АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 від 22.04.2016 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Російської Федерації, не працюючого, не одруженого, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 листопада 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_5 обрану міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з дня обрання судом запобіжного заходу, тобто з 06 червня 2016 року.

Єдиний унікальний № 725/2891/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/794/23/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 3690 (три тисячі шістсот дев`яносто) грн.

Вирішено питання пов`язане з речовими доказами та судовими витратами.

На вказаний вирок суду 1-ї інстанції захисником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , кожним окремо, подано апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, вбачається, що останній не оспорюючи винуватості ОСОБА_5 у вчиненні грабіжу по суті, вважає кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України невірною, оскільки в діях обвинуваченого відсутня ознака насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або погрози застосування такого насильства та просить апеляційний суд вирок районного суду змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 2 на ч. 1 ст. 186 КК України і відповідно знизити призначену обвинуваченому міру покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд у вироку ігнорував надані пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які переконливо підтверджують позицію обвинуваченого.

Аналогічне за змістом просить в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 .

При цьому, зазначає, що ні під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду не було проведено товарознавчу експертизу, яка б визначила вартість мобільного телефону марки «LG Spirit».

На вказані апеляційні скарги надійшло заперечення від державного обвинувача прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_13 , зі змісту якого вбачається, що прокурор просить апеляційний суд вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_14 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , та самого обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.

Як зазначив районний суд у своєму вироку ОСОБА_5 22 квітня 2016 року близько 12:25 год. знаходячись біля будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Чернівці, з метою відкритого викрадення чужого майна, умисно, у присутності малолітніх осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, штовхнув малолітнього ОСОБА_9 та погрожуючи в подальшому застосувати до нього насильство, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «LG Spirit» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3500 грн., у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора МТС, вартістю 10 грн., на рахунку якої коштів не було, чохол для мобільного телефону вартістю 180 грн.

Після цього, з місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на суму 3690 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку

суду, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, та просили їх задовольнити на підставах наведених в них, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду, як законний слід залишити без зміни, а апеляційні скарги, як необґрунтовані - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією,

22 квітня 2016 року близько 12:25 год. ОСОБА_5 на вул. Гоголя в м. Чернівці, у присутності малолітніх осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, штовхнув малолітнього ОСОБА_9 та погрожуючи в подальшому застосувати до нього насильство, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «LG Spirit», вартістю 3500 грн., у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора МТС, вартістю 10 грн., на рахунку якої коштів не було, чохол для мобільного телефону вартістю 180 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на суму 3690 грн.

Статтею 307 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, вирок районного суду ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в ньому наведені належні і достатні мотиви і підстави для його ухвалення.

Апеляційний суд, під час розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні грабіжу, тобто відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, повністю доведена дослідженими в суді доказами, яким районний суд дав повну та всебічну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, будучи допитаним в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та надав суду покази аналогічного змісту, з показами, які надавав в районному суді, з яких вбачається, що 22 квітня 2016 року приблизно в обідній час вийшов з дому та йшов по вул. О. Кобилянської, по дорозі зустрів незнайомих хлопців та попросив у них телефон щоб зателефонувати. На його прохання один із хлопців дав йому свій телефон, але він був не дуже дорогим. Тоді обвинувачений попросив телефон у іншого хлопця, але той відповів, що у нього немає грошей на рахунку, на що ОСОБА_5 пояснив, що відправить

безкоштовне смс-повідомлення. Хлопчина погодився і віддав йому свій телефон. Взявши телефон, він пішов з ним далі, а потім здав його в ломбард. Потерпілого не бив та силою телефон не забирав, оскільки той сам віддав йому телефон та повідомив код до нього. Просив суд суворо його не карати.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини, та наведені в апеляційних скаргах доводи, винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена показами потерпілого, свідків, а також іншими письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , надав районному суду покази, з яких вбачається, що в квітні 2016 року він разом з другом вийшов зі школи і пішов в магазин. По дорозі вони зустріли обвинуваченого, який був їм незнайомим. Чоловік візуально був у стані алкогольного сп`яніння і попросив мобільний телефон, щоб подзвонити. Потерпілий відповів, що на його мобільному немає коштів. Тоді обвинувачений штовхнув його руками в груди та прижав до стіни будинку, від чого потерпілий вдарився головою та спиною та відчув біль, і погрожуючи, що поб`є, змусив віддати йому телефон. Злякавшись, він віддав обвинуваченому телефон. Також, потерпілий заперечував наявність інших осіб з ОСОБА_5 під час вчинення останнім злочину.

Допитаний, як свідок ОСОБА_15 , пояснив, що йшов зі школи разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 , до них підійшов незнайомий чоловік і попросив дати йому телефон подзвонити. Свідок дав свій телефон, але чоловік відмовився його брати і попросив телефон у потерпілого. ОСОБА_9 відповів, що у нього на рахунку немає грошей. Тоді обвинувачений штовхнув потерпілого до стіни і пригрозивши йому, забрав у нього телефон.

Із наданих районному суду показів свідка ОСОБА_16 , вбачається, що він в квітні 2016 року повертався зі школи разом зі своїми товаришами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Хлопці пішли вперед, а він відстав, оскільки зав`язував шнурівки. Коли він підійшов до хлопців, то побачив, як незнайомий чоловік попросив у хлопців телефон щоб подзвонити. ОСОБА_15 дав йому свій, але обвинувачений його повернув і попросив у потерпілого. ОСОБА_19 відмовився і тоді обвинувачений штовхнув потерпілого до стіни, замахнувся і кулаком і сказав віддати йому телефон. Відібравши телефон, обвинувачений пішов по вул. Гоголя в м. Чернівці.

Крім зазначених показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними письмовими доказами.

Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 квітня 2016 року, вбачається, що у присутності понятих малолітній потерпілий ОСОБА_9 на фото під № 4 впізнав особу, яка забрала у нього мобільний телефон (т. 1, а.к.п. 21-22).

Дані з довідки слідчого від 22 квітня 2016 року свідчать про те, що на фотознімках, що пред`являлися малолітньому потерпілому ОСОБА_9 для впізнання, на фотознімку № 4 зображений громадянин ОСОБА_5 (т. 1, а.к.п. 23).

З даних протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим від 07 червня 2016 року вбачається, що у присутності понятих потерпілий

ОСОБА_9 вказав на місце, спосіб та час заволодіння його мобільним телефоном (т. 1, а.к.п. 32-38).

Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 квітня 2016 року, вбачається, що у присутності понятих свідок ОСОБА_15 на фото під № 2 впізнав особу, яка забрала у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон (т. 1, а.к.п. 53-54).

Дані з довідки слідчого від 22 квітня 2016 року свідчать про те, що на фотознімках, що пред`являлися свідку ОСОБА_15 для впізнання, на фотознімку № 2 зображений громадянин ОСОБА_5 (т. 1, а.к.п. 55).

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 травня 2016 року, вбачається, що у присутності понятих свідок ОСОБА_16 на фото під № 3 впізнав особу, яка забрала у ОСОБА_9 мобільний телефон (т. 1, а.к.п. 62-63).

Дані з довідки слідчого від 05 травня 2016 року свідчать про те, що на фотознімках, що пред`являлися неповнолітньому свідку ОСОБА_16 для впізнання, на фотознімку № 3 зображений громадянин ОСОБА_5 (т. 1, а.к.п. 64).

Під кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 186 КК України слід розуміти відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

Дане кримінальне правопорушення полягало у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону потерпілого, що здійснювалося у присутності інших осіб, які розуміли протиправний характер дій обвинуваченого, а він, у свою чергу, усвідомлював цю обставину. При цьому, обвинувачений застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що проявилося в штурхані потерпілого, прижиманням його до стіни, та в погрозі застосувати до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, тобто здійснював психічне насильство, що проявлялося у залякуванні потерпілого негайним застосуванням до нього фізичного насильства, при цих погрозах обвинувачений замахувався кулаком на малолітнього потерпілого та казав, що поб`є його, якщо він не віддасть телефон.

Зазначені вище показання потерпілого та свідків, а також наявні у матеріалах кримінального провадження письмові докази, узгоджуються між собою і є послідовними та взаємодоповнюють один одного, а тому, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 та у своїй сукупності, дали змогу прийти до висновку про вчинення ним відкритого викрадення чужого майна, яке було поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, а тому доводи апелянтів зазначені в апеляційних скаргах про невірну кваліфікацію районним судом дій

обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на Законі.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він потерпілого не бив та силою телефон не забирав, на думку колегії суддів, спростовуються перевіреними апеляційним судом доказами, а тому така позиція обвинуваченого може бути розцінена, як обраний ним спосіб захисту з метою пом`якшення покарання за вчинене.

Крім цього, колегія суддів вважає, що районним судом вірно було критично сприйнято покази ОСОБА_11 , оскільки дані покази є надуманими, плутаними та суперечать доказам, які викривають злочинні дії ОСОБА_5 . При цьому, з даних показів не можливо зробити висновок, що ОСОБА_20 бачив події, які відбувалися до того, як він прийшов.

Будь-яких підстав не довіряти іншим вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що ні досудовим слідством, ані під час судового розгляду не було проведено товарознавчу експертизу мобільного телефону марки «LG Spirit», яка б визначила вартість даного мобільного телефону, то вони на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав суму позову, заявлену потерпілою стороною та показав, що готовий її відшкодувати.

Також, не знайшли свого підтвердження й доводи захисника ОСОБА_6 про ігнорування та не взяття до уваги районним судом показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Так, з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що районним судом було взято до уваги покази ОСОБА_11 , яким суд надав юридичну оцінку та визнав їх надуманими, плутаними та такими, що суперечать доказам, які викривають злочинні дії ОСОБА_5 , у зв`язку з чим оцінив їх критично, оскільки з них не можливо встановити чи дійсно він бачив обставини заволодіння телефоном.

Поряд з цим, свідок ОСОБА_12 взагалі не був на місці вчинення злочину ОСОБА_5 та йому не могли бути відомі фактичні обставини заволодіння мобільним телефоном потерпілого.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що інших осіб разом з ОСОБА_5 під час заволодіння ним мобільним телефоном потерпілого не було.

Жодних підстав, які б свідчили, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також потерпілий ОСОБА_9 оговорюють ОСОБА_5

у ході судового розгляду не встановлено.

Інші доводи, наведені в апеляційних скаргах, також не дають підстав для зміни чи скасування вироку районного суду.

Вид та міра покарання ОСОБА_5 районним судом обрана згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання обвинуваченому призначено судом відповідно до вимог закону, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення в даному кримінальному провадженні допущено не було.

Вирок районного суду, з яким погоджується колегія суддів, належним чином умотивований, не суперечить вимогам кримінального процесуального Закону та відповідає меті покарання, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 та апеляційна скарга діючої в його інтересах захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 листопада 2016 року, щодо ОСОБА_5 засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя