Справа № 536/1926/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не одруженого, працюючого оператором КНС Майбородівського комунального підприємства, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2016 року, в період часу з 21 до 24 години, ОСОБА_8 знаходився поблизу сільського будинку культури, розташованого на вулиці Центральній, в селі Майбородівка Кременчуцького району. В цей час між ним та ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку. Під час бійки ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження. Після отримання тілесних ушкоджень на ґрунті помсти у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6

25 вересня 2016 року, приблизно в 0 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного наміру взяв ніж у власному сараї, який розташований на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 та пішов до будинку АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_6

Рухаючись по АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 побачив ОСОБА_6 , який йшов йому на зустріч. Наблизившись впритул до ОСОБА_6 , реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 один удар ножем в ділянку грудної клітки.

Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, діафрагми, черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, яке могло утворитися від одноразової дії колючо-ріжучого предмету і за ступенем тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи №1079 від 08 листопада 2016 року, відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент отримання.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 статті 121 КК України спочатку не визнавав, а згодом визнав частково та пояснив, що 24 вересня 2016 року ввечері він відпочивав біля клубу у селі Майбородівка Кременчуцького району, де відбувалося святкування Дня села та була дискотека. Там почалася бійка за участю ОСОБА_6 . Особисто він у бійку не втручався. Раптово до нього підійшов ОСОБА_6 і наніс йому сильний удар в обличчя. Присутні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відтягнули ОСОБА_6 від нього. З якої причини ОСОБА_6 його вдарив, він не знає, раніше конфліктів з ним у нього не було. У відповідь він наздогнав ОСОБА_6 і вдарив його кулаком в лоб. Потім до нього підійшла його співмешканка ОСОБА_14 і запитала, що сталося, на що він їй дав пояснення. Тоді ОСОБА_14 пішла переговорила з ОСОБА_6 і сказала, що він більше його чіпати не буде. Після цього до них знову підійшов ОСОБА_6 і в стрибку вдарив його правим кулаком в обличчя в ділянку носа. Від удару він впав на спину і частково втратив свідомість. Від удару його обличчя було в крові і він вирішив піти додому. Куди після цього подівся ОСОБА_15 , він не бачив. ОСОБА_14 зателефонувала матері ОСОБА_16 і попросила її прийти на дискотеку та забрати сина. Вдома він взяв монтировку, щоб помститися та поставити ОСОБА_6 «на місце», дати йому по руках та ногах, за те, що він безпричинно побив його. По дорозі до клубу мешканці села відібрали у нього монтировку і він вирішив повернутися додому.

Пройшовши повз перший під`їзд свого будинку, де також проживає ОСОБА_17 , він вийшов на вулицю Молодіжну і побачив темний силует людини, яка рухалась йому на зустріч і швидко наближалася до нього. В безпосередній близькості він побачив, що ОСОБА_15 стрибнув на нього і намагався вдарити його правим кулаком в голову, але він ухилився від удару і одночасно відштовхнув ОСОБА_6 руками в лівий бік. Після цього по інерції він упав на спину і ОСОБА_6 упав поряд з ним. Коли він піднявся на ноги, то побачив, що ОСОБА_6 лежав на правому боці і руками тримався за живіт і стогнав. Він залишив ОСОБА_6 і пішов далі шукати свою співмешканку, яку знайшов біля свого під`їзду. Він почув крики матері ОСОБА_6 , яка викликала поліцію і швидку допомогу. Він разом з ОСОБА_18 підійшли до під`їзду ОСОБА_19 . Там на сходах сидів ОСОБА_6 і, побачивши його, знову кинувся на нього і хотів вдарити ногою, але не дістав, бо він ухилився. Ушкоджень на тілі ОСОБА_6 він не бачив, останній поводив себе агресивно. Він зі своєю співмешканкою пішов до свого під`їзду та став курити. Через деякий час приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і ОСОБА_6 повезли до лікарні. Про те, що у ОСОБА_6 ножове поранення, він дізнався наступного дня від працівників поліції. Свою вину він визнає частково тому, що від його дій дійсно могли бути заподіяні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 по необережності, коли він відштовхував ОСОБА_6 від себе. Він припускає, що ОСОБА_6 тримав у лівій руці ніж. Можливо, коли він відштовхував потерпілого від себе, то міг загнати йому ніж під ребра з лівого боку та спричинити тяжкі тілесні ушкодження. Особисто у нього в той час колючо-ріжучих предметів не було.

В останньому судовому засіданні 22 травня 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, неодноразово попросив вибачення у потерпілого та додатково пояснив, що він перебував біля стовпа, де раніше бачив встромлений ніж. Почувши, що хтось біжить та наближається до нього, він взяв цей кухонний ніж і сховав до своєї кишені. Коли підбіг до нього ОСОБА_6 , він наніс йому удар ножем. Після цього він відійшов від нього і приблизно через сім метрів викинув цього ножа на клумбу. Раніше він давав неправдиві свідчення, а в даний час його сумління спонукало розказати правду.

Крім повного особистого визнання своєї вини обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина об`єктивно підтверджується належними і допустимими доказами, а саме:

показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , що 24 вересня 2016 року відбувалося святкування Дня села Майбородівки біля сільського клубу. Там між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 почав його штовхати, за що він у відповідь наніс ОСОБА_8 удар в обличчя. За свої дії він був засуджений Кременчуцьким районним судом 14 грудня 2016 року за ч.2 статті 125 КК України. У той вечір він перебував у стані алкогольного сп`яніння, до клубу прийшла його мати ОСОБА_20 і забрала його додому. Після того, як він ударив ОСОБА_8 , останній кудись побіг та повернувся на дискотеку з трубою в руках, яку згодом у нього забрали присутні громадяни. Коли він йшов додому, то втратив телефон і повернувся до місця проживання матері. По дорозі він помітив, що йому назустріч йшов ОСОБА_8 , у зв`язку з чим він зупинився, а ОСОБА_8 наблизився до нього та раптово вдарив його ножем під ребра з лівої сторони. Він відскочив від ОСОБА_8 і в цей момент з`явилася його мати ОСОБА_20 , яка почала кричати на ОСОБА_8 . У нього був сильний біль від поранення, від чого він закричав, руки були в крові від затискання рани. Він також кричав матері: «Відійди, у нього ніж!». Де подівся ОСОБА_8 , він не знає. До нього позбігалися сусіди, допомогли посадити його біля під`їзду. Після цього до них підійшов ОСОБА_8 так, ніби нічого не трапилося. Побачивши ОСОБА_8 , він почав кричати на нього: «За що ти мене вдарив ножем?». На його запитання ОСОБА_8 відповів: «А ти мені за що ніс розбив?». Потім приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги та доставив його в Центральну районну лікарню, де йому була надана медична допомога та він тривалий час знаходився в хірургічному відділенні лікарні на лікуванні;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , що 24 вересня 2016 року, приблизно о 23 годині, вона завершила свою роботу та прийшла додому. Їй зателефонувала співмешканка ОСОБА_8 ОСОБА_21 та повідомила, що біля сільського клубу відбувається бійка і щоб вона скоріше прибігла туди, бо у ОСОБА_8 монтировка і ОСОБА_8 уб`є її сина ОСОБА_22 . Вона відразу побігла туди. Там було багато людей. Вона бачила, як ОСОБА_23 відібрали монтировку у ОСОБА_8 , а вона забрала сина додому. Пропонувала синові залишитися переночувати у неї вдома, на що син сказав, що буде йти додому за місцем свого проживання. Вона пішла його проводжати, довела до рогу будинку і повернулася до свого під`їзду. Біля під`їзду вона почула голос ОСОБА_8 , який з кимсь розмовляв. Вона знала ОСОБА_8 , що це за людина, який тричі був судимий і двічі підрізав жінок. Вона чула, як ОСОБА_21 умовляла свого чоловіка ОСОБА_8 : «Не йди», але ОСОБА_8 не зважав та проходив мимо її під`їзду у напрямку місця проживання сина ОСОБА_6 . Тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_8 йде до її сина і хотіла його зупинити. В цей момент вона побачила свого сина ОСОБА_6 , який здивовано запитав у ОСОБА_8 : « ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ти звідки взявся?». Вона побачила блиск ножа в руці ОСОБА_8 . В цей момент син ОСОБА_26 скрикнув і зігнувся, сказав: «Мамо, відійди, у нього ніж». Вона кинулася до ОСОБА_8 і запитала, що він зробив її сину. ОСОБА_8 від несподіванки оторопів, так як не чекав її побачити. На танцях біля клубу вони зачепили один одного і ОСОБА_8 вирішив відігратися на її синові. Вона почала кричати, вискочили люди: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 . Вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу, людям сказала, що ОСОБА_8 вдарив ножем її сина. До приїзду швидкої медичної допомоги сину надавала першу медичну допомогу ОСОБА_27 . В цей момент ОСОБА_8 намагався в непристойній формі з`ясувати стосунки з її сином. У сина ОСОБА_6 та у ОСОБА_8 були руки в крові;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , що вона повернулася додому з дискотеки, присвяченої святкуванню Дня села. Приблизно о першій годині ночі вона почула крики ОСОБА_20 та вийшла до під`їзду. Там сидів ОСОБА_15 весь закривавлений, було видно, що йшла кров з його боку. Поруч стояла ОСОБА_20 , яка викликала швидку медичну допомогу. Біля них також був ОСОБА_29 , який притискав рану у ОСОБА_6 . Потім вийшли і інші сусіди. Вони намагалися надати ОСОБА_6 першу медичну допомогу, підсвічували ліхтариком, так як освітлення від світильників з квартири було недостатньо. Коли промивали рану ОСОБА_6 перекисом водню, з`явився ОСОБА_8 , який нахилився до ОСОБА_6 і намагався з`ясувати стосунки. ОСОБА_6 кричав йому: «Навіщо ти мене порізав?», а ОСОБА_8 відповів: «Це тобі за те, що ти мене вдарив». У ОСОБА_8 були руки в крові. Він разом зі своєю дружиною ОСОБА_14 пішли додому. Потім приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і забрали ОСОБА_6 в лікарню. З поранення було зрозуміло, що ОСОБА_6 різонули. Це також сказала його мати. ОСОБА_8 був збуджений, як і ОСОБА_6 ;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_30 , що 24 вересня 2016 року був День села. Вона разом з ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_14 пішли в кафе, де замовили шашлик та чвертку горілки, після чого пішли до клубу. Там вона побачила, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_31 , збив його з ніг. Люди викликали матір ОСОБА_20 , яка забрала свого сина ОСОБА_26 . Потім ОСОБА_15 знову повернувся на дискотеку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, зачіпав громадян. Більше вона нічого не бачила, так як поїхала додому з чоловіком. Наступного дня від людей вона дізналася, що ОСОБА_6 біля клубу вдарив ОСОБА_8 та зламав йому ніс. Також люди говорили, що біля клубу у ОСОБА_8 відібрали монтировку;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , що вона доводиться дружиною ОСОБА_8 і знає, що 24 вересня 2016 року біля сільського клубу ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у якого був розбитий ніс, текла кров по обличчю. У відповідь на це ОСОБА_8 пішов до себе додому, де в гаражі взяв монтировку і хотів побити ОСОБА_6 . Вона зателефонувала ОСОБА_20 та повідомила, що буде бійка. Вона бачила, що біля під`їзду будинку на сходинках сидів ОСОБА_15 . Було чути крики, у ОСОБА_26 був пошкоджений лоб. Біля нього були люди. Потім ОСОБА_6 забрав автомобіль швидкої медичної допомоги. З цього приводу її чоловік ОСОБА_8 детально їй нічого не розповідав. Наступного дня від працівників поліції вона дізналася, що потерпілого ОСОБА_6 хтось підрізав. У їх будинку працівники поліції вилучили вісім ножів;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_32 , що 24 вересня 2016 року вона разом зі своєю сім`єю перебувала біля сільського клубу. На святі села була бійка між ОСОБА_6 та ОСОБА_33 , ОСОБА_8 теж там був. По розмовах односельців їй стало відомо, що ОСОБА_6 ударив ОСОБА_8 . Після опівночі вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_34 , неповнолітньою дочкою ОСОБА_35 , молоддю села: ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 поверталися додому з клубу. По дорозі вони зустріли ОСОБА_8 , його співмешканку ОСОБА_14 . У руках ОСОБА_8 була монтировка. ОСОБА_14 казала йому: «Не ходи, віддай монтировку». Вони з іншими мешканцями села відібрали монтировку у ОСОБА_8 . ОСОБА_8 був агресивний, говорив при цьому: «За що він мене вдарив?», він мав намір помститися ОСОБА_6 . У багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2 , проживає вона, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , яка доводиться потерпілому матір`ю. Вона бачила, як ОСОБА_8 пройшов у напрямку першого під`їзду будинку, де проживає ОСОБА_17 . Він зайшов за ріг будинку, де трапилася ця подія. ОСОБА_17 бігла в сльозах і просила викликати швидку медичну допомогу та поліцію, говорила, що ОСОБА_8 підрізав її сина ОСОБА_6 . Потерпілого посадили сусіди на сходинки біля під`їзду. ОСОБА_6 тримався за бік і його руки, светр та футболка були в крові. Вони підняли одяг і перекиснем водню обробили рану потерпілому. Оскільки рана кровоточила, приклали бинт та вату. ОСОБА_6 говорив, що його вдарив ножем ОСОБА_8 . Приблизно через півгодини приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і забрав ОСОБА_6 ;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_39 , що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого разом з іншим чоловіком та вони були присутні при проведенні слідчих експериментів за участю ОСОБА_20 та ОСОБА_6 . Слідчим були складені протоколи, зі змістом яких його ознайомили, про що він засвідчив у протоколах своїми власноручними підписами;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_40 , що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого разом з іншим чоловіком та вони були присутні при проведенні слідчих експериментів за участю ОСОБА_20 та ОСОБА_6 . Слідчим були складені протоколи, зі змістом яких його ознайомили, про що він засвідчив у протоколах своїми власноручними підписами. Він пам`ятає, як ОСОБА_6 показував та розказував на місці, як він йшов додому і його вдарили ножем;

