ПОСТАНОВА
08 червня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про скасування арешту з її нерухомого майна,

в с т а н о в и в:
29.05.2017 року заявник ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, у якій просила скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Полтави ОСОБА_5 , від 20.04.2011 року на її нерухоме майно, мотивуючи, що у застосуванні цього заходу відпала необхідність, оскільки у кримінальному провадженні вона була в статусі свідка та її майно не має жодного відношення до будь-яких протиправних дій.

Прокурор не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Постановою старшого слідчого прокуратури м. Полтави ОСОБА_5 від 20.04.2011 року, в порядку КПК України 1960 року, було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 , що зареєстровано Першою Полтавською нотаріальною конторою 26.04.2011 року за реєстраційним №11112468.

Зі змісту розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, убачається, що зміна, скасування чи припинення запобіжних заходів, у тому числі арешту майна, накладеного до набуття чинності цим кодексом, здійснюється в порядку КПК України 1960 року.

Частини 1,6 ст.126 КПК України 1960 року визначали, що арешт майна здійснюється лише для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна та скасовується, якщо у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Вироком Октябрського районного суду від 17.06.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України на 8 років позбавлення волі та звільнено від покарання у зв`язку з амністією. За цим вироком ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалась та її майно не було причетне до будь-яких протиправних дій.

Однак цим рішенням, за відсутності відповідних клопотань, не вирішувалось питання щодо арештованого майна.

При цьому суд зважає на визнані джерела права, зокрема вимоги Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенції) та практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (див. рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). Втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 Першого протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»). Суд обов`язково визначає, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом особи на «мирне володіння майном» у розумінні першого речення ст.1 Першого протоколу (див. рішення у справі «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія»).
За таких обставин, потреба у залишенні арешту майна ОСОБА_4 в порядку кримінального судочинства на даний час позбавлена жодних правових підстав.

Керуючись ст. 125,126,409 КПК України 1960 року , -

п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Полтави ОСОБА_5 від 20.04.2011 року, зареєстрований Першою Полтавською нотаріальною конторою 26.04.2011 року за реєстраційним №11112468 на все нерухоме майно ОСОБА_4 .

Уповноважити ОСОБА_4 звернутися до відповідних органів, що займаються державною реєстрацією прав з метою зняття арешту з усього її нерухомого майна, зареєстрованого Першою Полтавською нотаріальною конторою 26.04.2011 року, реєстраційний №11112468.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 днів із дня її проголошення через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя ОСОБА_1