Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/6/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2017 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0004433 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодецьке, Знам`янського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, одружений, освіта середня, працює охоронцем в СВГ «Микола» проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки. На підставі ч.4 ст.72 КК України призначене ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік виконувати самостійно.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 111989 грн. 91 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
В задоволені позовних вимог потерпілого до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в частині відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування та на проїзд до санаторію в розмірі 5089 грн., відмовлено.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в частині відшкодування понесених з метою задоволення власних потреб витрат як плати за користування орендованим транспортним засобом в розмірі 49600 грн., залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 4193 грн. 90 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вироком суду ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за те, що він 22 травня 2015 року близько 14 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кірова, що в м. Кіровограді зі сторони вул. Гоголя в напрямку вул. Преображенської та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя вул. Кірова та вул. Преображенської, порушив пункти Правил дорожнього руху України, а саме: вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»;. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Під час руху ОСОБА_11 був неуважним, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» і при проїзді без зупинки нерівнозначного перехрестя, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по вул. Преображенській, що у м. Кіровграді, яка є головною дорогою стосовно вул. Кірова зі сторони вул. Велика Перспективна в напрямку вул. Червоногвардійської.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий водій автомобіля «Volkswagen Passat», ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, гематоми м`яких тканин лобної ділянки зліва, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 63 від 20.08.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.
В апеляціях:

потерпілий ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати в частині застосування ст.ст.75, 76 КК України, розміру матеріальної та моральної шкоди ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнути з ОСОБА_12 на йоно користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію на загальну саму 5089 грн, 38 коп.; в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на оренду транспортного засобу в сумі 49600 грн. 00 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином 95 000 грн. 00 коп. Вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь держави судових витрат та речових доказів.

Свої вимоги мотивує тим, що застосування відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на два роки я вважає неприпустимим з огляду на те, що обвинувачений постійно впливав на хід досудового розслідування, саме не визнавав свою вину у скоєному правопорушенні, що виключає пом`якшуючі обставини як щире каяття. Крім того, обвинувачений заперечує отримання потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, що виникли в результаті ДТП, завдану шкоду відшкодував частково. Більше того, вважає рішення суду першої інстанції в частині відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди на санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію в розмірі 5089 грн. та в частині відшкодування понесених з метою задоволення власних потреб витрат як плати за користування орендованим транспортним засобом в розмірі 49600 грн. необґрунтованим та незаконним. У зв`язку з вчиненим правопорушенням він був позбавлений можливості пересуватись на власному транспорті, чим було порушено його право на користування своєю власністю.

захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок районного суду щодо свого підзахисного скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання не пов`язане з обмеженням волі, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк. Також, просить призначити по справі повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам судово-медичного відділу ДУ ГБ СМЕ МОЗ України. Мотивуючи тим, що вирок районного суду не відповідає фактичним обставинам справи, постановлений з порушенням принципів об`єктивності та неупередженості, внаслідок чого дії його підзахисного кваліфіковано неправильно, також судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. Крім того зазначає, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні згаданого кримінального правопорушення визнав частково, при цьому пояснив, що повністю визнає свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди, але не згоден з тяжкістю отриманих потерпілим тяжких тілесних ушкоджень. При цьому зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди він та потерпілий вийшли зі своїх автомобілів, почали оглядати пошкоджені автомобілі, потім його дружина разом із потерпілим ОСОБА_6 та дочкою потерпілого поїхали в машині швидкої допомоги у лікарню. Потерпілий скаржився на біль у серці, інших тілесних пошкоджень зі слів свого підзахисного у нього не було, за яких умов потерпілий зміг отримати травму у вигляді перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, та як її наслідок - закритої черепно-мозкової травми, які є основними факторами класифікації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень як тяжких невідомо. Так зазначає, що з матеріалів провадження, а саме з висновку судової інженерно-транспортної експертизи, результатів слідчих експериментів з участю обох учасників ДТП, судової авто технічної експертизи вбачається, що автомобілі обвинуваченого та потерпілого зіткнулися наступним чином, а саме: автомобіль обвинуваченого - правим переднім крилом, автомобілем потерпілого лівим переднім крилом та лівою передньою частину автомобіля. За таких обставин отримання потерпілим травми у вигляді перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, та як її наслідок закритої черепно-мозкової травми, є суперечливими. Крім того, виникає сумніви, що досліджувані експертами рентгенівські знімки та томограми, належать саме потерпілому ОСОБА_6 . Більше того, в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції експерт ОСОБА_13 зазначила, що вона була доповідачем у складі судової-медичної експертної комісії та при при проведенні комісійної судово-медичної експертизи. Особисто вона потерпілого не оглядала, також зазначила, що при проведенні комісійної СМЕ нейрохірург участі не брав, що є обв`язковим при черепно-мізкових та спинномозкових тілесних ушкодженнях.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційні скарги учасників судового провадження залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав свої апеляційні вимоги і заперечив щодо апеляції захисника-адвоката, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які також підтримали свою апеляцію і заперечили щодо апеляційної скарги потерпілого, провівши судове слідство в обсязі дослідження висновку комісійної судово-медичної експертизи № 63 від 04.08.2015 року, та допиту експертів, які проводили вказану експертизу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до таких висновків.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

