Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/666/17
І м е н е м У к р а ї н и
31.07.2017 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня 3 курсу Іллічівського професійного судноремонтного ліцею, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,
ОСОБА_6 о 03 годині 06 хвилин 13 червня 2017 року, будучи невдоволеним фактом залишення співмешканкою ОСОБА_7 без належного догляду їх спільної малолітньої дитини, використовуючи мобільний телефон марки «Nokia», іmeі НОМЕР_1 , з сім-карткою № НОМЕР_2 , умисне здійснив неправдиве повідомлення оператору №102 про замінування будинку АДРЕСА_3 .
19 липня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника, та прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.259 КК України у виді позбавлення волі, строком 3 роки, а також звільнення від відбування зазначеного покарання, на підставі ст.ст.75,76 цього ж Кодексу, з іспитовим строком 2 роки.
ОСОБА_6 роз`яснено характер пред`явленого обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченого на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого ОСОБА_6 заявив про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення цієї угоди.
Оскільки укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, не суперечить інтересам суспільства та не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також вимоги матеріального і процесуального законів, за відсутності заперечень прокурора, представника цивільного позивача та захисника обвинуваченого, суд вважає можливим її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
При цьому суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 вчинив дії, які полягали в тому, що він о 03 годині 06 хвилин 13 червня 2017 року, будучи невдоволеним фактом залишення співмешканкою ОСОБА_7 без належного догляду їх спільної малолітньої дитини, використовуючи мобільний телефон марки «Nokia», іmeі НОМЕР_1 , з сім-карткою № НОМЕР_2 , умисне здійснив неправдиве повідомлення оператору №102 про замінування будинку АДРЕСА_3 . Зазначені дії суд кваліфікує за ч.1 ст.259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Судом розглянуто цивільний позов, заявлений ГУ ДСНС України в Одеській області до обвинуваченого про відшкодування понесених витрат на суму 342,55 грн., пов`язаних з перевіркою завідомо неправдивого повідомлення про замінування.
Обвинувачений зазначений позов визнав в повному обсязі.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із того, що у відповідності з ст.128 КПК України, ч.1 ст.1166 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Така шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Розміри витрат, понесених позивачем у зв`язку із перевіркою завідомо неправдивого повідомлення про замінування підтверджуються долученими до заяви розрахунком вартості виклику та звітом про використання засобів від 13 червня 2017 року, з яких вбачається, що загальна вартість цих витрат дорівнює 342,55 грн.
З врахуванням доведеності в суді вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного завідомо неправдивого повідомлення про замінування, при відсутності обставин, які б звільняли обвинуваченого від відшкодування цих витрат, в тому числі документального підтвердження можливого добровільного здійснення ним такої оплати, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.
Суд також враховує дані про ОСОБА_6 як про особу, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, здійснює професійно-технічне навчання, а також утримує малолітню дитину.
На підставі викладеного, наявності вищезазначеної обставини, що пом`якшує покарання, з урахуванням особи винуватого, суд вважає можливим призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 липня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1, пункту 2 ч.2 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:
- мобільний телефон марки «Nokia», іmeі НОМЕР_1 , з сім-карткою № НОМЕР_2 конфіскувати;
- CD-диск зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1