УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/1511/17

Провадження № 1-кп/638/508/17

14 квітня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
секретаря ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту відносно :
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Уджар, республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, азербайджанець, який має повну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, студента другого курсу Харківського національного університету будівництва та архітектури, факультету економіки та менеджменту, мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 187КК України,
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, який має повну середню освіту, не одружений, офіційно не працюючого, мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , студента першого курсу ІНФОРМАЦІЯ_3 , факультету економіки та менеджменту в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
В судовому засіданні від захисника надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Дане клопотання захисник мотивує тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 - не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт, відносно ОСОБА_12 - не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формування висунутого йому обвинувачення, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.283 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором також вносяться відомості такої процесуальної дії, як закінчення досудового розслідування, проте такі відомості в реєстрі взагалі відсутні.

В супереч п.5 ч.2, ст.291 КПК України в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також в обвинувальному акті відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що в свою чергу є неприпустимим.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку сулу.

Відповідно до ч.4 ст.278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню відсутні будь-які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_13 .

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують залучення до участі у кримінальному проваджденні законних представників (органів опіки та піклування) неповнолітнього ОСОБА_6 , повноваження, дані про підстави, дату і обставини залучення будь-кого в якості законного представника обвинуваченого, що має бути визнано порушенням права на захист обвинуваченого.
Захисник зазначає, що усі слідчі дії проводились без участі законного представника неповнолітнього, що є грубим порушенням права неповнолітнього ОСОБА_6 в праві на захист.

Також захисник зазначає, що беззаперечним порушенням обвинуваченого у праві на захист є не отримання матеріалів кримінального провадження (крім обвинувального акту, реєстру матеріалів) з перекладом на азербайджанську мову. Таким чином слідчим та прокурором не у повному обсязі виконано вимоги ст. 290 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, прокурора, який категорично заперечував проти задоволення клопотання у зв`язку з тим, що обвинувальний акт, на його думку, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, думку обвинувачене них ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які погодилися з думкою своїх захисників та просили повернути обвинувальний акт прокурору, потерпілого, який покладався на розсуд суду, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема, дане процесуальне рішення повинно містити опис передбачених ст. 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні належить подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суду доведено та не спростовано стороною обвинувачення, що права неповнолітнього ОСОБА_6 на захист - порушені.
У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Обвинуваченими у судовому засіданні підтверджено факт не отримання процесуальних документів рідною мово. Перекладая в судовому засіданні зазначив, що перекладав лише обвинувальний акт, реєстр та довідку.
Стороною обвинувачення не представлено доказів дотримання вимог ст. 29 і п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, тобто вручення стороні захисту доказів, перекладених на рідну мову обвинуваченого ОСОБА_6 , складеного азербайджанською мовою рідною мовою обвинуваченого. Хоча обвинуваченим було заявлене клопотання про надання перекладача, яке було задовлене.
У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, закріпленої у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008, у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).
Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Доводи сторони обвинувачення суд не приймає до уваги на підставі ч. 6 ст. 22 КПК України, згідно якої суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Прокурором не спростовано позиції, що обвинувальний акт містить ряд недоліків, які унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.п. «b» і «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, положення яких імплементовано у ст. 20 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 369 372 КПК України,-
постановив:
Обвинувальний акт від 30 січня 2017 по кримінальному провадженню № 0005436 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повернути прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.
Повний текст ухвали буде складений та проголошений 18.04.2017 року о 09.45 годині.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1