заявою ОСОБА_20 про вчинене кримінальне правопорушення (а.п.139);

висновком судово-медичної експертизи №1079 від 08 листопада 2016 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження на тулубі у вигляді: проникаючого ножового поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, діафрагми, черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, яке могло утворитися від одноразової дії колючо-ріжучого предмету, можливо і в результаті нанесення удару ножем, в указаний термін і при вказаних обставинах, за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент отримання. На голові: садно на обличчі, яке утворилося не менш ніж від одного удару тупого твердого предмету, можливо у вказаний термін і при вказаних обставинах, за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , не характерні для їх утворення при падінні потерпілого з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення при подальшому контакті із знаряддям заподіяння тілесних ушкоджень, про що свідчить їх характер та локалізація. Положення ОСОБА_6 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, могло бути любим в просторі, при умовах доступності пошкоджених частин тіла до травмуючого предмета. Тілесних ушкоджень, характерних для виникнення їх в результаті самооборони, не виявлено. Дана анатомічна ділянка (ліва бокова поверхня грудної клітки) доступна для спричинення ушкоджень власноруч, але малоймовірно (а.п.63-65);

слідчими експериментами за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , які показали і розказали на місці за яких обставин ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що підтверджується двома протоколами проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2016 року з фототаблицями до них та схемою (а.п.66-71; 141-146);

