Справа №718/1274/17
Провадження №1-кс/718/232/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: слідчого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) підтримала заявлені по скарзі вимоги, вказуючи також, що бездіяльність слідчого полягає у невизнанні її потерпілою та у не повідомленні про підозру арбітражному керуючому ОСОБА_5 , проте із письмовими клопотання про здійснення певних слідчих дій вона не зверталась, 20.03.2017 року подавала скаргу до керівника місцевої прокуратури та 30.03.2017 року отримала відповідь про відсутність підстав для прокурорського реагування.
Прокурор заперечувала проти задоволення скарги, оскільки ОСОБА_4 11.04.2017 року була допитана як потерпіла, а постановою слідчого від 29.06.2017 року кримінальне провадження закрито. Крім того, КПК не передбачено звернення із такою скаргою.
Заслухавши заявника, прокурора, як слідчий суддя приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, узагальнюючи практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, у листі № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року вказував наступне.
Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
Статтею 303 КПК України не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування». Враховуючи вимоги ст. 304 КПК, в разі надходження на розгляд таких скарг слідчим суддям необхідно відмовляти у відкритті провадження, а не в їх задоволенні, оцінюючи їх обґрунтованість. Якщо у скарзі заявник просить визнати бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, що підлягають здійсненню у визначений законодавством строк, та зобов`язати належним чином проводити досудове розслідування кримінального провадження, то при встановленні такої обставини належить враховувати, що подана скарга не підлягає розгляду відповідно до ст.303 КПК.
Необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК.
Бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових), дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого.
Як встановлено, ОСОБА_4 11.04.2017 року була допитана як потерпіла.
Враховуючи викладене та оскільки заявник просила зобов`язати Кіцманський відділ поліції вжити заходів щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, і при тому не конкретизувала, в чому саме полягає бездіяльність органу досудового розслідування і які саме процесуальні дії слідчим не вчинені, підстав для задоволення скарги не вбачається.
Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 310 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :