Справа № 500/6515/16-к
Провадження № 1-кп/500/110/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
05 січня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000004, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:
19 грудня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду, а обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України, та складання якого недопустимо навіть і з допущенням технічних помилок.

Однак, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Але всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 викладене неповно та неточно, оскільки не містить інформації про час вчинення злочину та про форму вини.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), призваним за мобілізацією, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць, до 21 квітня 2016 року, коли був звільнений в запас Збройних Сил України.

Але у формулюванні обвинувачення взагалі не вказано, коли саме ОСОБА_4 мав з`явитися на службу до військової частини, у зв`язку з чим неможна дійти висновку чому саме його нез`явлення тривало понад один місяць. Також у формулюванні обвинувачення не зазначено, у зв`язку з чим ОСОБА_4 мав з`явитися на службу до військової частини НОМЕР_1 (чи то після відпустки, відрядження, у зв`язку з переводом та ін.). Така інформація не міститься також і у викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими. Крім того, у формулюванні обвинувачення взагалі не зазначено з якою формою вини діяв ОСОБА_4 .

Вказівка на форму вини, а також часу вчинення злочину у викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, не звільняє від їх зазначення у формулюванні обвинувачення, оскільки, за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вказані невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК суперечать засаді верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК та практиці Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, Суд у рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначив: ««обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97) (далі Конвенція) може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентними органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру» (п.51).

У справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд з урахуванням норм національного та міжнародного законодавства дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому формулювання обвинувачення викладене неповно та неточно, воно не містить обов`язкових деталей злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції його право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Отже, з урахування засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. 13 ч. 1 ст. 3, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про виклик певної особи для допиту підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з прийняттям рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повернути прокурору військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про виклик певної особи для допиту залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1