Справа № 589/778/17
Провадження № 1-кп/589/179/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Шостка Сумської області, кримінальне провадження № 0000024 від 08.02.2017 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам`яний Брід Баранівського р-ну Житомирської обл., поляка, громадянина України, з повною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, має на утриманні 1 (одну) неповнолітню дитину (2001 р.н.), раніше не судимого, призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 04.11.2016, проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира взводу зв`язку, має військове звання «прапорщик»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом відповідно до положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

24 січня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, займаючи посаду командира взводу зв"язку військове звання прапорщик в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 24 січня 2017 року по 6 лютого 2017 року включно, самовільно залишив місце служби з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів цього ж дня. Під час незаконної відсутності у військовій частині прапорщик ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , нікуди не відлучаючись, займаючись ремонтом у квартирі, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

7 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та приступив до виконання обов`язків військової служби. Всього, обвинувачений прапорщик ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 в період з 24 січня 2017 року по 6 лютого 2017 року включно, в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, зазначивши, що він просто стомився тому вирішив відпочити. Після чого самостійно повернувся до військової частини, де по теперішній час проходить військову службу. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України,як самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами зазначеними в ч.2 ст. 407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 66 КК України вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочина.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання , на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги також, що обвинувачений ОСОБА_4 виключно позитивно характеризується за місцем служби, бажає продовжувати подальшу військову службу, тобто обставин які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що на думку суду є виключними обставинами та дають суду право призначити покарання не передбачене санкцією статті ч. 4 ст. 407 КК України, тобто на підставі ст. 69 КК України, перейти до іншого виду покарання.Крім того, суд враховує той факт, що даним кримінальними правопорушенням шкода нікому не завдана, за таких умов суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 буде призначення покарання без ізоляції від суспільства, у виді штрафу.

Речові докази - відсутні.

Судові витрати - відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому - не обирався.

Керуючись ст.ст.349,370,374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1