АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4338/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/119/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
з участю підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2017 року про продовження строку тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та продовжено йому строк тримання під вартою, терміном до 00 год. 00 хв. 28 червня 2017 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовлено.
Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в рамках кримінального провадження №0004274 від 31.12.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 строком на один місяць, яке мотивується наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вступили в злочинну змову, направлену на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та розподілили між собою ролі.

Реалізуючи свій злочинний намір, 30 березня 2017 року близько 21.00 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_7 прибули на автомобілі марки «MERCEDES Vito» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого знаходився ОСОБА_12 , на АДРЕСА_2 . Надалі відповідно до розподілених ролей ОСОБА_11 підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я зокрема, представивши до голови предмет схожий на вогнепальну зброю, промовив: «віддай сумку, бо пристрелю». ОСОБА_13 , сприймаючи дії ОСОБА_11 як реальні та небезпеку для свого життя та здоров`я, відала йому свою сумку в якій знаходились грошові кошти у сумі 5100 $ США, що становить 137 700 грн. В цей час, з метою подолання опору потерпілої та її чоловіка ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , відповідно до розподілених ролей, знаходилися у автомобілі марка «MERCEDES Vito» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », неподалік місця вчинення злочину. Надалі ОСОБА_14 , побачивши незаконні дії ОСОБА_11 почав затримувати останнього та між ними зав`язалась бійка, в ході якої ОСОБА_11 застосував до ОСОБА_14 насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, що виразилось у нанесенні ударів та пострілу у ОСОБА_14 із невставновленої слідством зброї, внаслідок чого ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження. Після чого, відповідно до розподілених ролей ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_14 та з метою подолання опору, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, наніс ОСОБА_14 невідомим предметом удар в голову, від якого потерпілий перестав чинити опір. Надалі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 сіли у автомобіль марки «MERCEDES Vito», за кермом якого знаходився ОСОБА_12 та втекли у невідомому напрямку.
31 березня 2017 року о 02.30 год. ОСОБА_7 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
01 квітня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Задовольняючи клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої доводи аргументує тим, що слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою без належного обґрунтування існування ризиків.
Вважає, що судом не враховано обставини, що свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме постійне місце проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, одружений, на утриманні малолітня дитина.
Зазначає, що слідчий суддя аргументує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тяжкістю злочину, що суперечить практиці ЄСПЛ.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою скасувати запобіжний захід у вигляді триманням під вартою, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, що в силу вимог ст.12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді від 01.04.2017р. ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави у кримінальному провадженні, строк дії якого закінчується 28 травня 2017 року.
Постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури від 26.04.2017р. матеріали кримінального розслідування у кримінальних провадженнях №0004274 від 31.12.2016р. за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 186 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0001107 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України об`єднано в одне провадження №0004274.

Постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури від 15.05.2017р. матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0004274 від 31.12.2016р. за ознаками злочинів, передбачених ч. З ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0001623 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України об`єднано в одне провадження №0004274.

Постановою керівника Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_15 від 22.05.2017р. продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004274 до трьох місяців і визначено строк закінчення досудового розслідування - 30 червня 2017 року.
Оскільки досудове розслідування неможливо завершити до закінчення дії ухвали Тернопільського міськрайонного суду про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через необхідність виконати ряд слідчих дій, зокрема, необхідно перевірити причетність ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 до вчинення інших злочинів, провести ряд експертиз, допитів, дати остаточну правову оцінку діям підозрюваного, виконати вимоги ст. 290 КПК України, тому виникла потреба у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 ..
Слідчий, звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Крім того, заявлені раніше ризики, що стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу на даний час не зменшились та продовжують існувати і збільшуються, оскільки за твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 причетні до вчинення інших тяжких злочинів, відносно яких підозра ще не пред`явлена, на даний час нових обставин, які б свідчили про зникнення або зменшення ризиків, які слугували підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави немає.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи ту обставину, що органом досудового розслідування проводиться пошук речових доказів, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, що при обставинах скоєного злочину та його негативних наслідків для потерпілих, свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інші кримінальне правопорушення.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що застосування щодо ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу підозрюваного, що тимчасово не працює, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, раніше не судимий.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження запобіжного заходу.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2017 року без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2