За положеннями п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного вироком доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Разом з тим, вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримано.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст..286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Кримінальна відповідальність за ст. 286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди - середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно призвело до наслідків, передбачених ст. 286 (заподіяння тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень).

З вказаного слідує, що обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України є встановлення причинного зв`язку між допущеним учасниками ДТП порушеннями правил дорожнього руху, якщо такі мали місце та суспільно-небезпечними наслідками отриманими тілесними ушкодженнями.

Про необхідність з`ясовувати і зазначати у вироках, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у роз`ясненні, яке міститься в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Суд першої інстанції встановив порушення ПДР України з боку обвинуваченого ОСОБА_8 та наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Разом з тим, судом не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілим, чим допущено неповноту судового розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 , мав зовнішні пошкодження капоту, переднього лівого крила, переднього лівого блоку фари, декоративної решітки радіатору, переднього бамперу, переднього лівого показчика повороту, передньої лівої протитуманної фари. /т. 2 а.к.п. 14/
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 819 від 11.06.2015 року та комісійної судово-медичної експертизи № 63 від 04.08.2015 року, у гр. ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, гематоми м`яких тканин лобної ділянки зліва. /т. 2 а.к.п. 48-49, 75-79/.
Тобто удар автомобіля потерпілого відбувся з лівого боку, видимі пошкодження у потерпілого (гематома м`яких тканей лобної ділянки) знаходиться з лівого боку, а перелом кісток черепу відбувся з правого боку.
Разом з тим, судом першої інстанції не було досліджено ці розбіжності, та не встановлено, що спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому відбулося саме при той силі та характері удару, які отримав автомобіль при зіткненні, тобто при обставинах ДТП.
Допитаний під час апеляційного розгляду кримінального провадження експерт ОСОБА_14 зазначив, що подібний перелом потиличної кістки в області основи задньої черепної ямки може утворитися у разі травми цієї ділянки черепу, або внаслідок детонації у разі нанесення достатньої сили удару в лобову частину голови (протилежну від утвореного перелому).
Експерт ОСОБА_15 , допитаний апеляційним судом, дав аналогічні пояснення щодо можливості утворення подібного перелому черепу, зазначивши, що для цього потрібний удар достатньої сили. Також пояснив, що висновок щодо тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого під час експертизи робився на підставі медичної документації. Вказав, що встановити механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень, взаємозв`язок між ДТП та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, можливо лише під час проведення комплексної медико-автотехнічної експертизи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечували можливість спричинення встановлених тяжких тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок ДТП, мотивуючи там, що зіткнення автомобіля потерпілого відбулося з лівої сторони, а тілесні ушкодження (перелом потиличної кістки черепу) у потерпілого виявлені з протилежного боку. Зазначали про необхідність встановлення предмету, при контакті з яким були отримані тілесні ушкодження потерпілим. А також про встановлення причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та отриманими тілесними ушкодженнями. Та заявляли з цього приводу клопотання про призначення відповідних експертиз.

Суд першої інстанції, не перевіривши відповідно до вимог КПК України такі доводи сторони захисту, не з`ясувавши всі обставини кримінального правопорушення. у вироку зазначив про безпідставність зазначених доводів сторони захисту.

Разом з тим, дослідження питання наявності причинного зв`язку між діянням (зіткнення автомобілів потерпілого та обвинуваченого при ДТП) та наслідками (отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями), при кваліфікації дій за ст.286 КК України є обов`язковим.

У рішенні по справі «Яременко проти України» ЄСПЛ зазначив, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано право особи на захист, зокрема, була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що згідно вимог ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у тому ж суді в іншому складі суду, в ході якого судом першої інстанції необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, та перевірити доводи, які викладені в апеляційних скаргах захисника обвинуваченого та потерпілого та дати їм належну правову оцінку, і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване судове рішення.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення про доведеність чи недоведеність обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2