У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новотроїцька Оренбурзької області Російської Федерації, громадянина України, працюючого заступником начальника Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 367 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних реєстраційних органах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки та зі штрафом у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11.900 гривень,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року задоволено клопотання засудженого про застосування амністії та ОСОБА_6 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 367 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та додаткового покарання на підставі ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки злочин, за який його засуджено відноситься до злочинів середньої тяжкості, та він має батьків: ОСОБА_10 , 1939 року народження та ОСОБА_11 , 1938 року народження, які досягли 70-річного віку, а інших даних, які б свідчили про наявність перешкод у застосуванні до засудженого відповідних положень закону - матеріали провадження не містять.

Не погоджуючись з ухвалою суду, потерпілій ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року.
На обґрунтування апеляційних вимог потерпілий ОСОБА_5 вказує, що, подаючи до суду першої інстанції клопотання про застосування відносно засудженого положень Закону України Про амністію у 2014 році, ОСОБА_6 приховав від суду ту обставину, що у нього є рідний працездатний брат - ОСОБА_12 , 1970 року народження, що і дає підставу для скасування ухвали та ухвалення нової, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування акту амністії.
На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 засуджений ОСОБА_6 подав заперечення, в яких вказує, що під час розгляду клопотання Шевченківським районним судом м. Києва 05 січня 2017 року ним була надана копія свідоцтва про смерть його молодшого брата - ОСОБА_12 , видане 24 липня 2010 року, а тому суд першої інстанції в повній мірі дослідив всі обставини провадження та виніс справедливе рішення.
В доповненнях до апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_5 його представник - адвокат ОСОБА_8 послався на те, що ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році передбачає випадки заборони застосування вказаного закону, зокрема з підстав, передбачених п. є Закону України Про застосування амністії в Україні, згідно яких амністія не може бути застосована до осіб, які не відшкодували завдані ними збитки або не усунули заподіяну злочином шкоду, крім випадків індивідуальної амністії, а тому і не може бути застосована до ОСОБА_6 , з якого повинно бути утримано 150.000,0 грн. на відшкодування заподіяному потерпілому ОСОБА_5 шкоди.
Потерпілий ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги з доповненнями, пояснення засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження за клопотанням та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року в обсязі, підтриманому представником потерпілого у суді апеляційної інстанції саме щодо оскаржуваного судового рішення.
З матеріалів провадження за клопотанням видно, що ОСОБА_6 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 367 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних реєстраційних органах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки та зі штрафом у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11.900 гривень.
На стадії виконання вироку ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування амністії та звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України Про амністію у 2014 році.
Оскільки ОСОБА_6 засуджено за злочин, який не є тяжким чи особливо тяжким, а також він має на день набрання чинності Законом 19 квітня 2014 року батьків ОСОБА_10 , 1939 року народження, та ОСОБА_11 , 1938 року народження, які досягли 70-річного віку, та за відсутності інших даних, які б свідчили про наявність перешкод у застосуванні до засудженого відповідних положень Закону, суд першої інстанції, з дотриманням порядку, передбаченого ст.ст. 537, 539 КПК України, правильно звільнив ОСОБА_6 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 367 КК України від відбування покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.
На ґрунтовність даних висновків не можуть вплинути доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_5 про наявність у засудженого ОСОБА_6 - брата ОСОБА_12 , бо, згідно Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доповнення до апеляційної скарги потерпілого його представника - адвоката ОСОБА_8 , оскільки до ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році та до ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні - 06 травня 2014 року були внесені зміни з виключенням з ст. 4 останнього Закону п. є щодо заборони застосування акту амністії до осіб, які не відшкодували завдані ними збитки або не усунули заподіяну злочином шкоду, що набрав чинності 14 травня 2014 року.
За наведеним апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_5 з доповненнями представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року, якою задоволено клопотання засудженого про застосування амністії та ОСОБА_6 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 367 КК України, звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та додаткового покарання на підставі ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 з доповненнями представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3