ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/188/15-к
Провадження № 1-кп/210/64/16

"05" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0001031, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, до взяття під варту не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 27 вересня 2004 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 03 роки. На підставі постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2005 року, іспитовий строк скасовано та направлено до місць позбавлення волі строком на 03 роки. Звільнився 27 червня 2008 року з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області №26 по відбуттю строку покарання;

2) 06 жовтня 2009 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України, до покарання у вигляді 03 років позбавлення волі. Звільнився 06 жовтня 2012 року з Дніпропетровської виправної колонії №89 по відбуттю строку покарання,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В ніч на 27 листопада 2014 року ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов в гості до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання, в приміщення кімнати АДРЕСА_2 гуртожитку АДРЕСА_3 , з якою на ґрунті побутового пияцтва влаштував сварку.

Під час сварки ОСОБА_9 почала вимагати від ОСОБА_8 покинути її житло.

Законні вимоги ОСОБА_9 викликали у ОСОБА_8 гостру неприязнь до неї та умисел, на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кімнати гуртожитку, за вищевказаною адресою, близько о 03:00 годині 27 листопада 2014 року умисно завдав потерпілій ОСОБА_9 , яка стояла звернутим до нього обличчям не менше трьох ударів кулаками в ділянку голови, не переслідуючи за мету спричинити їй смерть.

Від отриманих ударів ОСОБА_9 не встояла на ногах та впала спиною на підлогу, а ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, не переслідуючи за мету спричинити потерпілій ОСОБА_9 смерть, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, на протязі декількох годин, умисно завдав потерпілій ОСОБА_9 , яка продовжувала лежати на підлозі, взутими ногами та дерев`яною кухонною дошкою, яку взяв у цій же кімнаті на столі, не менше семи ударів в ділянку голови, не менше трьох ударів в передню ділянку грудної клітини; один удар в область верхньої підлопаткової ділянки ліворуч; не менше двох ударів в область живота та не менше п`ятдесяти семи ударів в ділянки верхніх та нижніх кінцівок.

Після цього, близько о 05:20 годині 27 листопада 2014 року ОСОБА_8 самостійно припинив свої протиправні дії та з місця злочину втік, залишивши потерпілу ОСОБА_9 лежати на підлозі цієї ж кімнати гуртожитку, де вона у наслідок отриманих тілесних ушкоджень невдовзі померла.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді:

- переломів 2-го, 8,-го, 10-го ребер праворуч, 2-го, 3-го, 5-го, 11-го ребер ліворуч по кільком анатомічним лініям без ушкодження пристінкової плеври, поперечний перелом грудини на рівні 3-го міжребер`я;

- крововиливів в м`яких тканинах передньої грудної стінки в проекції грудини з розповсюдженням на прилеглі ділянки, в області лівої реберної дуги; крововилив на передній поверхні серцевої сорочки, з розповсюдженням на діафрагму; розриву та розміжчення правої частки печінки;

- масивних крововиливів в м`які покривні тканини голови в лобній та правій скроневій областях, у лобній області ліворуч, у тім`яно-скронево-потиличній області праворуч;

- ран в лобній області ліворуч на межі росту волосся на тлі масивного синця; на передній поверхні правої гомілки у середній третині, в проекції переднього краю великогомілкової кістки у кількості 2-х; на передній поверхні лівої гомілки у середній третині в проекції переднього краю великогомілкової кістки; синців у лобній області праворуч з розповсюдженням на центральну лобну ділянку, праву скроневу та праву виличну області; у правій виличній області з розповсюдження на обидві повіки правого ока, правий скат та спинку носу; у лівій виличній області з розповсюдженням на обидві повіки лівого ока та лівій скат носу і перенісся; в області правого кута нижньої щелепи; в області верхньої губи у правого кута рота; в області підборіддя; в області діафрагми рота праворуч від серединної лінії шиї; у середній третині шиї, дещо праворуч, у проекції щитоподібного хряща; на передній поверхні грудної клітини у проекції грудини з розповсюдженням на обидві підключичні області та внутрішні квадранти обох молочних залоз; на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині; на задній поверхні правого ліктьового суглобу; на задній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третинах у кількості 7; на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на проксимальні фаланги 2-5 пальців; на зовнішній та задній поверхнях лівої верхньої кінцівки від рівня плечового суглобу до рівня середніх фаланг пальців кисті; на передній та внутрішній поверхнях правої нижньої кінцівки від рівня нижньої третини стегна до межі нижньої та середньої третин гомілки; на передній та зовнішній поверхнях лівої нижньої кінцівки від рівня середньої третини стегна до рівня межі нижньої та середньої третин;

- синця на передньобічній поверхні грудної клітини, у проекції лівої реберної дуги; синців на правій бічній поверхні живота, у проекції крила клубової кістки; на зовнішній поверхні правого стегна у проекції великого вертела;

- крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи з розповсюдженням на праву щоку;

