Провадження № 11-кп/792/78/17
Справа № 677/1881/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2017 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 13 жовтня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 грудня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 грудня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000511 від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області, який затвердив вказаний обвинувальний акт.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовував тим, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України слід повернути прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки він не відповідав вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також сформульоване обвинувачення, є настільки неконкретними та суперечливими, що унеможливлює здійснити судовий розгляд цього обвинувального акту та позбавляє обвинувачених права на ефективний захист.
Прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження. Зазначає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульованого обвинувачення. Також прокурор вважає, що посилання суду першої інстанції на неконкретність та суперечливість обвинувачення на підставі направленого до суду обвинувального акта позбавляють обвинуваченого права на справедливий судовий розгляд, оскільки вказані в ухвалі суду недоліки обвинувального акту можливо було б усунути шляхом зміни обвинувачення в суді першої інстанції, а недоліки реєстру досудового розслідування, як окремо взята підстава, не можуть слугувати достатнім обґрунтуванням прийнятого судом рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення, а саме, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Тобто формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого суду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пільсьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, а також сформульоване обвинувачення, останній вказав, що « ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме, всупереч вимогам ст.ст. 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 12.10.2016 року близько 17:30 год., збирали головки маку на полі с.Кульчини Красилівського району, яке знаходилось без охорон після зібрання урожаю, де раніше вирощували мак, які згідно Списку № 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року є наркотичною речовиною, помістили у 2 поліетиленові пакети, чим придбали наркотичні засоби. В подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 вказані 2 поліетиленові пакети з головками маку переносили при собі до свого місця проживання, тим самим зберігали наркотичний засіб. 12.10.2016 близько 19.00 год. в с. Волиця Красилівського району під час поверхневого огляду в громадянина ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виявлено та вилучено 2 поліетиленових пакети з виявленими у них вмістом рослин зовні схожих на поламані головки маку снотворного. Згідно висновку експерта, вказані речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломкою. Маса макової соломи (в перерахунку на висушену речовину) становить 374,54 г (1 поліетиленовий пакет) та 242,06 г (2 поліетиленовий пакет), загальною вагою 616,6 г, які ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , заздалегідь знаючи про заборону зберігання наркотичних засобів, умисно зберігали при собі, для подальшого власного вжитку без мети збуту, що відповідно до Таблиці «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, є великим розміром».
При цьому суд першої інстанції підставно звернув увагу, що прокурор в обвинувальному акті не вказав всіх обставин щодо події злочину, зокрема, не вказано назву наркотичного засобу, який незаконно придбали 12.10.2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , назву наркотичного засобу та його вагу, який незаконно зберігали обвинувачені, шляхом перенесення його при собі, а також дату, час такого зберігання та місце вчинення злочину щодо незаконного зберігання наркотичних засобів. Судом першої інстанції підставно звернуто увагу, що посилання на докази в обвинувальному акті, зокрема, на висновки експерта, суперечить положенням ст. 291 КПК України. Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що в обвинувальному акті не викладено обставин щодо попередньої змови обвинувачених щодо незаконного зберігання наркотичних засобів, в той час як такі їх дії кваліфіковані і як незаконне зберігання наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі, що в обвинувальному акті зазначено, зокрема, назва наркотичного засобу «канабіс», що, на думку апелянта, свідчить про безпідставність висновків суду, не може прийматись до уваги, зважаючи, що обвинувальний акт взагалі не містить посилань на вказаний наркотичний засіб, а предметом кримінального правопорушення є, як можна зробити висновок, макова солома.
Отже викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яке за змістом є аналогічним викладу фактичних обставин в цій частині, свідчить про те, що слідчим та прокурором проігноровано вимоги ст.ст. 91, 291 КПК України, оскільки не зазначено всіх обставин способу вчинення злочину, що є обов`язковим для доказування складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а звідси складовими сформульованого обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів право обвинувачених на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинувачених знати, в яких конкретно діях їх обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє місцевий суд належним чином встановити істину в кримінальному провадженні. Визначення неконкретного обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суперечить загальним засадам кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, яке знаходить свій прояв не лише в наданні можливості обвинуваченому мати захисника, а й можливості реалізувати інші надані йому права, зокрема право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, а також позбавляли суд першої інстанції можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, що відповідно до приписів ст. 348 КПК України, є обов`язком суду.
Встановлені судом першої інстанції недоліки не давали суду першої інстанції підстав для призначення справи до судового розгляду, а обвинувальний акт в зв`язку з невідповідністю останнього вимогам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернутий прокурору.
За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, що обвинувальний акт відповідав вимогам ст. 291 КПК України, а в суду були всі підстави для призначення судового розгляду, та що суд повернув обвинувальний акт прокурору з надуманих причин.
Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що в разі виявлення недоліків обвинувального акту, вони могли бути усунуті прокурором в суді першої інстанції під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення чи його доповнення не можуть бути прийнятими до уваги, зважаючи на ті обставини, що згідно приписів ст. 338 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення лише з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, а не з метою формулювання обвинувачення, яке б відповідало положенням п .5 ч. 2 ст. 291 КПК України. При цьому колегія суддів враховує відсутність правового примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
Твердження апелянтів, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, здійснивши перевірку повноти досудового розслідування та оцінку доказів, зібраних під час його проведення, не заслуговують на увагу, оскільки такі дані в ухвалі суду відсутні, а питання дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту досліджується судом саме в підготовчому судовому засіданні. При цьому колегія суддів зауважує, що висновки суду першої інстанції, якими констатовано факт відсутності сформульованого обвинувачення, яке б відповідало п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, про що вказує апелянт, не є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 84 КПК України.
Тому суд першої інстанції, дослідивши та вивчивши зміст обвинувального акту, перевіривши його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам закону, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 8 грудня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000511 від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2