ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/3220/17
Провадження №1-кп/712/235/17
03 квітня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000025 внесеного 21.02.2017 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка, Ленінського району, Кримської області, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 призваним на військову службу під час мобілізації у військовому званні солдат, в установлений термін 11.02.2016 в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, до визначеного місця проходження військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 , після виписки його із лікувального закладу 10.02.2016 Лисянської Центральної районної лікарні не з`явився хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити.

Після чого, ОСОБА_4 , у період з 11.02.2016 року по 14.03.2017 року, тобто понад один місяць постійно перебував за межами частини, у АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів щодо повернення до свого місця проходження військової служби за наявності реальної можливості до цього.

15.03.2017 року, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. ОСОБА_4 суду пояснив, що дійсно він протиправно, понад один місяць, перебував за межами військової частини та проводив час на власний розсуд. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорює фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_4 , у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 , позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, брав участь в антитерористичній операції, але посередньо характеризується за місцем служби.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 , з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують покарання, а також за відсутності обставин що обтяжують покарання, призначає ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 , без відбування покарання, а тому відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000025, заявлено не було. Процесуальні витрати а також речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місці проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_1