- саден в області спинки носу з розповсюдженням на лівий скат; в правій виличній області на тлі синця; в проекції тіла грудини на рівні 5-го міжребер`я; на задній поверхні правого ліктьового суглобу на тлі синця; на тільній поверхні лівої кисті у кількості 6-ти; на тильній поверхні правої кисті на тлі синця; на передній поверхні правої нижньої кінцівки на тлі синця у кількості 24-х; на передній поверхні лівої нижньої кінцівки на тлі синця у кількості 14-ти.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №2272 від 18 грудня 2014 року та додаткової судово-медичної експертизи №2272 «додаткова» від 16 січня 2015 року, всі виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження входять до комплексу сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_9 , що настала близько о 05:40 годині 27 листопада 2014 року в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , в результаті сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, які супроводжувались множинними переломами ребер, розривом та розміжченням печінки, множинними саднами, ранами та синцями і ускладнилась розвитком травмуючого шоку.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ст.121 ч.2 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Допитана двічі в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто вона не знайома, до цього часу бачила його всього декілька раз. Вказувала на те, що вона проживає на дев`ятому поверсі, у гуртожитку АДРЕСА_3 , та працює комендантом даного гуртожитку. Вночі, 27 листопада 2014 року, приблизно о 03:00 годині їй зателефонували мешканці гуртожитку, котрі проживають на п`ятому поверсі, та повідомили, що у кімнаті №633, котра розташована на шостому поверсі гуртожитку, чутно шум, та хтось просить про допомогу. Потрапивши до дверей кімнати № НОМЕР_1 нею та іншими мешканцями гуртожитку було встановлено, що з кімнати лунає стогін, чутно чоловічий голос, та в подальшому, приблизно о 06:00 годині нею було викликано співробітників міліції. Зазначала, що у кімнаті №633 гуртожитку проживала потерпіла ОСОБА_9 , котра перебувала на обліку у психоневрологічному диспансері. З якого часу потерпіла ОСОБА_9 проживала у кімнаті гуртожитку АДРЕСА_2 вона точно не пам`ятає, приблизно з 2003 року, або з 2005 року, та була зареєстрованою у даній кімнаті. В кімнаті потерпіла проживала сама. Останній раз потерпілу ОСОБА_9 вона бачила приблизно за тиждень до дня її смерті, якихось тілесних ушкоджень на ній вона не бачила. Посилалася на ті обставини, що зі сторони мешканців гуртожитку неодноразово надходили скарги на поведінку потерпілої ОСОБА_9 у зв`язку з її антисоціальним образом життя. З потерпілою ОСОБА_9 у гуртожитку майже ніхто не спілкувався через її неадекватний психічний стан. Також від мешканців гуртожитку інколи надходили скарги через постійні сварки та крики у кімнаті потерпілої ОСОБА_9 . Вказувала на те, що обвинуваченого ОСОБА_8 вона бачила двічі у кімнаті потерпілої ОСОБА_9 , коли його звідти виганяли, літом, та восени. Перший раз, коли вона бачила обвинуваченого ОСОБА_8 у кімнаті потерпілої ОСОБА_9 , то його туди привела сама потерпіла, а другий раз він зайшов до кімнати потерпілої ОСОБА_9 самостійно, коли потерпіла перебувала на лікуванні у лікарні через свій психічний стан. Вдруге виганяли ОСОБА_8 з кімнати потерпілої ОСОБА_9 оскільки це є гуртожиток, він не є у ньому зареєстрований, та не має права у ньому проживати. Зазначала, що обидва рази, коли вона бачила обвинуваченого ОСОБА_8 в кімнаті потерпілої, то останній всі рази перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли обвинуваченого ОСОБА_8 виганяли з кімнати потерпілої ОСОБА_9 вдруге, то нею навіть викликався наряд міліції, оскільки самостійно він не бажав залишати кімнати. Скільки разів обвинувачений ОСОБА_8 перебував у кімнаті потерпілої усього, їй не відомо. Хто та коли прийшов до кімнати потерпілої ОСОБА_9 в ніч з 26 на 27 листопада 2014 року, та чи покидав хтось її кімнату, їй не відомо, оскільки на першому поверсі відсутній вахтер, та за цим ніхто не слідкує. Вночі, 27 листопада 2014 року на шум у кімнаті потерпілої ОСОБА_9 першою поскаржилася жінка, котра є інвалідом, та проживає поверхом нижче. Поскаржилася вона сусідам навпроти, а ті в свою чергу зателефонували їй, та попрохали викликати наряд міліції. Жінка, котра першою почула шум у кімнаті потерпілої ОСОБА_9 вказувала на, те, що шум почався приблизно о 24:00 годині, а о 01:00 годині, 27 листопада 2014 року вона пішла до сусідів навпроти. В той момент вони вважали, що потерпіла ОСОБА_9 з кимось випиває, однак у зв`язку із тим, що це продовжувалось тривалий час, та супроводжувалось шумом, і було вирішено викликати співробітників міліції. Зайти до кімнати потерпілої ОСОБА_9 до приїзду співробітників міліції вони побоювались. Біля кімнати потерпілої ОСОБА_9 вона пробула 2-5 хвилин, а потім піднялася до себе і викликала міліцію. Зі слів співробітників міліції їй відомо, що тієї ночі потерпілу нібито били, у кімнаті було чутно як падали стільці, стояв стук. Хто саме знаходився тієї ночі в кімнаті потерпілої ОСОБА_9 ніхто не бачив, оскільки двері до кімнати були зачинені, та з приводу чого було і вирішено викликати наряд міліції. До неї співробітники міліції прийшли вранці 27 листопада 2014 року, приблизно о 07:30 годині, та повідомили, що ОСОБА_9 , померла. Кімнату потерпілої ОСОБА_9 співробітниками міліції було відчинено не в її присутності, і в середину вона також не заходила. Що відбувалося у кімнаті №633 після того, як туди потрапили співробітники міліції, їй не відомо також, та вона ні в кого цим не цікавилась. Посилалася на те, що окрім обвинуваченого ОСОБА_8 вона більше нікого не бачила, щоб хтось приходив до кімнати потерпілої ОСОБА_9 .

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 вона не знайома. Вказувала на те, що вона проживає на четвертому поверсі, у гуртожитку АДРЕСА_3 . Зазначала, що потерпіла ОСОБА_9 часто влаштовувала у своїй кімнаті п`янки, котрі завжди супроводжувалися шумом, перебувала на обліку у психоневрологічному диспансері, за декілька днів до її смерті, її було виписано з лікарні. З мешканцями гуртожитку ОСОБА_9 майже не спілкувалася, а лише просила у них поїсти. Вона часто бачила потерпілу ОСОБА_9 побиту, хто її бив їй не відомо. Вона часто чула, як на потерпілу в її кімнаті кричав якийсь невідомий їй чоловік. Чи проживав хтось з потерпілою ОСОБА_9 їй не відомо. Вхід до гуртожитку закривається дверима, та стоїть домофон, черговий у гуртожитку відсутній. Посилалася на ті обставини, що в ніч з 26 на 27 листопада 2014 року, в котрий раз, у кімнаті ОСОБА_9 почався ґвалт, це почалося приблизно о 24:00 годині ночі, а в подальшому шум ставав все гучніше і гучніше. Потім потерпіла ОСОБА_9 почала кричати не своїм голосом про допомогу, було чутно також і невідомий чоловічий голос, і вона пішла до сусідів, котрі проживають навпроти, та повідомила їм, що в кімнаті потерпілої ОСОБА_9 щось відбувається, а сама ОСОБА_9 кричить. Сусід сказав їй, щоб вона йшла додому, а сам подзвонив коменданту. В подальшому вона почула, як нагору пішла комендант, а сама пішла додому, оскільки їй було сказано сусідом, що і без неї впораються. Вранці того ж дня до неї прийшли співробітники міліції, та взяли покази. Хто тієї ночі перебував у кімнаті разом із потерпілою ОСОБА_9 їй не відомо, а в подальшому зі слів мешканців гуртожитку та його співробітників їй стало відомо, що ОСОБА_9 побив нібито її колишній співмешканець. Вказувала на те, що обвинуваченого ОСОБА_8 раніше вона не зустрічала, та ніколи у гуртожитку не бачила. Також зазначала, що з кімнати вона виходить не часто через свій незадовільний стан здоров`я, та майже ні з ким із мешканців гуртожитку не спілкується.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її сином від першого шлюбу. До взяття під варту, останній час її син проживав у цивільному шлюбі із жінкою на ім`я ОСОБА_13 , котра проживає в районі зупинки громадського транспорту «Пісочна», де точно, вона не знає, повних анкетних даних ОСОБА_13 вона також не знає. Прожив її син разом із ОСОБА_13 приблизно один рік. До того, як він почав проживати з ОСОБА_13 , її син перебував у в`язниці, звідки звільнився приблизно в 2012 році. Після звільнення з в`язниці, та до того час як він почав проживати з ОСОБА_13 , її син проживав разом із нею по АДРЕСА_1 . Вказувала на те, що з потерпілою ОСОБА_9 її син проживав у гуртожитку на площі Домнобудівників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ще до свого ув`язнення, приблизно в 2003 році. ОСОБА_9 вона бачила, та приходила до неї додому. Вона приносила її сину гроші, сигарети, та просила її, щоб вона переказала ОСОБА_14 , щоб він заїхав до неї. Останній раз, коли ОСОБА_9 була в них вдома, її самої вдома не було, а ОСОБА_9 вигнала її донька, оскільки та перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Посилалася на те, що її син та ОСОБА_9 разом зловживали алкогольними напоями. Зазначала, що коли її син вип`є, то може бути агресивним лише якщо його сварити. Після ув`язнення в 2009 році, як їй відомо її син більше разом з ОСОБА_9 не проживав, однак після свого звільнення зустрічався з нею для сумісного розпивання алкоголю. Восени 2014 року, а саме 24 або 25 листопада 2014 року її син посварився зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_13 , та повернувся жити до будинку АДРЕСА_1 . Проживав ОСОБА_14 не в будинку, а в літній кухні, оскільки зловживав алкогольними напоями, та вона боялася, що він почне виносити майно із будинку для продажу. Вказувала на те, що час від часу її син працював, то на авто мийці, то підробляв художником. Її та дітей ОСОБА_14 не бив. Були скандали, вона викликала міліцію, середній її син бив ОСОБА_14 коли той випивав, однак її саму останній ніколи не чіпав як вона вказувала на те під час досудового слідства. Щодо подій, які мали місце в ніч з 26 на 27 листопада 2014 року, то вказувала, що того дня її син увесь день та ніч перебував удома, читав книги. Вона заходила до літньої кухні в останній раз о 16:00 годині, та бачила, що ОСОБА_14 був в кухні. Приблизно о 22:00 годині додому повернувся з роботи її середній син ОСОБА_15 , котрий також заходив до літньої кухні та бачив в ній ОСОБА_14 , котрий продовжував перебувати всередині та читати книги. Потім вони лягли спати. Зазначала також те, що вона заходила до кухні, приблизно о 02:00-03:00 годині, та бачила, що її син знов таки продовжував перебувати в літній кухні, оскільки вони постійно сварилися з ним через постійно увімкнуте світло. А вранці приїхали співробітники міліції та заарештували її сина, однак не через побиття ОСОБА_9 , а через крадіжку металолому.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її цивільним чоловіком, з котрим вони проживали до його затримання на протязі двох років. Вказувала на те, що востаннє до затримання бачила ОСОБА_8 25 листопада 2014 року. Зазначала, що до цього, приблизно місяць, ОСОБА_8 безперестанно зловживав спиртними напоями, через що вони посварилися, а ОСОБА_8 пішов жити до своєї матері. Очевидцем подій, що мали місце в ніч на 27 листопада 2014 року вона не була. Однак вважає, що за своїм характером ОСОБА_8 не міг вчинити злочин, котрий йому інкримінується. Посилалася на ті обставини, що ОСОБА_8 систематично зловживав спиртними напоями, купував їх в місцях продажу самогону.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 вона знайома, він є її сусідом. Знає обвинуваченого з дитинства як тиху та спокійну людину, однак потім останній почав зловживати спиртними напоями. Очевидцем подій, що мали місце в ніч на 27 листопада 2014 року вона не була, обставини справи їй відомі з розповідей матері ОСОБА_8 . Вказувала на те, що вранці, 27 листопада 2014 року, приблизно о 06:00 годині вона вийшла на подвір`я свого будинку, та направилася до літньої кухні, та по дорозі побачила обвинуваченого ОСОБА_8 , котрий окликнув її через паркан, та попрохав у неї сигарету. Вона пішла додому, взяла сигарету та дала ОСОБА_8 . З його зовнішнього вигляду вона зробила висновок, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Бачила ОСОБА_8 вона не часто, знає, що певний час він проживав разом із жінкою в гуртожитку району кільця Косіора м. Кривого Рогу. Посилалася на ті обставини, що 27 листопада 2014 року, вранці ОСОБА_8 був одягнений у світлу кофту, та джинси. Чи схильний ОСОБА_8 до агресії їй не відомо. Потерпілу ОСОБА_9 вона не знала. Те, що 27 листопада 2014 році, вранці вона бачила ОСОБА_8 , пам`ятає точно, оскільки працює позмінно, і того ранку збиралася на роботу.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він з обвинуваченим ОСОБА_8 є рідними братами по матері. Обставини, що мали місце в ніч на 27 листопада 2014 року він пам`ятає. Вказував на те, що в той час він працював водієм на міжміському маршруті. Зазначав, що на роботу він прокидався о 05:00 годині ранку, і повертався додому приблизно о 23:00 годині вечора. Посилався на ті обставини, що 26 листопада 2014 року він повернувся увечері додому, перевдягнувся, та пішов до літньої кухні щоб поїсти та помитися. Коли він зайшов до кухні то побачив там ОСОБА_8 , котрий читав книги, перебував у стані алкогольного сп`яніння, та попросив у нього сигарету. В подальшому, приблизно о 22:30 годині він знову зайшов до літньої кухні щоб поговорити з братом, однак той вже спав. Наступного дня, вранці, приблизно о 04:30 годині, прокинувшись, він зайшов до літньої кухні, його брат спав. Він увімкнув чайник і той прокинувся, та знову попрохав сигарету. Він сказав ОСОБА_8 , щоб той припинив вести подальший аморальний спосіб життя. При цьому йому здалося, що його брат вночі продовжив вживання алкоголю, оскільки його стан не відрізнявся від того, у якому він перебував вчора у вечорі, тобто той перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказував на те, що його брат часто ходив в запій, при цьому агресії не проявляв. Зазначав, що потерпілу ОСОБА_9 він знав поверхнево, вона приходила до них додому декілька разів. Його брат проживав з нею багато років тому. До затримання його брат проживав у цивільному шлюбі зі ОСОБА_16 . Чи підтримував він стосунки з ОСОБА_9 , йому не відомо. 27 листопада 2014 року ОСОБА_8 було затримано за крадіжку металолому. Чи виходив ОСОБА_8 кудись вночі, 27 листопада 2014 року, йому не відомо.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що особисто з обвинуваченим ОСОБА_8 вона не знайома, працює прибиральницею в магазині «Гаврилівські курчата» в районі кільця Косіора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказувала на те, що особисто з потерпілою ОСОБА_9 вона також знайома не була, бачила її часто на кільці Косіора м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, останній час з незнайомим їй чоловіком, схожим на особу без визначеного місця проживання. Зазначала, що ОСОБА_8 на кільці Косіора м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вона також бачила часто, в загалом самого, або біля кафе з особами, котрі зловживають алкоголем. Потерпілу ОСОБА_9 може характеризувати як особу, з явними психічними розладами та неадекватною поведінкою. Посилалася на ті обставини, що чоловіком, з котрим вона бачила потерпілу ОСОБА_9 останній час, та з котрим та спілкувалася, міг її образити на вулиці, штовхнути, однак то був не обвинувачений ОСОБА_8 , це вона бачила сама та чула від посторонніх осіб. Обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_9 разом вона не бачила, а чоловіка, з котрим потерпіла спілкувалася останній час вона бачить інколи і зараз. Вказувала на те, що побоїв на потерпілій ОСОБА_9 вона ніколи не бачила, в компанії з іншими особами вона її також не спостерігала.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто вона не знайома, проживає у гуртожитку АДРЕСА_3 . Вказувала на те, що у вказаному гуртожитку також проживала і потерпіла ОСОБА_9 , однак з нею вона не спілкувалася. Вказувала на те, що влітку 2014 року вона бачила потерпілу ОСОБА_9 в компанії разом із високим чоловіком, чи був то обвинувачений ОСОБА_8 вона сказати не може, оскільки пам`ятає чоловіка поверхнево. Хто ходив до ОСОБА_9 , та з ким вона спілкувалася, їй не відомо. Зазначала, що в день смерті ОСОБА_9 вона нікого постороннього в гуртожитку не бачила, та нікого не чула. В ніч на 27 листопада 2014 року до неї прийшла сусідка і сказала, що поверхом вище в гуртожитку щось відбувається, та попросила її піти з нею подивитися, що відбувається. Вона відмовилася, оскільки знаходилася сама удома, однак повідомила про те що відбувається коменданту гуртожитку, котра і викликала міліцію, а вранці 27 листопада 2014 року, приблизно о 08:00 годині до неї прийшли співробітники міліції, та повідомили про смерть ОСОБА_9 .