висновком судово-медичної експертизи №1213 від 15 листопада 2016 року, що показання потерпілого ОСОБА_6 надані ним під час проведення слідчого експерименту щодо локалізації та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень можуть відповідати об`єктивним даним, які отримані при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 (а.п.73);

висновком судово-медичної експертизи №1218 від 16 листопада 2016 року, що дана анатомічна ділянка, а саме: ліва половина живота доступна для спричинення власною рукою. Ураховуючи тяжкість тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 , у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, діафрагми, черевної порожнини з пошкодженням великого сальника та направлення ранового каналу, який іде зліва направо, знизу догори, проникає до грудної клітки, потім проникає в черевну порожнину, пошкоджує діафрагму та великий сальник, знову йде в плевральну порожнину зліва направо й догори, і пошкоджує нижню долю лівої легені, де сліпо закінчується, яке утворилось від ударної дії колючо-ріжучого предмету, яким цілком міг бути ніж або інший предмет, що має подібні характеристики та діяв з достатньою силою для його спричинення. На основі вище викладеного дає можливість експерту виключити, що дане тілесне ушкодження могло утворитися від самотравмування (а.п.74), що також було підтверджено та роз`яснено висновок експертом ОСОБА_41 в судовому засіданні, яка пояснила, що удар був нанесений з достатньою силою сторонньою особою;

оглядом належних потерпілому ОСОБА_6 речей (спортивної кофти чорного кольору, футболки чорного кольору та штанів) зі слідами фізичної деформації та речовини бурого кольору на них, що підтверджується протоколом огляду від 01 жовтня 2016 року та фототаблицями до нього (а.п.119-122);

висновком судово-медичної експертизи №866 від 06 жовтня 2016 року, що кров ОСОБА_8 та кров ОСОБА_6 мають однакову групову належність (а.п.128,129);

висновком судово-медичної експертизи №868 від 13 жовтня 2016 року, що на спортивній кофті, светрі ОСОБА_8 знайдена кров людини, де виявлений антиген Н. Кров у цих слідах може походити від громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (а.п. 125-127);

висновком судово-медичної експертизи №869 від 20 жовтня 2016 року, що на парі кросівок наданих на дослідження, знайдена кров людини і де виявлений антиген Н. Ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_8 (а.п.130-132);

висновком судово-медичної експертизи №867 від 20 жовтня 2016 року, що на спортивній кофті, футболці та штанах знайдена кров людини, де виявлений антиген Н, крім того на спортивній кофті, футболці та штанах виявлені ізогемаглютиніни анти-А та анти-В. Ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_6 , громадянина ОСОБА_8 (а.п.133-136);

обшуком квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , де були виявлені кросівки чоловічі з плямами бурого кольору та кофту спортивну чоловічу чорного кольору з плямами бурого кольору, а також светр чоловічий темно-синього кольору, штани спортивні чоловічі чорного кольору, що підтверджується протоколом обшуку від 25 вересня 2016 року (а.п.137, 138);

оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, які зазначені у постановах про залучення речових доказів від 01 листопада 2016 року (а.п.147-150).

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 повністю доведена.

Стороною захисту стверджується, що ОСОБА_8 у момент заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 знаходився у стані уявної оборони та не заперечуючи вини ОСОБА_8 і призначення йому покарання, просили суд суворо не карати обвинуваченого, звільнити його від відбування покарання, застосувавши статтю 75 КК України.

Відповідно до статті 37 КК України уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

2. Уявна оборона виключає кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковості свого припущення.

3. Якщо особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковості свого припущення, але при цьому перевищила межі захисту, що дозволяються в умовах відповідного реального посягання, вона підлягає кримінальній відповідальності як за перевищення меж необхідної оборони.

4. Якщо в обстановці, що склалася, особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального суспільно небезпечного посягання, вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяння шкоди через необережність.

