АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/245/2017 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України Головуючий в суді апел. Інст..: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року, щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця Національної гвардії України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
В силу ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнено з-під варти в залі суду.

Згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним вбачається, що 05.09.2015р. в ранковий час, в невстановленому місці, ОСОБА_6 в лісопарковій зоні знайшов 47 патронів, які являються боєприпасами до військової, нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння вищевказаних боєприпасів. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 підняв 47 патронів, тим самим, незаконно їх придбав без передбаченого законом дозволу, та поклав до рюкзака, який мав при собі, після чого почав зберігати та носити без передбаченого законом дозволу.
Далі, 05.09.2015 р. приблизно о 10 год. 20 хв. біля АЗС «КЛО» по пр.Ватутіна, 11 в м.Києві ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції, які виявили і вилучили у нього 47 патронів, що являються боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами «7,62x54R», зі стальним осердям, які виготовлені на Новосибірському патронному заводі в 1984 році «СРСР» та придатні для стрільби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 15.12.2015 року скасувати і закрити кримінальне провадження.
Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи та прийшов до хибних висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, чим грубо порушив норми кримінально процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КК України є підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вказує на те, що в судовому засіданні не були допитані свідки-очевидці затримання, які можуть підтвердити, що обвинувачений виявив бажання добровільно здати знахідку та сам запитував у правоохоронців про те, як і куди можна здати найдені ним бойові припаси, оскільки він не проживає в м. Києві та на той час був без мобільного телефону.

Обвинувачений ОСОБА_6 протягом тривалого часу належним чином повідомлявся про день та час апеляційного розгляду за всіма наявними в справі адресами, зокрема, адресою реєстрації, адресою місця проживання, адресою місця проходження військової служби, а також через Міністерство МВС України. Проте, всі повідомлення суду апеляційної інстанції залишились поза увагою ОСОБА_6 , адже повернулись за терміном зберігання, а з місця проходження служби надійшла інформація про виключення ОСОБА_6 зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Стаття 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Колегія суддів при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Будь яких перешкод ОСОБА_6 для реалізації свого права на участь під час апеляційного розгляду допущено не було, а тому колегія суддів вважає, що є всі підстави для проведення апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_6 , за наявності його захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 КПК України, в ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вище викладені вимоги кримінального процесуального законодавства, спрямовані на встановлення в справі об`єктивної істини, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та детально викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.
В оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції, наведені всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також викладено оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, із зазначенням підстав, з яких приймаються одні докази та відкидаються інші.
В свою чергу, доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який його засуджено, спростовуються сукупністю доказів наведених у вироку, а саме показаннями свідка, висновком експертизи, письмовими матеріалами провадження.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину місцевий суд детально обґрунтував доказами, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону, з повним врахуванням ретельно проаналізованих показань самого обвинуваченого, який не заперечував свою причетність до вчиненого, пояснивши, що 05.09.2015 року рано вранці, коли на вулиці було ще темно, в лісосмузі навпроти будинків по вул.. Бальзака в м. Києві він знайшов кульок, в якому знаходились патрони, загорнуті в папір. Він взяв і положив до свого рюкзака ці патрони, щоб вони не дістались тому, хто не вміє користуватись зброєю. Окрім того, він думав, що ці патрони можна буде використати у військовій частині. Цього ж дня о 07 год. він підійшов до спортклубу «Зебра» по вул. Бальзака , 4-а в м. Києві, де познайомився з чоловіком та жінкою, яких пригостив пивом. Потім вони втрьох направилися в бік Ватутіна, при цьому він йшов на зупинку, а чоловік та жінка додому. В районі АЗС він побачив патрульну машину, з якої до нього підійшли чоловіки у формі і спитали, чи не завдали йому шкоди чоловік і жінка, на що він відповів, що ні. В подальшому у нього були виявлені та вилучені патрони, на зберігання і носіння яких у нього дозволу не було.
З журналу судового засідання та аудіозапису судового засідання вбачається, що допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції показав, що в один з днів восени 2015 року приблизно о 10 год., він перебував на службі, та як інспектор державної служби охорони, патрулював по пр.Ватутіна в м. Києві. В районі АЗС «КЛО» ним був помічений чоловік, як пізніше, вияснилось ОСОБА_6 , який був у військовій формі і перебував у компанії молодого хлопця та жінки. В той час коли зазначені особи були помічені, то ОСОБА_6 лежав на землі на спині, а молодий хлопець сидів на ньому. Свідок з напарниками підійшли до ОСОБА_6 та інших осіб для того, щоб дізнатись причину конфлікту. Як тільки свідок та інші працівники державної служби охорони підійшли до ОСОБА_6 , який тримаючи речовий мішок, поскаржився на хлопця та дівчину, котрі були з ним з приводу того, що вони забрали у нього гроші. При цьому з заправки підійшли люди, які пояснили працівникам державної служби охорони про те, що ОСОБА_6 разом з тим молодим чоловіком та жінкою, які були біля нього, вже три дні ходять в районі АЗС і між ними часто виникають сварки. Оскільки ОСОБА_6 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, то свідок попросив пред`явити документи, що посвідчують особу. В той момент, коли ОСОБА_6 розстебнув речовий мішок, щоб знайти свої документи, в рюкзаку були помічені предметами, схожі на патрони, які по приїзду СОГ були вилучені.
При цьому на неодноразові запитання учасників кримінального провадження свідок ОСОБА_10 пояснив чітко про те, що до моменту виявлення у ОСОБА_6 патронів, він про їх існування не заявляв, та не питав яким чином їх можна добровільно здати органам влади. За показаннями свідка, єдине чим цікавився ОСОБА_6 , і то вже після вилучення патронів, то це тим, що тепер з ним буде, на що свідок нічого не відповів, адже сам не знав, яке покарання може чекати на ОСОБА_6 .
З дослідженого під час розгляду справи в суді першої інстанції протоколу огляду від 05.09.2015 року, біля АЗС «КЛО» по пр. Ватутіна, 11 в м. Києві у рюкзаку ОСОБА_6 було виявлено предмети, схожі на набої в кількості 47 штук з маркуванням. Як пояснив при цьому ОСОБА_6 дані речі він знайшов і зберігав при собі.
Згідно з даними висновку балістичної експертизи надані на дослідження предмети, схожі на патрони у кількості 47 штук , які було вилучено 05.09.2015 року під час огляду рюкзака, що належить ОСОБА_6 , є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, гвинтівковими патронами «7,62x54R», зі стальним осердям, які виготовлені на Новосибірському патронному заводі в 1984 році «СРСР» , до стрільби придатні.
Відтак, колегія суддів, вивчивши всі докази, що містяться у провадженні, приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неповноту з`ясування усіх обставин у провадженні та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставні, а висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованими.
Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.
Апеляційні доводи ОСОБА_6 про те, що знайдені патрони він хотів здати, але не знав куди, ніяким чином стороною захисту підтверджені не були, а тому така позиція обвинуваченого розцінюється як обраний спосіб захисту з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене, адже в суді першої інстанції будь - яких клопотань щодо допиту свідків чи дослідження інших доказів обвинувачений не заявляв.
В суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_9 , заявлялись клопотання про допит в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_10 , проте, ці клопотання до їх вирішення захисник зняв в зв`язку з численними неявками в судове засідання обвинуваченого та неможливістю узгодження з ним правової позиції.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а саме у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних щодо особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
Крім того, суд належним чином вмотивував у вироку висновок про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і обґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
А відтак, вирок суду є законним, обґрунтованим і мотивованим, і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без зміни.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4