Справа № 367/8853/16-к
У Х В А Л А
03 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене 08.07.2016 р. в ЄРДР за № 0002356 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцево Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дебальцево Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 08.07.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002356, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим про можливість призначення його до слухання.

Захисник заявив про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не викладено конкретизованого, зрозумілого обвинувачення. Просив повернути обвинувальний акт прокурору. Обвинувачені підтримали клопотання захисника.

Представник потерпілої в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про слухання справи у його відсутність. Зі слів захисника потерпіла померла.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08.07.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002356, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті, при викладені фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими не зазначено в чому саме проявилось насильство, яке було застосовано до потерпілої ОСОБА_7 та яке є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої. Так при описанні нападу обвинуваченими на потерпілу, не вказано якими саме діями обвинувачених було заподіяно потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження.

Не зазначено також коли та про що попередньо домовились ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як розподілили ролі при скоєнні злочину, хоч обидва обвинувачуються у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб.

Також не зазначено з яких мотивів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинили дії, у яких обвинувачуються.

Крім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 в обвинувальному акті зазначено, що вказаними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заподіяли потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани мочки правого вуха, але при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 вказано, що своїми діями саме ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани мочки правого вуха,. Таким чином при формулюванні обвинувачення щодо кожного обвинуваченого було допущено суперечності у формулюванні обвинувачення, та не було конкретизовано дії кожного обвинуваченого окремо, а також їх спільні дії та форми співучасті.

Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті зрозумілого та конкретного викладу усіх фактичних обставин вчиненого кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, непослідовність та не конкретність їх викладу, та відсутність належним чином сформульованого обвинувачення, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити зокрема: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

В п. 15 ч. ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що обвинувальний акт складено 05.09.2016 р., в той час, як в п. 14 зазначено, що 14.09.2016 р. постановою було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення. При цьому, відповідно до п.п. 23, 24, 28, 29, 31, 32 ч. І того ж реєстру зазначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри 05.09.2016 р., в цей же день повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступу до матеріалів досудового розслідування.

До того ж, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомості про складання обвинувального акту 30.11.2016 р. відсутні.

Вищезазначені порушення дають підстави вважати, що обвинувальний акт направлено до суду із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення допущених недоліків.

Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки існують ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу.

Захисник залишив дані клопотання на розсуд суду.

Обвинувачені заперечували проти задоволення клопотань прокурора, заявили клопотання про зміну щодо них запобіжного заходу з тримання під варти на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягають задоволенню, а строк тримання під вартою обвинувачених слід продовжити на 60 днів, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 04.12.2016 р.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вчинив інкриміновані йому діяння, маючи непогашену та не зняту судимість.

Отже, існує ризик того, що він, перебуваючи на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений звинувачується у скоєнні насильницького злочину, існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на потерпілу та свідків по справі.

Суд також враховує, що обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання в Київській області, у нього відсутні міцні соціальні зв?язки, що вказує на наявність ризику переховування його від суду.

Наявність таких ризиків спонукає суд продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню зазначеного ризику.

Із зазначеного вище суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 04.12.2016 р.

ОСОБА_6 раніше вже вчиняв злочин, за що його було засуджено.

Отже, існує ризик того, що він, перебуваючи на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений звинувачується у скоєнні насильницького злочину, існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на потерпілу та свідків по справі.

Суд також враховує, що обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання в Київській області, у нього відсутні міцні соціальні зв?язки, що вказує на наявність ризику переховування його від суду.

Наявність таких ризиків спонукає суд продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню зазначеного ризику.

Із зазначеного вище суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 08.07.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002356, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 днів.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 днів.

Відмовити у задоволенні клопотань обвинувачених про зміну запобіжного заходу.

Строк дії ухвали в частині продовження строку дії запобіжного заходу з 03.12.2016 р. по 31.01.2017 р. включно.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 08.12.2016 р. о 08год30хв.
Суддя: ОСОБА_1