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_21 підтримала покази, надані нею під час досудового розслідування, та суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто вона не знайома, проживає у гуртожитку АДРЕСА_3 . Вказувала на те, що у вказаному гуртожитку також проживала і потерпіла ОСОБА_9 , котру за часту вона бачила одну, та два рази влітку з обвинуваченим ОСОБА_8 , котрий в той час був неголеним, коли ті перебували на території гуртожитку, де вони проживають. Щоб ОСОБА_8 заходив до гуртожитку вона не бачила. Про те, що ОСОБА_8 виганяли з гуртожитку, а саме кімнати потерпілої ОСОБА_22 із залученням співробітників міліції, їй відомо з розповіді коменданта гуртожитку, сама вона при цьому не була присутньою. Чим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 займалися коли зустрічалися, їй також не відомо. Характеризує потерпілу ОСОБА_9 як особу з нестійкою психікою, та схильну до вживання алкоголю. Очевидцем подій, що мали місце в ніч на 27 листопада 2014 року вона безпосередньо не була.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто вона не знайома, проживає у гуртожитку АДРЕСА_3 з 2011 року, та працює в ньому прибиральницею. Вказувала на те, що у вказаному гуртожитку також проживала і потерпіла ОСОБА_9 , з котрою вона один раз бачила обвинуваченого ОСОБА_8 . Це було вдень, восени чи взимку, точно вона не пам`ятає. При цьому ОСОБА_8 був одягнутий в коричневу дублянку, та вони обоє підіймалась вверх по сходинках гуртожитку. Зазначала, що у стані алкогольного сп`яніння того разу вони не перебували, принайні так їй здалося. Посилалася на ті обставини, що більше з ОСОБА_9 вона нікого не бачила. Бачила її в гуртожитку не часто. Чи вчиняла ОСОБА_9 з кимось із по сторонніх сварки їй не відомо.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто вона не знайома, проживає у гуртожитку АДРЕСА_3 з 2002 року. Характеризує потерпілу ОСОБА_9 як особу, котра перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, та схильну до вживання алкоголю. Чи бачила колись обвинуваченого ОСОБА_8 у компанії з потерпілою ОСОБА_9 вона стверджувати не може. Знайома з нею була поверхнево. Вказувала на те, що бачила ОСОБА_9 в компанії з різними чоловіками та жінками, з одним із чоловіків високого зросту потерпіла ОСОБА_9 ходила частіше ніж з іншими особами. Безпосереднім очевидцем подій, що мали місце в ніч на 27 листопада 2014 року, вона не була.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 особисто він не знайомий, проживає на першому поверсі у гуртожитку АДРЕСА_3 з 2004 року. Вказував на те, що бачив обвинуваченого ОСОБА_8 у компанії з потерпілою ОСОБА_9 біля гуртожитку разів п`ять у 2014 році. Характеризував потерпілу ОСОБА_9 як особу, котра перебувала на обліку в психоневрологічному диспансері, та схильна до вживання алкоголю. Вказував на те, що останнім часом до дня смерті бачив потерпілу ОСОБА_22 у компанії з високим чорнявим чоловіком у крупно в`язаній шапці, шкіряній чорній або коричневій куртці, точно він не пам`ятає, схожим за зовнішністю на обвинуваченого ОСОБА_8 . Зазначав, що ОСОБА_9 він бачив часто, майже кожного дня. Майже завжди вона ходила сама, чіплялася до інших людей. Посилався на ті обставини, що в кінці листопада місяця, за день до смерті ОСОБА_9 невідомий йому чоловік, схожий на того, з яким останній час спілкувалася потерпіла ОСОБА_9 , у вечірній час доби, приблизно о 23:00 годині, як йому тоді здалося перебуваючи під впливом алкоголю або якихось речовин, стукав у двері гуртожитку, а потім до нього у вікно на першому поверсі, та прохав відчинити йому двері до гуртожитку. Відчинивши вікно він відмовив чоловіку. В подальшому він почув, що чоловік все таки потрапив до приміщення гуртожитку, та піднявся нагору, а в подальшому йому стало відомо, що потерпілу ОСОБА_9 було вбито. Він вважає, що саме чоловік, котрий того вечора стукав у двері гуртожитку, та до нього у вікно, і вбив потерпілу ОСОБА_9 . Чи був то обвинувачений ОСОБА_8 достовірно стверджувати він не може, оскільки тоді була вже холодна пора року, і чоловік був одягнутий в куртку та шапку.

