Провадження № 1-кп/537/29/2017
Справа № 537/3826/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0001035 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.12.2015 року, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років виправних робіт, на підставі ст. 75 КК від відбуття покарання звільнений з випробуванням терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 повторно заволодів чужим майном шляхом обману чи зловживанням довіри, за наступних обставин.
26.06.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , під приводом ремонту побутової техніки, а саме: телевізора марки «Еленберг», шляхом зловживання довірою заволодів телевізором марки «Еленберг», який належав гр. ОСОБА_6 , вартістю 3 059 грн., згідно висновку експерта з оцінки майна від 11.07.2016 року, чим спричинив матеріального збитку потерпілій на вказану суму. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому, цивільний позов визнає повністю. Не заперечував щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, при цьому направила заяву згідно якої просить кримінальну справу розглядати без її участі. В попередньому судовому засіданні цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які вважають за можливе проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої, яка не прибула за викликом до судового засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілої ОСОБА_6 , оскільки за її відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст.190 КК України є вірною, так як обвинувачений повторно, заволодів чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставинами, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те, що злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, також те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ВП №1 КВП ГУНП в Полтавській області раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час відбування іспитового строку, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.71 КК України за сукупність вироків, враховуючи, що встановлений судом злочин обвинувачений вчинив у період іспитового строку, згідно вироку Автозаводського районного суду Полтавської області від 18.12.2015 року. Підстав для застосування, при призначенні покарання, положень ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого по справі ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5627,97 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. Також потерпіла просить стягнути з ОСОБА_4 витрат на отримання правової допомоги в сумі 400,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав пред`явлений до нього потерпілою позов та не заперечував проти його задоволення.
Відповідно до ст.127 КПК України, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З огляду на наведене, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином необхідно задовольнити частково, виходяичи з наступного.
А саме стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка складається з вартості майна, яким він заволодів шляхом обману чи зловживання довірою пред`явленого в обвинуваченні, а саме за телевізор марки «Еленберг», вартістю 3 059 грн., згідно висновку експерта з оцінки майна від 11.07.2016 року.

В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 необхідно відмовити, оскільки, суд вважає, що позивачем не надано до суду достатньо переконливих доказів на підтвердження зазначеної останньою вартості майна, яким обвинувачений заволодів шляхом обману чи зловживання довіри в розмірі 5627,97 грн.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, в результаті дій обвинуваченого, що виразились у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_6 , шляхом обману чи зловживанням довірою, остання зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань від втрати належного їй майна, тобто останній безумовно завдано моральну шкоду.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала ОСОБА_6 , характер немайнових втрат, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000 грн.
Що стосується вимог потерпілої про стягнення витрат в сумі 400,00 грн. сплачених нею за надання їй правової допомоги, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підставі викладеного, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн.
Підстав для зміни чи скасування застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу не вбачається.

Суд вважає за необхідне для забезпечення виконання вироку залишити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», слід зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання період з 25.01.2017 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 373 375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Автозаводського районного суду Полтавської області від 18.12.2015 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

До вступу вироку в закону силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 25.01.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання період з 25.01.2017 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 3 059 грн. 00 коп. (три тисячі п`ятдесят дев`ять грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 400 грн. 00 коп. (чотириста грн. 00 коп.) сплачених за надання правової допомоги.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в іншій частині відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1