н/п 1-кп/640/818/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Градівка, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, освіти середньої / 10 класів /, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
02 квітня 2014 року Веселинівським РВК Миколаївської області на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 У в АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №46 від 19.09.2014 року ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу вищевказаної військової частини (дислокується в АДРЕСА_3 ) та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2. 9. 11. 16. 127. 128. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. ст. ст. 2. 4 Закону України «Про Національну гвардію України». ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен святе та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України, без дозволу відповідних начальників та командирів, 13 жовтня 2014 року вирішив самовільно залишити розташування військової частини НОМЕР_3 (дислокується: АДРЕСА_3 ) та відбув за адресою проживання в с. Градівка, Веселинівського району, Миколаївської області, де перебував до 24.09.2016 року.
24.09.2016 року ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_3 (дислокується: АДРЕСА_3 ).
Увесь час з 13.10.2014 року по 24.09.2016 рік ОСОБА_4 не повідомляв командування військової частини НОМЕР_3 про своє місцезнаходження та поважність причин відсутності на службі, обов`язків військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 16 жовтня 2014 року, в порушення ст. ст. 2, 9, 11, 16. 127. 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився з відпустки та станом до 02 червня 2016 року до місця служби військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду пояснення проте, що він був зарахований до списків військової частини № НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення. Вибув з частини без дозволу, самовільно залишив частину.
У судовому засіданні усі учасники кримінального процесу, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнали недоцільним досліджувати докази по справі, так як обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи. При цьому суд з`ясував, чи правильно ОСОБА_4 розуміє зміст обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку ОСОБА_4 буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії кваліфікує за ч.3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує характер, ступінь важкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про його особу.
В порядку ст. 12 КК України скоєний злочин за ч.3 ст. 407 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує обставину, що пом`якшує відповідальність, дані про особу, першу судимість, позитивно характеризується, вважає призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75 КК України.
Суд не знаходить підстав покладати на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373 ч 2., 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити покарання 2 / два / роки позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання строком на 2 / два / роки, якщо протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрать по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя -