справа № 488/2460/16-к
провадження № 1-кп/488/45/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000900, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за усною домовленістю, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.06.2003 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 187, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 21.01.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 22 днів;

- 07.06.2006 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 02.10.2008 року по відбуттю строку покарання;

- 21.07.2011 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 4 ст. 296, ст.. 198, ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 22.08.2014 року по відбуттю строку покарання,

- який з 17.04.2016 року тримається під вартою в межах даного кримінального провадження;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2016 року приблизно в період з 14 години 00 хвилин по 22 годину 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 знаходився за місцем свого тимчасового проживання на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де разом із іншими мешканцями названого домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 вживав спиртні напої.

В зазначений період часу між обвинуваченим та потерпілим, які знаходились на подвір`ї названого домоволодіння, виник конфлікт.

Під час конфлікту ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи наміру на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень та не передбачаючи наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши, тим самим, злочинну недбалість, наніс потерпілому один удар рукою в область обличчя. Внаслідок нанесеного ОСОБА_7 удару ОСОБА_10 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, сидячи в цей час навприсядки на стільці, не втримавшись на ногах, упав на землю, вдарившись лівою частиною голови. В результаті удару о землю, потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневу область зліва та тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку, які ускладнились набряком и набуханням речовини головного мозку с подальшим вклиненим столових структур у великий потиличний отвір. Вказані тілесні ушкодження в своєї сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після чого, ОСОБА_10 встав с землі, та, отримавши первинну медичну допомогу від ОСОБА_9 , разом із останньою, ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_7 продовжив вживати спиртні напої, а через деякий незначний час, відмовившись від запропонованого ОСОБА_8 виклику карети швидкої медичної допомоги, пішов спити до будинку.

Того ж дня близько 22 години ОСОБА_10 за викликом знайомих був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до Жовтневої центральної районної лікарні, де 15.04.2016 року внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді вище перелічених тілесних ушкоджень настала його смерть, яка має прямий причинний зв`язок із названими тілесними ушкодженнями.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вищевикладеними фактичними обставинами визнав повністю, щиро покаявся та показав, що в 2016 році він тимчасово проживав в одному із будинків, розташованих на території домоволодіння АДРЕСА_2 . 05.04.2016 року, в денну годину, він разом з іншими тимчасовими мешканцями названого домоволодіння: подружжям ОСОБА_11 , своєю співмешканкою ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. Після 14 години він разом із потерпілим спілкувались на подвір`ї згаданого домоволодіння. Останній в цей час сидів обличчям до нього навприсядки ( на корточках) на невеликому стільці, спиною до металевої огорожі (сітки-рабиці). Під час бесіди між ними виникла сварка, в ході якої він легенько штовхнув ОСОБА_10 рукою в область чола. Від чого потерпілий похитнувся, ударившись спочатку о сітку-рабицу, що огороджує палісадник, після чого впав боком на землю та ударився потилицею об камінь. Після чого ОСОБА_10 встав с землі і він на потилиці останнього побачив кров. Після цього ОСОБА_9 обробила перекисом водню потерпілому рану на голові і вони всі разом продовжили вживати спиртні напої. Дегтярьови пропонували потерпілому викликати карету швидкої допомоги, однак останній відмовився. Через де якийсь час ОСОБА_10 пішов до себе спати, а він залишився з Дегтярьовими вживати спиртні напої. Приблизно о 15-16 годин спати пішов і ОСОБА_8 , повернувшись приблизно о 18-19 годині. Близько 20 години у них закінчились спиртні напої, тоді він разом з Дегтярьовими пішов до магазину. Повернувшись біля 21 години, біля будинку він побачив карету швидкої медичної допомоги, яку викликали знайомі ОСОБА_13 , які прийшли до останнього в період їх відсутності. І він разом із потерпілим поїхав до лікарні, де потерпілого залишили на лікування. Через десять днів ОСОБА_10 помер в лікарні. Весь цей час він приходив провідати потерпілого, приносив йому ліки. З потерпілим він підтримував дружні стосунки. Смерті останньому він не бажав, як не мав наміру завдати ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений наполягав на тому, що наніс ОСОБА_10 в область чола простий ляпас, який був незначної сили. Такий ляпас, сам по собі не міг призвести до настання тяжких наслідків.

