АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тбілісі (Республіка Грузія), громадянки Грузії, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також цим вироком постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 15 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/199/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія: ст. 128 КК України Доповідач ОСОБА_1
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 , 13.01.2015 року приблизно о 21 год., знаходячись в приміщенні кімнати №1 квартири АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , не передбачаючи можливих наслідків своїх дій, не бажаючи та свідомо не припускаючи наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинна була та могла їх передбачити, виходячи з обставин події та навколишньої обстановки, обома руками штовхнула ОСОБА_10 в груди, в результаті чого ОСОБА_10 не втримала рівноваги та впала з положення стоячи спиною, виставивши обидві руки назад та впершись ними в підлогу, чим останній було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіметафізу лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, яке, згідно з висновком експерта №204 від 02.02.2015 року, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

На вказаний вирок суду заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що призначене судом ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до якої - обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів І та ІІ групи, а Топуріа Тамта має на утриманні малолітню дитину віком до 14 років ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вплинуло на призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, яке за своїм видом та розміром є несправедливим внаслідок м`якості.

Тому, на думку прокурора, з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_8 щиро розкаялась, має на утриманні малолітню дитину, характеризується позитивно, а також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та стан її здоров`я, до неї можливо застосувати покарання у виді громадських робіт, яке передбачено санкцією ст. 128 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу та вказуючи на неможливість призначення обвинуваченій як того покарання, яке їй призначив суд першої інстанції, так і інших, які передбачені за вчинений нею злочин, оскільки вона є вагітною, просив змінити вирок суду і, визнавши обвинувачену винною у вчиненні злочину, не призначати їй покарання, а також обвинувачену, яка підтримала позицію прокурора в суді апеляційної інстанції, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження за описаних у вироку обставин, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ст. 128 КК України є правильною і також в апеляційній скарзі не заперечується.
Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону у цій частині.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_13 , 2008 р.н. (т. 1 а.п. 62).

Отже, всупереч вимогам ч. 3 ст. 61 КК України суд обрав ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі без врахування того, що такий вид покарання у даному випадку не застосовується.

Згідно вимог ст. 413 КПК України, підставою для зміни або скасування вироку при розгляді справи в апеляційному суді у тому числі є неправильне застосування кримінального закону, з урахуванням чого, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, а відтак апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Між тим, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, колегія суддів приходить до висновку про неможливість обрання їй жодного виду покарання, визначеного санкцією ст. 128 КК України, приймаючи до уваги особливості її стану.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 , відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КНП "КДЦ №1" Дарницького району м. Києва №63 від 28 лютого 2017 року перебуває на обліку по вагітності, строк якої 28 тижнів, тобто є вагітною, а передбачені санкцією статті 128 КК України покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, обмеження волі, як вид покарання, до вагітних жінок, відповідно до вимог ст.ст. 56, 57, 61 КК України, не застосовуються.

За таких обставин ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Отже, апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного такеруючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_14 и скасувати в частині призначеного покарання.

Звільнити ОСОБА_8 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 України, у зв`язку з неможливістю застосування до неї покарань, передбачених цим законом.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_____________________ _______________________ _________________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3