БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/1087/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" липня 2017 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000517 від 31.08.2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого Деснянським районним судом м.Чернігова 11.09.2007 року за ст. 186 ч.2 КК України,

якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1 КК України, -

встановив :

В провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000517 від 31.08.2016 року щодо ОСОБА_5 , якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, досудовим розслідуванням констатується, що ОСОБА_5 , засуджений раніше вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.09.2007 року за вчинення злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись із місць позбавлення волі 22.06.2012 року, на шлях виправлення не став і у період непогашеної судимості вчинив такі кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, 30 серпня 2016 року, близько 17 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на дорозі, поблизу власного господарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 , під час сварки, яка переросла у бійку, на грунті неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу. Після цього, близько 19 год., продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , знаходячись у центрі с.Воловиця Борзнянського району продовжив побиття ОСОБА_6 та наніс останньому декілька ударів руками, ногами та гумовим пасом по голові, тулубу та верхнім кінцівкам. Потім, близько 21 год., ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, у приміщенні веранди власного житлового будинку, продовжив побиття ОСОБА_6 наніс останньому декілька ударів ногами по голові, тулубу та верхніх кінцівках, у результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді численних забійних ран, саден та синців обличчя і волосяної частини голови, ділянок крововиливів у м`які покриви голови, крововиливу під лівий листок твердої оболонки та дифузного крововиливу у м`які мозкові оболонки, саден та синців, ділянки крововиливів у м`язові тканини правої половини шиї, вогнищевого крововиливу у праву долю щитоподібної залози, закритих переломів правого нижнього ріжка та правої пластинки щитоподібного хряща, численних синців та саден грудей і живота, численних просторових крововиливів у м`язові тканини передньої половини грудей та спини, закритих переломів 4-6 правих ребер по середньо-ключичній лінії та 8-го лівого ребра по передньо-пахвовій лінії, численних синців та саден поясу та вільних відділів обох верхніх і нижніх кінцівок, від заподіяння яких потерпілий помер.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 у комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкожень, що потягли його смерть, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, та невстановленої досудовим слідством особи, незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав обріз рушниці, який згідно з висновком судово- балістичної експертизи № 2368 від 04.10.2016 року являється вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів, виготовленим саморобним способом з двоствольної мисливської рушниці моделі Т03-34Р № НОМЕР_1 калібру №12, після чого незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав вищевказаний обріз рушниці у власному житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 до 31.08.2016 року, до часу, коли він був виявлений та вилучений співробітниками поліції.

З огляду на зазначене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнеапальної зброї без передбаченого законом дозволу, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В даному судовому засіданні з розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 прокурор заявив клопотання про продовження строку його тримання під вартою на строк до двох місяців, оскільки судове слідство триває, а термін тримання обвинуваченого під вартою, визначений ухвалою Борзнянського районного суду від 19.05.2017 року спливає 19.07.2017 року.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що вбачає існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України й у випадку, якщо звільнити обвинуваченого з під варти, ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий, і який має на даний час не зняту судимість, обвинувачений у черговий раз у вчиненні тяжких злочинів, який в судовому процесі дав показання, які свідчать про обґрунтованість висунутого обвинувачення за ст.121 ч.2 КК України України, а вина за вчинення іншого злочину за ст.263 ч.1 КК України, незважаючи на підтверджучі показання свідків. ним не визнається, отримає можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків шляхом їх залякування, спотворювати докази з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Зазначене в сукупності слід сприймати як суттєві обставини, що виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, що не буде гарантувати об`єктивності судового слідства.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що прокурором не наведено переконливих доказів на обґрунтування зазначених у його клопотанні ризиків для продовження обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й зважаючи на відсутність, на його думку реальних ризиків, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки він вважає, що перелічені прокурором ризики, належно не підтверджені.

На його думку, ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів і що він ніде не працює, є формальними і суперечать положенням ст.9 ч.5 КПК України щодо застосування прикладів з практики Європейського суду з прав людини.

Обвинувачений ОСОБА_5 , який був раніше допитаний в судовому процесі, й свою вину визнав лише частково, підтримав пропозицію захисника про заміну запобіжного заходу на інший. Зазначив, що він не погоджується з обвинуваченнями про те, що злочин за ст.121 ч.3 КК України був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, а також з тим, що злочин за ст.263 ч.1 КК України прокурором був названий як тяжкий злочин.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, вважає заявлене прокурором клопотання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань сторін у кримінальному провадженні суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання про продовження строку тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 містить факти на підтвердження обвинувачень у вчиненні ним двох тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 та 7 років, відповідно.

З урахуванням фактів, які стали відомі суду з показань свідків і частково визнані особисто обвинуваченим по обвинуваченню за ст.121 ч.2 КК України, а також свідчення допитаних судом свідків щодо наявності у ОСОБА_5 обрізу мисливської рушниці, суд вважає, що незважаючи на задоволення клопотання захисника щодо повторного допиту свідків у кримінальному провадженні, виходячи з того, що допитані в судовому процесі свідки приводилися до судової присяги, з метою запобігання ризикам, зазначених прокурором, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Судом враховані думки прокурора щодо існування між допитаними в суді свідками та ОСОБА_5 міжособових конфліктних стосунків, які можуть призвести в умовах перебування обвинуваченого на волі до конфліктів з кримінальними наслідками.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Доводи захисника про те, що прокурором не об`єктивно визначені ризики, оскільки вже були вчинені певні процесуальні дії по фіксуванню фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, за умов задоволення клопотання захисника про проведення повторного допиту в судовому процесі всіх раніше допитаних свідків з причини заміни захисника у судовому процесі за клопотанням обвинуваченого, не є переконливими, і свідчать про переважність доводів прокурора про існування вказаних ним ризиків.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Вимогами ст.183 чч.1, 2 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід продовжити обраний раніше відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183-186, 193-197 КПК України, суд -

ухвалив:
1.Клопотання прокурора Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

2. Продовжити застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області на два місяці, рахуючи строк з дня закінчення дії ухвали Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19.05.2017 року.

3.Датою закінчення дії даної ухвали вважати 18-00 год. 17 вересня 2017 року.

4.Копію даної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити для виконання Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.

5.Органу досудового розслідування про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 повідомити його рідних.

6.Зобов`язати прокурора забезпечити явку свідків сторони обвинувачення в судове засідання з розгляду даного кримінального провадження, що призначено на 07.09.2017 року.

7.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її проголошення.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1