Справа № 524/3064/17
Провадження № 31
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001397 від 14.04.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Подільнянського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, розлученого , раніше судимого:

1)26.05.2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 187 ч.1, ст. 187 ч.2, ст. 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, за постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.10.2004 року перекваліфіковано ст. 187 ч.1, ст. 187 ч.2 КК України на ст. 189 ч.2 КК України, і призначено покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі;

2) 02.07.2009 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 187 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна; 29.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова на підставі Закону України « Про внесення змін до КК України» згідно ст. 72 ч.5 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з 08.09.2008 року по 14.01.2010 року та покарання вважати відбути. 02.02.2016 року звільнений з Харківської ВК №43 по відбуттю строку покарання,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

13.04.2017 року, в період з 12.00 год. по 15.00 год., ОСОБА_4 , повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,знаходячись в кімнаті АДРЕСА_2 , таємно для оточуючих, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон Nokia 215 DS, імеі: НОМЕР_1 . імеі : НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 538 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
13.04.2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 , повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,знаходячись у гуртожитку АДРЕСА_3 , побачив що двері до кімнати № 40 у вищевказаному гуртожитку відкриті, шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих, зайшов до кімнати № 40 у гуртожитку № 9, та здійснив крадіжку монітору LG L1953SS, c/n: 801NDYG2.306, вартість якого становить 400 гривень та системного блоку, вартість якого становить 600 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1000 грн. З місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив , що він 13.04.2017 року прийшов у гості в гуртожиток АДРЕСА_3 , сиділи у кімнаті вживали спиртні напої , побачив , що на столі лежить мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 , який він взяв і вийшов із кімнати , та побачив , що двері у іншу кімнату відчинені,тому він зайшов до кімнати і викрав з неї системний блок та монітор . Мобільний телефон він через 4 дні приніс і віддав працівникам поліції , монітор через знайомого здав у ломбард , а системний блок викинув. У скоєному щиро кається , просить суворо не карати . До кінця тижня відшкодує матеріальну шкоду потерпілим, також просить суд врахувати , що він має на утриманні мати похилого віку , яка хворіє.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 13.04.2017 року він пішов до кімнати ОСОБА_7 , там вони вживали спиртні напої , він вжив приблизно 300 грм, горілки , залишив свій мобільний телефон на столі , який викрав обвинувачений , потім йому стало погано він пішов до своєї кімнати , коли зайшов то побачив у неї безлад , були вирвані дроти телевізора та викрадено майно його сусіда ОСОБА_6 , системний блок і монітор . Двері у кімнату зачиняються на замок , слідів пошкодження на двері не було . Мобільний телефон йому був повернутий працівниками поліції , але без сим- картки . Просить обвинуваченого покарати суворо.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності, цивільний позов заявляти не буде , просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, але згідно телефонограми секретаря судового засідання ОСОБА_2 убачається , що потерпілий ОСОБА_6 наполягає на суворому покаранні .( а.с. 18 , 19 )

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим злочинів середньої тяжкості і кваліфікує його дії по епізоду від 13.04.2017 року по факту крадіжки у потерпілого ОСОБА_5 за ст. 185 ч.2 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Дії обвинуваченого по епізоду від 13.04.2017 року по факту крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ст.. 185 ч.2 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Хоча дії ОСОБА_4 по епізоду від 13.04.2017 року по факту крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 суд вважає треба кваліфікувати за ст.. 185 ч.3 КК України з кваліфікуючою ознакою проникнення у житло , оскільки відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Залежно від того, які фактичні ознаки складу суспільно небезпечного діяння будуть установлені, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, що містяться у кримінально-правовій нормі, та від того, як вони трактуються й застосовуються на практиці, можна виділити фізичний та юридичний (психологічний) критерії розуміння поняття «проникнення». Характерними рисами першого є: а) факт входження чи потрапляння у сховище; б) спосіб, місце, час та обставини (існуючий режим доступу до майна, яке там знаходилося), за яких відбулося входження чи потрапляння у сховище. Характерними рисами другого є: а) незаконність входження у сховище (за відсутності в особи права перебувати там, де знаходиться майно, на заволодіння яким спрямовані її дії); б) мета, яку переслідує особа, що вчиняє таке входження, усвідомлення характеру (перебігу) вчинюваного нею суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного проникнення (потрапляння чи входження) у сховище, передбачення наслідків свого діяння, а як встановлено у судовому засіданні двері кімнати у гуртожитку зачиняються на замок, що підтвердив у судовому засіданін потерпілий ОСОБА_5 і обвинувачений ОСОБА_4 туди потрапив незаконно , але оскільки згідно з ст.. 337 ч.1 КПК України с удовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_4 було висунуте обвинувачення по даному епізоду крадіжки за ст.. 185 ч.2 КК України , то суд в межах висунутого обвинувачення і проводить судовий розгляд справи.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на момент вчинення правопорушення та під час судового розгляду офіційно не працював, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілих ,які наполягають на суворому покаранні, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , має на утриманні мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлені . Суд вважає , що органами досудового розслідування та прокурором у порушення вимог ст.. 34, 67 ч.4 КК України зазначена обтяжуюча обставина рецидив злочинів, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 пред,являлась підозра де зазначена кваліфікуюча ознака повторність, тому рецидиву злочинів у даному випадку не буде.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей , по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі , але не на максимальний строк. Суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки . Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови по справі не заявлені.

Судові витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі мобільний телефон Nokia 215 DS, імеі: НОМЕР_1 . імеі : НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 відповідно до ст. 100 КПК України залишити йому за належністю.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі мобільний телефон Nokia 215 DS, імеі: НОМЕР_1 . імеі : НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 відповідно до ст. 100 КПК України залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: