Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про вирішення долі речового доказу у кримінальному провадженні №0000034 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що одним із речовим доказів визнано автомобіль марки «ВАЗ 2107» р.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.25).

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 щодо вирішення подальшої долі речового доказу автомобіля «ВАЗ 2107» р.н.з. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0000034.
В поданій апеляційній скарзі на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про вирішення питання щодо повернення речового доказу ОСОБА_5 . В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що вимоги кримінального процесуального кодексу зобов`язують суд у своєму процесуальному рішенні вирішити питання про речові докази. Додає, що питання щодо речових доказів є критерієм якості вироку і породжує значні юридичні наслідки.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора Бернадської ОСОБА_10 , яка просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , які просять задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Із матеріалів кримінального провадження, зокрема технічного запису судового засідання вбачається , що перед ухваленням рішення про дослідження доказів у передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого, та інших учасників судового провадження всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що учасники судового процесу, зокрема і захисник ОСОБА_6 , правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція добровільна , роз`яснив їм наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого вони не заперечували.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404, ч.2 ст.394 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо вирішення питання про повернення речових доказів, про що захисник обвинуваченого зазначив в апеляційній скарзі, оскільки питання про повернення речових доказів у судовому засіданні не вирішувалося і вони судом не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , автомобіль марки «ВАЗ 2107» р.н.з. НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_11 (т.1 а.с. 30), крім того відповідно до повідомлення в.о. начальника територіального сервісного центру №5643 РСЦ в Рівненській області ОСОБА_12 від 11.03.2016, за гр. ОСОБА_5 не має зареєстрованих транспортних засобів (т.1 а.с.33), тому клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо повернення речового доказу обвинуваченому ОСОБА_5 є недоречним, так як він не є законним власником даного транспортного засобу.

Крім того , колегія суддів наголошує, що питання щодо речового доказу може бути вирішено на стадії виконання вироку.

За таких обставин , колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування з ухваленням нової ухвали не вбачає.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2016 року про вирішення долі речового доказу у кримінальному провадженні №0000034, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.
С У Д Д І :

__________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3