Справа № 275/82/17

В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого - суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дружба Олевського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 в 20-х числах грудня місяця 2016 року, в якій день в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у вечірній час проходив повз не добудованого будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , який останній використовує як сховище для власних речей. В цей час ОСОБА_4 звернув увагу, що дерев`яний щит, яким було зачинено віконний отвір будинку, який розташований ліворуч від вхідних дверей, трохи відхиляється під поривами вітру. ОСОБА_4 із цікавості вирішив заглянути всередину будинку. Коли ж ОСОБА_4 відхилив дерев`яний щит, то через отвір він побачив, що всередині будинку розташована грубка, в яку вмонтовані чугунці спарені дверцята. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку майна із корисливих мотивів, а саме чавунних спарених дверцят. ОСОБА_4 через віконний отвір заліз всередину, тим самим незаконно проник до будинку, та підійшовши до грубки, із прикладанням сили висмикнув чавунні спарені дверцята вартістю 260 грн., які тримались за допомогою металевого дроту та клейкого розчину. Побачивши всередині грубки чавунний колосник вартістю 170 грн., ОСОБА_4 вирішив його викрасти. Із прикладанням фізичної сили ОСОБА_4 висмикнув чавунний колосник із середини груби, після чого, обдивившись, ОСОБА_4 побачив у даному приміщенні дерев`яну драбину висотою 4,5 м. вартістю 120 грн., яку останній також вирішив викрасти. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, взяв на праве плече дерев`яну драбину, а в ліву руку чавунні дверцята та чавунний колосник грубки та пішов у напрямку вхідних дверей. Під час відкривання вище зазначених вхідних дверей, у ОСОБА_4 із корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на крадіжку даних вхідних дверей. ОСОБА_4 відчинив із середини вхідні двері та пішов у напрямку не добудованого приміщення, яке розташоване неподалік від будинку ОСОБА_5 , де сховав дерев`яну драбину, чавунні спарені дверцята та чавунний колосник до грубки. Після чого ОСОБА_4 повернувся до будинку ОСОБА_5 та, підійшовши до вхідних дверей, із прикладанням фізичної сили зняв металеві двері вартістю 470 грн. із петель та заніс до недобудованого приміщення, в якому він перед цим поклав дерев`яну драбину, чавунні спарені дверцята та чавунний колосник до грубки. Викраденим майном із будинку потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1020 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю. Пояснив суду, що дійсно наприкінці 2016 року, у двадцятих числах грудня, вчинив крадіжку з не добудованого будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , з якого викрав металеві двері, дерев`яну драбину, чавунні спарені дверцята та чавунний колосник до грубки. В цей будинок він вліз через віконний отвір будинку, який розташований ліворуч від вхідних дверей, знявши з нього дерев`яний щит, що його закривав. Викрадене з будинку ОСОБА_5 він сховав у такому ж недобудованому будинку, розташованого за 300 метрів від місця крадіжки. Викрадене планував продати, оскільки йому не вистачало коштів на життя. Втім, в подальшому все викрадене майно він повернув потерпілому. У скоєному щиро кається.
Відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як умисні дії, щовиразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище (крадіжка).
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не засуджувався.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, повне визнання свої вини, відшкодування завданого збитку.
При цьому, з урахуванням тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, враховуючи дані про його особу, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням та покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, суд вважає за необхідне речові докази металеві двері, дерев`яну драбину, чавунні спарені дверцята та чавунний колосник, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому же.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази металеві двері, дерев`яну драбину, чавунні спарені дверцята та чавунний колосник, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1