Справа № 161/211/17
Провадження № 1-кп/161/163/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001155 від 08 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмельник Іршавського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, не працює, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, 24 вересня 2015 року поставленим на облік в Луцькому МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області та того ж дня винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме, 3-й понеділок кожного місяця та вручено направлення для відбування покарання до Садівської сільської ради за адресою: с. Садів, вул. Незалежності, буд. 37 Луцького району Волинської області. Згідно графіку сільської ради до відбування покарання у виді громадських робіт мав приступити 25 вересня 2015 року, однак, умисно, з метою ухилення від призначеного покарання, без поважних причин, в період часу з 25 вересня 2015 року по 09 грудня 2015 року, з 19 липня 2016 року по 26 грудня 2016 року не з`явився до Садівської сільської ради для відпрацювання громадських робіт.

Таким чином, незважаючи на винесені письмові попередження, ОСОБА_3 злісно ухилився від виконання громадських робіт, чим порушив встановлені ст.ст.37, 40 КВК України, обов`язки, порядок та умови відбування покарання та станом на 26 грудня 2016 року не відпрацював 120 годин громадських робіт.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

09 серпня 2017 року між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якої, останній беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 призначається покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року та остаточно йому до відбуття визначити покарання у виді арешту на строк 1 місяць 10 днів.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Прокурор, захисник та обвинувачений в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся та погоджувався на призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинений ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В даному випадку, судом роз`яснено обвинуваченому, захиснику та прокурору правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення йому узгодженого покарання.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001155 від 08 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року та остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1