Аналогічні показання в частині спричинення потерпілому ОСОБА_10 удару в область обличчя, обвинувачений надав на місті вчинення злочину під час слідчого експерименту 18.04.2016 року, що відображено у відповідному протоколі.

Крім показань обвинуваченого, винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення при вищевикладених фактичних обставинах підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

З показань свідка ОСОБА_8 слідує, що 05.04.2016 року у денний час, він знаходився за місцем свого тимчасового проживання у будинку АДРЕСА_2 , де він протягом дня разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 та з іншими мешканцями цього будинку ОСОБА_7 , його співмешканкою ОСОБА_12 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. В процесі розпивання спиртного, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 рукою в область голови, від чого останній, який в цей час сидів навприсядки на стільці, впав спиною спочатку на огорожу, а потім на землю. Від удару о землю, на голові у ОСОБА_10 утворилася рана, яку в подальшому його дружина ОСОБА_9 обробила перекисом водню. Після цього конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було вичерпано та вони всі разом продовжили вживати спиртні напої. Через деякий час він пішов відпочивати та прокинувся уже в вечері. Коли зайшов до літньої кухні, побачив, що ОСОБА_10 лежав на підлозі, а ОСОБА_7 наносив йому удари ногою у область голови та тулубу. У його присутності, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 таких ударів не менше двох. Побачивши це, він відштовхнув ОСОБА_7 у бік, припинивши, таким чином, побиття ОСОБА_10 .. Потім він разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 підняли ОСОБА_10 з підлоги та поклали його на диван у своїй кімнаті, а також перемотали йому голову рушником. Після чого він запитав у ОСОБА_10 , чи не потрібна йому медична допомога, на що той відповів відмовою. Потім він, його дружина ОСОБА_9 та ОСОБА_7 пішли купити ще алкогольних напоїв, та коли через незначний час повернулись, біля їх будинку знаходилась карета швидкої допомоги, яка забрала ОСОБА_10 до лікарні. В цей день він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тому щодо часового перебігу цих події може помилятися.

Свідок ОСОБА_9 надала аналогічні показання, доповнивши, що події пам`ятає погано, так як перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Такі ж показання свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали під час проведення слідчого експерименту 11.04.2016 року, що відображено у відповідних протоколах, розказавши та показавши на місті вчинення злочину за яких обставин ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_14 , яка займає посаду слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, показала, що протягом квітня-травня поточного року вона проводила розслідування у кримінальному провадженні за фактом спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли його смерть. Під час проведення досудового розслідування обвинувачений, який визнавав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, виявив бажання дати показання під час проведення слідчого експерименту. Дана слідча дія проводилась в присутності двох понятих, обвинувачений надавав добровільно, без будь-якого примусу та тиску з боку працівників поліції.

Свідок ОСОБА_15 , який обіймає посаду начальника кримінальної поліції Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області та був учасником слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , надав аналогічні свідчення.

З показань свідка ОСОБА_16 , який приймав участь як понятий весною 2016 року під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , вбачається, що в ході проведення зазначеної слідчої дії, ОСОБА_7 добровільно розповідав та показував на місті вчинення злочину, за яких обставин ним були спричинені тілесні ушкодження потерпілому. По завершені цієї слідчої дії, зауважень та скарг від її учасників не надійшло. Заходи психологічного або фізичного впливу до ОСОБА_7 з боку працівників поліції не застосовувалися.

Свідок ОСОБА_17 , який також приймав участь як понятий під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , дав аналогічні показання.

Як слідує з даних протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 06.04.2016 року, місцем вчиненням злочину є територія домоволодіння АДРЕСА_2 , на якій розташовано два будинки. В одному із названих будинків на підлозі виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на рушник з плямами брудного кольору. Інших слідів крові чи ознак бійки виявлено не було.
Під час медичного огляду ОСОБА_7 06.04.2016 року о 04 годин 25 хвилин, інформація про що міститься у виписці із медичної карти амбулаторного хворого № 1161, у останнього виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю (неускладнена).

Згідно заяви ОСОБА_7 , останній добровільно видав працівникам поліції належні йому предмети одягу та взуття: джинсові брюки та кросівки, які булі оглянуті, що зафіксовано в протоколі огляду предмета від 06.04.2016 року.

Відповідно висновку молекулярно-генетичної експертизи ( акт №354 від 27.05.2016 року), на наданому на експертизу правому кросівку виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками визначеними у зразку крові потерпілого ОСОБА_10 ..

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи (акт №334 від 01.06.2016 року), смерть ОСОБА_10 наступила 15.04.2016 року в результаті черепно-мозкової травми у вигляді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневу область зліва та тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку, яка ускладнились набряком и набуханням речовини головного мозку с подальшим вклиненнням столових структур у великий потиличний отвір.

При дослідження трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок; рани в потиличній частині справа; осередкового крововиливу в м`які покрови голови; субдурального крововиливу у тім`яно-скроневій області зліва; тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку. Всі перелічені тілесні ушкодження є прижиттєвими.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок могли утворитися від дії якогось тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею в строк 10-12 суток до моменту смерті, по ступені тяжкості відносяться до ушкоджень легкої ступені тяжкості і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Тілесні ушкодження в області голови могли утворитися від падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим зіткненням о тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею (тверде покриття землі, підлогу). По ступені тяжкості дані тілесні ушкодження, в своєї сукупності, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

В крові від ОСОБА_10 06.04.2016 року - виявлений етиловий спирт в концентрації 1,29 ‰, що відповідає легкій ступені алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_18 , який проводив названу експертизу, повністю підтвердив свої висновки та роз`яснив, що смерть ОСОБА_10 наступила в результаті черепно-мозкової травми, яка наступила внаслідок тілесного ушкодження в області голови рани в потиличній області справа, яке утворилось від падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим зіткненням о тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею. При цьому, експерт зазначив, що наслідком падіння потерпілого було лише одне контактування (один удар) в область голови зліва, яке і надало тілу прискорення. В даному випадку сила контактування (удару) була достатньою для того, щоб потерпілий втратив рівновагу. Контактування (удар) міг бути незначної сили, на що, в тому числі вказує те, що на обличчі потерпілого не виявлено тілесних ушкоджень. Таке контактування (удар), як зазначив експерт, само по собі (без подальшого падіння на землю та удару потиличною ділянкою голови) не могло зумовити формування черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті потерпілого. Експерт підтвердив, що тілесне ушкодження в області голови потерпілого могло утворитися внаслідок падіння зі стільця, при обставинах зазначених обвинуваченим. Можливість утворення тілесних ушкоджень виявлених в області голови потерпілого, в результаті яких настала смерть останнього, внаслідок заподіяння прямих ударів рукою або ногою, експерт виключив. Всі інші тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілого: в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок у вигляді крововиливу - відносяться до ушкоджень легкої ступені тяжкості і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Після отримання тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння, ОСОБА_10 міг вчиняти активні дії ще протягом десятка хвилин.

Аналізуючи досліджені докази, суд виходить з наступного.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, слід відрізняти від вбивства через необережність ( ст.. 119 КК України), при якому винний, не маючи умислу ні на спричинення смерті, ні на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, спричиняє смерть з необережності.

Як зазначено у висновках Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, які висловлені в ухвалі від 19 березня 2015 року ( справа 5-4кс15), умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненість або злочинної недбалості.

Розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень (справа № 58 кс 13).

Відповідно роз`ясненень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. При цьому у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно, за ст. 119 КК чи ст. 128 КК.

Як слідує з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній підтвердив факт нанесення ним потерпілому ОСОБА_10 одного удару долонею руки в область обличчя. Вказав, що 05.04.2016 року приблизно о 14 години він, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , один раз штовхнув потерпілого з незначною силою рукою в чоло, коли той сидів навприсядки на невеликому стільці. Від його удару потерпілий похитнувся, ударившись спочатку о металеву сітку-рабицю, що огороджує палісадник, після чого впав на землю, ударившись потилицею об камінь. Завдати ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень він наміру не мав і не припускав, що від його дій може настати смерть потерпілого.

В ході проведення слідчого експерименту від 18.04.2016 року за участю ОСОБА_19 , останній також вказав, що після завдання потерпілому одного удару долонею руки в обличчя, ОСОБА_10 впав спочатку на сітку-рабицю, після відштовхнувшись від неї, впав на землю, вдарившись головою об камінь. Після цього, ОСОБА_10 самостійно встав с землі, і продовжив разом з ними вживати спиртні напої.

З показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідує, що вони бачили в денну годину 05.04.2016 року, на території названого домоволодіння, як між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого останній наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю на правий бік. Після цього ОСОБА_10 піднявся, і вони побачили на його потилиці кров. ОСОБА_9 обробила рану перекиснем водню. Потім, потерпілий, відмовившись від виклику карети медичної допомоги, продовжив вживати з ними спритні напої, а в подальшому пішов спати.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 06.04.2016 року та фото таблиці до нього, в одному із будинків, розташованих на території домоволодіння АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на рушник з плямами брудного кольору. Інших слідів крові чи ознак бійки виявлено не було.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи (акт №334 від 01.06.2016 року), ОСОБА_10 був доставлений каретою швидкої медичної допомоги в Жовтневу центральну районну лікарню 05.04.2016 року в 22 години 55 хвилин у супроводі двох молодих чоловіків, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Смерть ОСОБА_10 настала в лікарні через десять днів після отримання ним тілесних ушкоджень - 15.04.2016 року в результаті черепно-мозкової травми у вигляді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневій області зліва та тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку, яке ускладнились набряком и набуханням речовини головного мозку с подальшим вклиненим столових структур у великий потиличний отвір. При дослідження трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок; рани в потиличній частині справа; осередкового крововиливу в м`які покрови голови; субдурального крововиливу у тім`яно-скроневій області зліва; тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області грудної клітини, верхніх та нижніх по ступені тяжкості відносяться до пошкоджень легкої ступені тяжкості і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Тілесні ушкодження в області голови могли утворитися від падіння з висоту власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим зіткненням о тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею ( тверде покриття землі). По ступені тяжкості дані тілесні ушкодження, в своєї сукупності, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. В крові від ОСОБА_10 06.04.2016 року виявлений етиловий спирт в концентрації 1,29 ‰,що відповідає легкій ступені алкогольного сп`яніння.

Як показав експерт, смерть ОСОБА_10 наступила в результаті черепно-мозкової травми, яка наступила внаслідок тілесного ушкодження в області голови рани в потиличній області справа, яке утворилось від падіння з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення з подальшим зіткненням о тупий предмет з необмеженою контактуючою поверхнею. При цьому, експерт зазначив, що наслідком падіння потерпілого було лише одне таке контактування (один удар) в область голови зліва, яке і надало тілу прискорення. В даному випадку сила контактування (удару) була достатньою для того, щоб потерпілий втратив рівновагу. Контактування (удар) міг бути незначної сили, на що, в тому числі вказує те, що на обличчі потерпілого не виявлено тілесних ушкоджень. Таке контактування (удар), як зазначив експерт, само по собі (без подальшого падіння на землю та удару потиличною ділянкою голови) не могло зумовити формування черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті потерпілого. Експерт підтвердив, що тілесне ушкодження в області голови потерпілого могло утворитися внаслідок падіння зі стільця, при обставинах зазначених обвинуваченим. Можливість утворення тілесних ушкоджень виявлених в області голови потерпілого, в результаті яких настала смерть останнього, внаслідок заподіяння прямих ударів рукою або ногою, експерт виключив. Всі інші тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілого: в області грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок у вигляді крововиливу - відносяться до ушкоджень легкої ступені тяжкості і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Експерт вказав, що вище зазначена черепно-мозкова травма утворилась від одного контактування (удару) в область обличчя з послідуючим падінням та ударом потиличною частиною голови об травмуючу поверхню. Після отримання тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння, ОСОБА_10 міг вчиняти активні дії ще протягом десятка хвилин.

Висновок експерта узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 щодо: механізму нанесення ним потерпілому - рукою в область обличчя; кількості ударів, завданих обвинуваченим рукою, від якого в подальшому насупила смерть потерпілого одного; сил з якою було завадно такого удару - незначною, внаслідок якого ОСОБА_10 впав на землю та вдарився потиличною ділянкою голови об камінь.

При цьому, враховуючи викладене, доводи захисника про те, що експертом не встановлено причину смерті ОСОБА_10 , суд находить безпідставними. Оскільки відповідно зазначеного висновку судово-медичної експертизи (акт №334 від 01.06.2016 року), встановлено, що смерть потерпілого наступила в результаті черепно-мозкової травми у вигляді субдурального крововиливу у тім`яно-скроневій області зліва та тотального субарахноїдального крововиливу лівої півкулі головного мозку. В своєї сукупності вказані тілесні ушкодження по ступені тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_10 ..

Таким чином, з урахуванням висновку судово-медичної експертизи та роз`яснень експерта в судовому засіданні,які узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого та показаннями свідків, суд приходить до висновку, що черепно-мозкова травма, що призвела до смерті потерпілого ОСОБА_10 , утворилась внаслідок падіння з прискоренням потерпілого на землю, яке відбулось в результаті спричинення одного, нанесеного обвинуваченим, удару в область обличчя потерпілого з послідуючим падінням останнього та ударом потиличною частиною голови об травмуючу поверхню.

В той же час досліджені докази дають підстави вважати, що нанесення удару в область обличчя потерпілого, ОСОБА_7 не було заздалегідь спланованим, мало ситуативний характер та певною мірою було зумовлено конфліктною ситуацією, яка виникла між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_10 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Характер застосованого ОСОБА_7 насильства у вигляді одного удару рукою в область обличчя ОСОБА_10 , внаслідок якого на обличчі потерпілого навіть не залишились тілесних ушкоджень, однак, яке завдало прискорення, в результаті якого потерпілий, не втримавши рівновагу впав на землю, свідчить про те, що у ОСОБА_7 не було умислу ні на спричинення ОСОБА_10 смерті, ні на завдання йому тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому спосіб нанесення цього удару, який сам по собі (за відсутності закритої черепно-мозкової травми) не становив загрози для життя чи здоров`я потерпілого, а також подальша поведінка останнього, що ОСОБА_10 після падіння на землю, самостійно встав та продовжив вживати разом із обвинуваченим спиртні напої, узгоджуються з твердженнями ОСОБА_7 про те, що він не бажав та не передбачав настання наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень та смерті потерпілого.

Разом з тим, суд вважає, що неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_7 пов`язані зі настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 ..

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю. Тому, суд дійшов висновку, що обвинувачений за наведених вище обставин, повинен був і міг передбачити можливість падіння потерпілого і настання від цього суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року (справа № 5-25кс15). Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Враховуючи викладене, надавши оцінку дослідженим доказам, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення за конкретних обставин не доведено ані кількість нанесених обвинуваченим ударів, які прокурор вважав встановленим, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого а саме: не менше 4-х, ані умисел ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Під час судового розгляду прокурор не скористався наданим йому відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України правом змінити обвинувачення, а за такого з урахуванням меж визначених ст.. 337 КПК України, суд надав оцінку фактичним обставинам в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, суд, прийшовши до висновку, що оскільки ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклого конфлікту, проявивши злочинну недбалість, не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинених ним дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, наніс ОСОБА_10 , один удар долонею правої руки в область обличчя, в результаті чого потерпілий, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, впав та вдарився потиличною ділянкою голови о землю і отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть, то дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України, тобто з умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує, що злочин, вчинений останнім відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та дані про особу ОСОБА_7 , що останній неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується в цілому негативно, не має постійного місця роботи, неодружений.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд враховує визнання своєї винуватості та щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині.

В якості обставин, які обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи конкретні фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 22.08.2014 року звільнився з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не став, з метою виправлення останнього, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а за такого ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції від 26.11.2015 року) має бути зарахований у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно зі ст.. 124 КПК України витрати, пов`язані із залученням експерту для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи ( акт № 354 від 27.05.2016 року) у сумі 6 350,88 грн., слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Початок відбування обвинуваченим строку покарання обчислювати з 17.04.2016 року, тобто з дня фактичного утримання його під вартою за даним кримінальним провадженням.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року) зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання, строк тримання останнього під вартою, як запобіжного заходу, обраному суддею на стадії досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, за період з 17.04.2016 року 18.07.2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, на загальну суму 6 350,88 грн..

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: чоловічі брюки з джинсової тканини та кросівки чорного кольору, що належать ОСОБА_7 , та зберігаються в камері речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту отримання ним копію вироку.

Суддя ОСОБА_1