Позиція сторони захисту щодо перебування ОСОБА_8 у стані уявної оборони не заслуговує на увагу, оскільки спростована зібраними у справі доказами, які навпаки підтверджують, що ОСОБА_8 діяв з мотивів помсти за нанесені йому ОСОБА_6 приблизно за півгодини до цього легкі тілесні ушкодження та йшов до ОСОБА_6 з арматурою на розбірки з висловлюванням погроз заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Також суд критично ставиться до позиції сторони захисту, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово у суді змінював свою позицію та своє ставлення до скоєного. Жодних об`єктивних доказів перебування обвинуваченого у стані уявної оборони суду не надано.

Тому дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 статті 121 КК України, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого та його представника про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду відповідно до закону.

ОСОБА_8 , хоч раніше і притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 статті 121 КК України, але в силу статті 89 КК України вважається таким, що не має судимості, характеризується за місцем проживання посередньо, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілого, з 01 квітня 2017 року працевлаштувався і станом на 14 травня 2017 року характеризується за місцем роботи позитивно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, проживає з матір`ю, яка має літній вік та за станом здоров`я не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду безтерміново. При цьому суд враховує також, що мати обвинуваченого ОСОБА_42 має, крім ОСОБА_8 , ще двох синів, які можуть надавати їй потрібну допомогу.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 є повне визнання ним своєї вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували його покарання, судом об`єктивно не встановлено.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09 червня 2005 року), як і у справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі Ізмайлов проти Росії (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд зазначив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин ОСОБА_8 має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції ч.1 статті 121 КК України.

Підстав для застосування статей 37,69,75 КК України суд не знаходить.

У вказаному кримінальному провадженні заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Кременчуцької центральної районної лікарні був пред`явлений цивільний позов до відповідача ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 7 050,81 гривень.

Позов підтверджений належними та допустимими доказами (а.п.9), підтриманий прокурором, визнаний відповідачем ОСОБА_8 , а тому суд з підстав статті 1206 Цивільного кодексу України задовольняє його в повному обсязі.

Потерпілим ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_8 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 362 гривень 90 копійок та моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав повністю, відповідач ОСОБА_8 позов про відшкодування майнової шкоди визнав повністю, а про стягнення моральної шкоди визнав частково.

Позовна вимога потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтована і підтверджена належними доказами у справі на суму 11 362 гривень 90 копійок (а.п.88-92), а тому з підстав статей 15,16,1166 Цивільного кодексу України підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи моральні страждання, які потерпілий ОСОБА_6 зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я та фізичних страждань, тривалості лікування, моральних страждань та психологічного стану, наведених у позовній заяві та у судовому засіданні обґрунтувань моральної шкоди позивачем та його представником, зробивши свою оцінку на справедливій основі, як того вимагає стаття 23 ЦК України, виходячи з засад розумності та виваженості, суд визначає розмір грошової компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача на підставі статті 1167 Цивільного кодексу України, у сумі 50 000 гривень, яка є реальною компенсацією завданої моральної шкоди відповідно до встановлених судом обставин кримінального провадження та з урахуванням віктимної поведінки самого потерпілого ОСОБА_6 , яка спонукала обвинуваченого ОСОБА_8 на вчинення вказаного злочину.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 127,129,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 22 травня 2017 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 статті 72 КК України.

Речові докази: пару чоловічих кросівок, штани спортивні чоловічі, кофту спортивну чоловічу, светр чоловічий, вісім ножів (а.п.147,148,197) передати за належністю та на прохання законному володільцю ОСОБА_8 , металеву монтировку (а.п.149), зразки крові ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.п.150), кофту (джемпер) чорного кольору з довгими рукавами, футболку напівсинтетичну з короткими рукавами, штани темного кольору (а.п.197) знищити.

Цивільний позов заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Кременчуцької центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 , в сумі 7 050 (сім тисяч п`ятдесят) гривень 81 копійку.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 11 362 гривень 90 копійок та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а всього 61 362 (шістдесят одну тисячу триста шістдесят дві) гривні 90 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1