АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-сс/796/489/2017 Слідчий суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст.303, 304 КПК України Головуючий в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року, скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України слідчого ОСОБА_10 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню № 0002675 повернуто особі, яка її подала.
Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що заявник звернувся зі скаргою до суду 20.12.2016 року, в якій просить повернути майно вилучене 25.11.2016 року та прийшов до висновку, що строк встановлений ч.1 ст. 304 КПК України в даному випадку пропущений і особа, яка звернулася зі скаргою не ставить питання про поновлення цього строку.

З такими висновками суду першої інстанції не погодився захисник ОСОБА_6 та подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.
В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що 25.11.2016 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 та в його робочому кабінеті за адресою АДРЕСА_2 було проведено обшук, про що були складені протоколи обшуку.
З моменту вилучення під час обшуку документів та речей, ні прокурор, ні орган досудового слідства не зверталися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання та роботи ОСОБА_7 , а тому відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повинно бути повернуто особі, у якої воно було вилучено. У зв`язку з цим, 09.12.2016 року до слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 були подані клопотання про негайне повернення тимчасово вилученого майна згідно протоколів обшуку від 25.11.2016 року. На що, 12.12.2016 року слідчим було винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання.
Неповернення слідчим іншого тимчасово вилученого майна захист вважає таким, що обмежує право ОСОБА_7 , гарантоване ст. 41 Конституції України.
На переконання сторони захисту, бездіяльність слідчого в даному випадку слід рахувати саме з моменту прийняття постанови слідчим ОСОБА_10 про часткову відмову в задоволенні клопотання, що по факту є бездіяльністю, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна після звернення до нього з відповідним клопотанням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурорів, які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
З матеріалів судового провадження, що надійшло до Апеляційного суду з Печерського районного суду м. Києва вбачається, що 20 грудня 2016 року захисник в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Ухвалою слідчого судді м. Києва від 22 грудня 2016 року скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню № 0002675 повернуто особі, яка її подала з посиланням на те, що оскільки майно ОСОБА_7 було вилучено 25 листопада 2016 року під час обшуку за місцем проживання та за місцем роботи, а скарга до суду подана 20 грудня 2016 року, то така скарга подана вже після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України та без клопотання про поновлення строку на подачу скарги.
Такий висновок слідчого судді колегія суддів вважає помилковим, виходячи з наступного.
У ч. 1 ст. 304 КПК встановлено строки звернення особи зі скаргою, у тому числі на бездіяльність, які становлять 10 днів з моменту такої бездіяльності. Однак, на відміну від бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, та бездіяльності, що полягає у нездійсненні окремих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язані вчинити, бездіяльність з неповернення майна слід віднести до категорії триваючих. Так, результати аналізу змісту ч. 5 ст. 171 КПК свідчать про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання.
А відтак, немає підстав повертати скаргу на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з підстав пропущеного строку звернення з такою скаргою, оскільки така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого строку.
Наведене свідчить про те, що висновок слідчого судді щодо необхідності повернення скарги ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 є хибним, таким, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 304 КПК України щодо підстав для прийняття такого рішення Наслідком розгляду такої ухвали є лише скасування ухвали слідчого судді.
А враховуючи те, що слідчий суддя не розглядав скаргу по суті, а прийняв рішення стосовно повернення скарги, відповідно до змісту ст. 304 КПК України, а також те, що розгляд та прийняття ухвали за наслідком розгляду відповідної скарги згідно вимог ст.ст. 306, 307 КПК України, є прерогативою слідчого судді місцевого суду, і за змістом ст. 407 КПК України, не входить до повноважень апеляційного суду, матеріали підлягають поверненню до того ж суду для розгляду скарги.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України слідчого ОСОБА_10 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню № 0002675 повернуто особі, яка її подала скасувати та призначити за даною скаргою новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

_________________ _____________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4