Дата документу Справа № 332/18/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/835/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/18/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000497, № 0002745, які об`єднані судом в одне провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну базову середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.11.2001 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі. 05.08.2003 року умовно-достроково звільнений з Біленьківської ВК Запорізької області № 99, невідбутий строк склав 10 місяців 6 днів;

- 11.06.2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного, на підставі ст. 70 КК України, покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України;

- 17.08.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України до остаточного, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. 25.08.2015 року звільнений умовно-достроково із Софіївської ВК Запорізької області (№ 55), невідбутний строк склав 1 рік 3 місяці 11 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, що невідбуте за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2011 року за ч.ч. 1, 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, призначивши ОСОБА_8 остаточно міру покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Концерну «Міські теплові мережі» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 12574,80 гривні та 71038,68 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь МКП «Основаніє» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 10505,46 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «ЕРА» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 373,08 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь КП «Наше місто» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 10802,97 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 10.02.2016 року, близько 00-30 години, ОСОБА_8 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , яке КП «Основаніє» використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав металеву частину приладу обліку теплової енергії інвентарний номер 817/ВР_4, вартістю 10505,46 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

Крім того, 28.03.2016 року, близько 02-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у водопровідній камері, розташованій в лісопосадці по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав водопровідну арматуру, яка належить ПАТ «ЕРА», чим завдав вищевказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 373,08 гривні.

Після цього, 28.03.2016 року, близько 03-30 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_4 , яке філія Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району м. Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав корпус ЩМП-1-074 вартістю 540,60 гривень та теплолічильник SHARKY 775 H20-1.5/ FL вартістю 8203,35 гривні, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 8743,95 гривні.

21.07.2016 року, близько 01-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке філія концерну «Міські теплові мережі» Заводського району міста Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав теплолічильник SHARKY 775 Н25-6,0/FL вартістю 10479 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

22.07.2016 року, близько 02-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_6 , яке філія Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району міста Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав теплолічильник SHARKY 775 DN 25мм вартістю 8645 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

Також, 17.08.2016 року, близько 01-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке філія Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району міста Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав кран ДУ15 у кількості 4 штук вартістю 394 гривень 12 копійок, кран для манометру ДУ15 у кількості 3 штук вартістю 469 гривень 72 копійки, манометри ДМ 05 160-1,6мПа у кількості 3 штук вартістю 1743 гривень, манометр ДМ 05 160-1,0мПа вартістю 485 гривень, теплолічильник SHARKY 775 DN 25мм, вартістю 10479 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 13570,84 гривень.

30.09.2016 року, близько 02-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке філія Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району міста Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав кран ДУ15 у кількості 4 штук вартістю 513 гривень 60 копійок, манометр ДМ 05 160-1,5мПа у кількості 3 штук вартістю 2040 гривень, манометр ДМ 05 160-1,0мПа вартістю 680 гривень, теплолічильник SHARKY 775 DN 25мм, вартістю 10479 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 13712,60 гривень.

11.10.2016 року, близько 04-00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_7 , яке КП «Наше місто» використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав прилад обліку теплової енергії «Sonometer-2000», вартістю 10802,97 гривні, чим завдав вищевказаному підприємству матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

12.10.2016 року, близько 01-30 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке філія Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району міста Запоріжжя використовує для зберігання матеріальних цінностей, де за допомогою гайкового ключа скрутив та у подальшому таємно викрав кран ДУ15 у кількості 4 штук вартістю 425,40 гривень, кран латунний 11Б18БКДу15Ру16 у кількості 4 штук вартістю 513,56 гривень, манометри ф.160Р-1,5 МПа у кількості 3 штук вартістю 2040 гривень, манометр ДМ 05 160-1,0мПа вартістю 680 гривень, термометр (0-100) вартістю 130 гривень, теплолічильник SHARKY 775 DN 25мм, вартістю 10479 гривень, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 14267,96 гривень.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що, призначене судом першої інстанції, покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень його підзахисним, суд не врахував тяжкі обставини, а саме: відсутність роботи у дружини, наявність на момент подачі апеляційної скарги двох дітей на фактичному утриманні ОСОБА_8 , сімейні обставини, відсутність офіційної роботи та особу обвинуваченого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з моменту скоєння злочинів ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчинених кримінальних правопорушеннях; щиро розкаявся у вчиненому; надав правдиві, об`єктивні пояснення під час розслідування та в суді; сприяв встановленню об`єктивної істини по справі; не ухилявся від проведення слідчих та судових дій; позитивно характеризується; фактичні обставини не оскаржував; заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі; не відмовляється від відшкодування спричиненого збитку; готовий понести справедливе покарання; має не одну, як вказано у вироку суду першої інстанції, дитину, а вже двох малолітніх дітей на утриманні. Також зазначає, що суд першої інстанції, при вирішенні питання про застосування ст. 69 КК України, належним чином не виклав свою позицію; у вироку не вказано, в чому саме полягає необхідність позбавлення волі.

Враховуючи викладене, просить вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі, і обвинуваченим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину. Судом також враховано, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої потерпілим матеріальної шкоди, яка не відшкодована.
В якості обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 , суд зазначив визнання своєї вини, його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючою обставиною судом визнано рецидив злочину.

Також, судом враховані відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , дані, що характеризують особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, суспільно-корисною працею не займається, одружений, має неповнолітню дитину, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.
Суд врахував також ту обставину, що ОСОБА_8 , вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2011 року.
Встановлені судом першої інстанції як позитивні дані про особу обвинуваченого, так і пом`якшуючі обставини, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів захисника, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим сукупності злочинів. Вчинення дев`яти злочинів протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком, від відбування якого ОСОБА_8 було умовно-достроково звільнено, свідчить про суспільну небезпеку його особи. Таким чином, підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, немає.

Доводи апелянта про те, що у ОСОБА_8 є на утриманні двоє неповнолітніх дітей, хоча і підтверджені документально, але прямо не свідчать про участь обвинуваченого в будь-якій матеріальній або грошовій їх підтримці, і доказів зворотного сторона захисту не надала.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст. 65 КК України. Підстав вважати надто суворим, призначене обвинуваченому остаточне покарання, яке є близьким до мінімального, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4