Допитаний в ході судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_26 підтвердив обставини, викладені у первинному та додатковому судово-медичних висновках, та суду пояснив, що кількість, характер та морфологічні особливості виявлених у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень свідчать про неможливість їх самостійного заподіяння, навіть перебуваючи останньою у нестійкому емоційному стані. Вказував на те, що виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні пошкодження були нанесені останній за незначний період часу до настання її смерті, який не дає можливості розмежувати їх у проміжку часу. Зазначав, що питання стосовно того, чи могли нанесені потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження бути спричинені іншою особою, котра перебувала в нестійкому психічному стані, не входить до компетенції судового експерта. Посилалася на ті обставини, що до втрати свідомості потерпіла ОСОБА_9 чинила опір нападнику. Заподіяні останній удари є прижиттєвими, та нанесені із значною силою.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора (ст.91 ч.2 КПК України, ст.92 ч.1 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його провина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показами допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , котрі незважаючи на те, що і не були безпосередніми свідками вчинення злочину, вказували на те, що неодноразово спостерігали обвинуваченого ОСОБА_8 у компанії потерпілої ОСОБА_9 як біля гуртожитку, де проживала потерпіла, так і у її кімнаті. Вказували на те, що всі рази обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 перебували у стані алкогольного сп`яніння, характеризуються як особи, схильні до зловживання алкогольними напоями. Зазначали, що окрім обвинуваченого ОСОБА_8 ні з ким більше не спостерігали в компанії потерпілу ОСОБА_9 , оскільки та майже ні з ким не спілкувалася в силу свого нестійкого психічного стану. Також свідки вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не будучи мешканцем гуртожитку, в котрому проживала потерпіла ОСОБА_9 дозволяв собі у період перебування останньої на лікуванні без належного на те дозволу входити до кімнати потерпілої ОСОБА_9 та проживати в ній без дозволу певний час, звідки в подальшому не бажав виселятися без залучення співробітників правоохоронних органів. Крім того, свідок ОСОБА_25 вказував на те, що бачив чоловіка, ззовні схожого на обвинуваченого ОСОБА_8 за день до смерті потерпілої ОСОБА_9 , коли той перебуваючи у збудженому, неконтрольованому емоційному становищі, прагнув за будь-яку ціну потрапити до приміщення гуртожитку вночі. Свідок ОСОБА_11 хоча також не будучи безпосереднім свідком злочину вказувала на те, що в ніч з 26 на 27 листопада 2014 року чула в кімнаті потерпілої ОСОБА_9 сварку останньої з невідомим їй чоловіком, з котрим у останньої в подальшому і почалася бійка під час якої потерпіла кричала та благала про допомогу.

