УХВАЛА

08 серпня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
та його захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щолкіне, Ленінського району, АР Крим, українцяь, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и в:
До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся з клопотанням слідчий Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_8 , будучи 23.05.2011 року засудженим за вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, після перегляду вироку Апеляційним судом Рівненської області до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.
06 серпня 2017 року, приблизно о 11 год 00 хв., ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку по вул. Небесної Сотні, 1 у м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом, відкрито викрали мобільний телефон марки «Samsung GT-E1080W», вартістю 200 гривень, грошові кошти у сумі 60 гривень, що належать ОСОБА_10 , пенсійне посвідчення видане на його ім`я та посвідчення учасника бойових дій видане на ім`я ОСОБА_11 , чим заподіяли потерпілому майнової шкоди у розмірі 260 гривень, також вищевказані особи викрали пакет в якому знаходилися продукти харчування на суму 51 гривня та грошові кошти у сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_12 , чим заподіяли потерпілому майнової шкоди у розмірі 251 грн.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб. Відомості внесені до ЄРДР за №0005238.

07 серпня 2017 року ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та продовжить вчиняти інші корисливі злочини.
ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив нове, умисне, корисливе тяжке кримінальне правопорушення проти власності, яке карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти громадського порядку та моральності, а також злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, однак на шлях виправлення не став, а саме:

-30 грудня 2004 року засуджений Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-22 липня 2007 року засуджений Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст.71 КК України частина частково приєднана до призначеного покарання за вироком від 30.12.2004 та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців;

-23 травня 2011 року засуджений за вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, після перегляду вироку Апеляційним судом Рівненської області до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-08 листопада 2013 року засуджений за вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень;
-25 березня 2015 року засуджений за вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.
Таким чином існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 продовжить свою злочинну діяльність, оскільки раніше вчиняв злочини проти власності, не працевлаштований, отримує прибутки від зайняття злочинною діяльністю та буде переховуватись від органів досудового розслідування, чи суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Відсутність офіційного працевлаштування та постійних доходів свідчить про те, що грошові кошти на проживання ОСОБА_8 отримує шляхом вчинення злочинів, про що також свідчить відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків та інших стримуючих факторів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат просили відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається. Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року також зазначав: «Одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою». Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування, щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.. Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено. Існування лише одного ризику, передбаченого ст.177 КПК України та обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатнім для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на викладені обставини, на думку суду, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч.2 ст.296 КК України у вигляді позбавлення волі, його вік, стан здоров`я, майновий стан, постійне місце проживання, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного, стан його здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На думку суду, саме такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним та запобігти спробам продовжувати злочинну діяльність. Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт. Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки: за викликом прибувати до слідчого,прокурора,суду;не відлучатись із населеного пункту,де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,183,184,395 КПК України,слідчий суддя
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щолкіне, Ленінського району, АР Крим, українцяь, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заборонити ОСОБА_8 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області. Покласти на підозрюваного наступні обов`язки : за викликом прибувати до слідчого,прокурора,суду;не відлучатись із населеного пункту,де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю. Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме до 08 жовтня 2017 року. Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 08 жовтня 2017 року. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний негайно доставляється до місця проживання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1