Що стосується показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , то до даних показів суд ставиться критично, оскільки вони є родичами обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме його матір`ю та рідним братом, та їх покази спрямовані на забезпечення обвинуваченому алібі. При цьому свідок ОСОБА_18 вказував на те, що йому не відомо, чи перебував його брат вдома уночі коли настала смерть потерпілої ОСОБА_9 , а покази свідка ОСОБА_12 взагалі відрізняються від тих, котрі було надано нею на стадії досудового слідства в частині того, чи бачила вона свого сина у ніч з 26 на 27 листопада 2014 року, оскільки раніше свідок стверджувала, що бачила ОСОБА_8 останній раз о 16:00 годині 26 листопада 2014 року, а потім вранці 27 листопада 2014 року, а під час судового розгляду стверджувала, що прокидалась і у ночі, та бачила сина приблизно о 02:00 годині ночі, однак причини зміни своїх показів суду пояснити не змогла.

Стосовно показів інших свідків, допитаних в ході судового розгляду, то останні також не були безпосередніми свідками злочину, а їх покази були спрямовані лише на характеристику особи потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 . При цьому свідки вказували, що з потерпілою ОСОБА_9 вони майже не спілкувалися, життям її не цікавилися, та з ким остання спілкувалася також вказати не змогли. Що стосується обвинуваченого ОСОБА_8 , то про його особу деякі із свідків також пояснити нічого не змогли, оскільки знайомими з ним не були та ніколи не бачили.

Що стосується показів наданих самим обвинуваченим ОСОБА_8 під час судового розгляду, то до них суд відноситься критично, та розцінює їх як такі, що направлені на приховання злочину та ухилення від передбаченої кримінальним законом відповідальності, оскільки вони є протилежними тим, котрі надавалися ним на стадії досудового розслідування, і надані були лише після призначення йому захисника.

Посилання обвинуваченого та його захисника про те, що покази надані ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування, були надані останнім під тиском зі сторони працівників правоохоронних органів, суд також не приймає до уваги оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження висновками проведення службової перевірки, та обставинами, викладеними в постанові слідчого про закриття кримінального провадження за даним фактом.

Провина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження №0001031, а саме:

- протоколом огляду трупа та місця події від 27 листопада 2014 року, та фото таблицею до нього, об`єктом огляду якого є приміщення кімнати АДРЕСА_4 , та в ході проведення якого було виявлено та оглянуто труп потерпілої ОСОБА_9 , яку було виявлено працівниками міліції за повідомленням місцевих жителів гуртожитку, в приміщенні спальної кімнати АДРЕСА_4 , з тілесними ушкодження та ознаками насильницької смерті останньої, в ході якого були виявлені та вилучені речові докази (арк. крим. пров.№6-15);

- висновком судово-медичної експертизи №2272 від 18 грудня 2014 року, відповідно до висновків якого, смерть потерпілої ОСОБА_9 настала від сполученої травми голови, тулуба і кінцівок, яка супроводжувалась множинними переломами ребер, розривом та розміжченням печінки, множинними саднами, ранами та синцями, і ускладнилась розвитком травматичного шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті. Це підтверджується наявністю ушкоджень, морфологічними змінами внутрішніх органів (рідка кров в черевній порожнині, повнокрів`я інтермедіарої зони нирок на тлі малокрів`я коркового та мозкового шарів, дифузна балонна дистрофія печінки (шокові зміни нирок та печінки), запустілість порожнин серця та великих судин, рідкий стан крові), а також даними судово-гістологічного дослідження (Акт №2443 від 12 грудня 2014 року). В ході судово-медичної експертизи трупа виявлено наступні ушкодження:

1) переломи 2-го, 8,-го, 10-го ребер праворуч, 2-го, 3-го, 5-го, 11-го ребер ліворуч по кільком анатомічним лініям без ушкодження пристінкової плеври, поперечний перелом грудини на рівні 3-го міжребер`я;

2) крововиливи в м`яких тканинах передньої грудної стінки в проекції грудини з розповсюдженням на прилеглі ділянки, в області лівої реберної дуги; крововилив на передній поверхні серцевої сорочки, з розповсюдженням на діафрагму; розрив та розміжчення правої частки печінки;

3) масивні крововиливи в м`які покривні тканини голови в лобній та правій скроневій областях, у лобній області ліворуч, у тім`яно-скронево-потиличній області праворуч;

4) рани в лобній області ліворуч на межі росту волосся на тлі масивного синця; на передній поверхні правої гомілки у середній третині, в проекції переднього краю великогомілкової кістки у кількості 2-х; на передній поверхні лівої гомілки у середній третині в проекції переднього краю великогомілкової кістки; синці у лобній області праворуч з розповсюдженням на центральну лобну ділянку, праву скроневу та праву виличну області; у правій виличній області з розповсюдження на обидві повіки правого ока, правий скат та спинку носу; у лівій виличній області з розповсюдженням на обидві повіки лівого ока та лівій скат носу і перенісся; в області правого кута нижньої щелепи; в області верхньої губи у правого кута рота; в області підборіддя; в області діафрагми рота праворуч від серединної лінії шиї; у середній третині шиї, дещо праворуч, у проекції щитоподібного хряща; на передній поверхні грудної клітини у проекції грудини з розповсюдженням на обидві підключичні області та внутрішні квадранти обох молочних залоз; на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині; на задній поверхні правого ліктьового суглобу; на задній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третинах у кількості 7; на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на проксимальні фаланги 2-5 пальців; на зовнішній та задній поверхнях лівої верхньої кінцівки від рівня плечового суглобу до рівня середніх фаланг пальців кисті; на передній та внутрішній поверхнях правої нижньої кінцівки від рівня нижньої третини стегна до межі нижньої та середньої третин гомілки; на передній та зовнішній поверхнях лівої нижньої кінцівки від рівня середньої третини стегна до рівня межі нижньої та середньої третин;

5) синець на передньобічній поверхні грудної клітини, у проекції лівої реберної дуги; синці на правій бічній поверхні живота, у проекції крила клубової кістки; на зовнішній поверхні правого стегна у проекції великого вертела;

6) крововилив на слизовій оболонці верхньої губи з розповсюдженням на праву щоку;

7) садна в області спинки носу з розповсюдженням на лівий скат; в правій виличній області на тлі синця; в проекції тіла грудини на рівні 5-го міжребер`я; на задній поверхні правого ліктьового суглобу на тлі синця; на тільній поверхні лівої кисті у кількості 6-ти; на тильній поверхні правої кисті на тлі синця; на передній поверхні правої нижньої кінцівки на тлі синця у кількості 24-х; на передній поверхні лівої нижньої кінцівки на тлі синця у кількості 14-ти.

Всі виявлені ушкодження входять до комплексу сполученої травми голови, тулуба і кінцівок. Всі виявлені ушкодження прижиттєві, утворились незадовго до настання смерті від багаторазової ударної дії тупих твердих предметів. Всі ушкодження в своїй сукупності у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, і стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (арк. крим. пров.№20-23);

- додатковим висновком судово-медичної експертизи №2272 від 16 січня 2015 року, відповідно до висновків якого, всі виявлені у потерпілої ОСОБА_9 ушкодження утворились незадовго до настання смерті (від кількох хвилин до кількох годин), в короткий проміжок часу від кількох хвилин до кількох годин, одне за одним у швидкі й послідовності. Значний ступінь крововтрати, наявність розміжчення печінки та множинних переломів ребер заперечують можливість самостійного пересування потерпілої після заподіяння їй всього комплексу тілесних ушкоджень. Однак, в ході експертизи трупа не виявлено об`єктивних судово-медичних даних, які б заперечували можливість здійснення потерпілою будь-яких активних дій до моменту втрати свідомості. Рана в лобній області ліворуч виникла від одноразової ударної дії тупого предмету, контактуюча частина якого ребро неправильної лінійної форми, довжиною, в межах контакту не більше 23,4мм. На це вказують цілиноподібний характер рани, не рівні осаджені краї, тупі кінці, наявність тканинних перетинок в області кінців та дна рани, а також дані медико-криміналістичного дослідження. Характер зовнішніх ушкоджень (синці, садна, забиті рани), наявність масивних розповсюджених крововиливів в підлеглі м`які тканини, наявність множинних закритих переломів ребер, вказують на те, що всі інші виявлені ушкодження, крім рани в лобній області ліворуч, утворились від багаторазової ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Такими предметами могли бути, в тому числі, і стиснута в кулак кисть руки, взута нога тощо. Враховуючи кількість виявлених тілесних ушкоджень, їх локалізацію та взаєморозташування, розповсюдженість та зливний характер можна припустити, що в область голови заподіяно не менше 10-ти травматичних дій, в область передньої поверхні грудної клітини, не менше 3-х, в область підлопаткової області ліворуч, не менше 1-го, в область живота, не менше 2-х, в область верхніх кінцівок, не менше 15-ти, в область нижніх кінцівок, не менше 42-х. Але масивність та розповсюдженість синців та крововиливів в підлеглі м`які тканини, їх зливний характер вказують на те, що ударів могло бути заподіяно значно більше. Взаєморозташування потерпілої і нападника могло бути самим різноманітним і в процесі заподіяння ушкоджень могло змінюватись. Виявлені ушкодження заперечують можливість утворення всього їх комплексу при падінні на поверхні (з висоти власного зросту). Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент огляду трупа на місці його виявлення, можна припустити, що смерть потерпілої настала за 3-4 години до моменту дослідження (арк. крим. пров.№112-113);

- висновком судово-цитологічної експертизи №7 від 09 січня 2015 року, згідно висновків якого, на поверхнях двох частин кухонної дерев`яної дошки коричневого кольору, вилучених 27 листопада 2014 року в ході огляду місця події на столі в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , встановлена наявність крові людини, та могла походити від особи, в крові якої містяться антигени В та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження крові від потерпілої ОСОБА_9 , беручи до уваги її групову характеристику крові (арк. крим. пров.№135-139);

- висновком судово-імунологічної експертизи №1 від 13 січня 2015 року, відповідно до висновків якого, на штанях чоловічих, на штанях жіночих, на дублянці, представлених для дослідження, встановлена наявність людської крові. При серологічному дослідженні крові в сліді на штанях чоловічих виявлені антиген А та ізогемаглютинін анти-В. Одержані результати дослідження не виключають можливість походження крові від обвинуваченого ОСОБА_8 , крові якого властиві виявлені антиген А і ізогемаглютинін анти-В. При серологічному дослідженні крові в сліді на штанях жіночих виявлені антиген В та ізогемаглютинін анти-А. Одержані результати дослідження не виключають можливість походження крові від особи групи В з ізогемаглютинін анти-А, в тому числі від потерпілої ОСОБА_9 , крові якої властиві виявлені антиген В і ізогемаглютинін анти-А (арк. крим. пров.№144-152).

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Оцінивши в сукупності усі докази у справі, суд вважає винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно зі ст.65 КК України, призначаючи покарання, у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), його матеріальний стан, тощо, а тому при призначенні покарання суд враховує також особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в інкримінованому злочині не визнав у повному обсязі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, до взяття під варту не працював, неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, під наглядом у лікаря психіатра не перебував, перебуває під наглядом лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується негативно.

Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує те, що злочин, передбачений ст.121 ч.2 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.

Згідно ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.8 ч.2 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді справи судом також враховано п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.50 КК України випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст.121 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчому закладі закрито типу.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за правилами ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, покарання має бути призначене у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а більш м`яке покарання може бути призначене лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Що стосується посилань обвинуваченого та його захисника про відсутність безпосередніх свідків вчинення кримінального правопорушення та прямих доказів його винуватості, то суд вважає за доцільне зазначити, що не всі злочини розслідуються за наявності прямих доказів та безпосередніх свідків злочину, а можуть бути розслідувані і шляхом збирання побічних доказів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_8 слід рахувати з моменту зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року, на тримання під вартою, а саме, - 02 листопада 2015 року.

Керуючись ст.65 КК України, суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Крім того, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)».

Згідно ст.72 ч.5 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, ОСОБА_8 в строк відбуття покарання за даним вироком підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2014 року (дня затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення) по день зміни запобіжного заходу з тримання під-вартою на домашній арешт, звільнення ОСОБА_8 з-під варти в залі суду, а саме 28 серпня 2015 року, та з 02 листопада 2015 року (дня зміни запобіжного заходу з домашнього арешту у зв`язку із порушенням його умов, на тримання під вартою, взяття ОСОБА_8 під варту у залі суду) до дня набрання вироком законної сили включно, відповідно до ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Потерпілих у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 в ході розслідування кримінального провадження не встановлено.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_8 в порядку ст.124 ч.2 КПК України, на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення дактилоскопічної експертизи №58/01-409 від 15 грудня 2014 року у розмірі 393,12 гривні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 08 (восьми) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без змін до набрання чинності вироком суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_8 слід рахувати з моменту зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року, на тримання під вартою, а саме, - 02 листопада 2015 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання за даним вироком, строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2014 року (дня затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення) по день зміни запобіжного заходу з тримання під-вартою на домашній арешт, звільнення ОСОБА_8 з-під варти в залі суду, а саме 28 серпня 2015 року, та з 02 листопада 2015 року (дня зміни запобіжного заходу з домашнього арешту у зв`язку із порушенням його умов, на тримання під вартою, взяття ОСОБА_8 під варту у залі суду) до дня набрання вироком законної сили включно, відповідно до ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази перераховані на арк. крим. АДРЕСА_5 , а саме фрагмент клейкої смужки з тканиною темного кольору; відбиток сліду низу взуття залишений на фрагменті тканини темного кольору; два недопалки світло-коричневого кольору; мікрооб`єкти з долонних поверхонь рук потерпілої ОСОБА_9 ; нігтьові зрізи з піднігтьовим вмістом з обох рук потерпілої ОСОБА_9 ; дверний накладний замок, котрі згідно квитанції б/н від 03 грудня 2014 року (арк. крим. пров.№109), зберігаються в камері речових доказів Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, - знищити.

Речові докази перераховані на арк. крим. пров.№130, а саме відбитки пальців та долонь рук, вилучених 27 листопада 2014 року в ході огляду місця події; дактилокарта відтисків пальців рук та долонь з трупа потерпілої ОСОБА_9 , та котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0001031, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази перераховані на арк. крим. пров.№182, а саме зразки крові та слини підозрюваного ОСОБА_8 (два паперових пакунка); зразки крові трупа потерпілої ОСОБА_9 (один паперовий пакунок); зрізи шпалери з речовиною бурого кольору; два фрагменти кухонної дерев`яної дощечки коричневого кольору; жіночі джинсові брюки темного кольору з речовиною бурого кольору; двоє чоловічих джинсових брюк синього кольору; спортивна олімпійка темно-синього кольору з білими вставками; чоловіча куртка темно-синього кольору, котрі згідно квитанції б/н від 20 січня 2015 року (арк. крим. пров.№183), зберігаються в камері речових доказів Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, - знищити.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення дактилоскопічної експертизи №58/01-409 від 15 грудня 2014 року у розмірі 393,12 гривні, на підставі ст.124 ч.2 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області всіма учасниками процесу протягом тридцяти днів з дня проголошення, засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

На виконання вимог ст.376 ч.6 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1