Справа №702/209/17
Провадження №1-кс/702/24/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно

03 березня 2017 року м.Монастирище
Слідчий суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище клопотання старшого слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури : ОСОБА_5 ,
слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області: ОСОБА_3 ,
власник майна: ОСОБА_6 не з`явився,
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та пояснила, що рішення про визнання даних речей речовими доказами не прийнято.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
У судове засідання ОСОБА_6 не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду клопотання повідомлений у встановленому законом порядку.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 цього Кодексу; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з метою збереження речових доказів, так як вилучені речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України, вилучення речей проведено в рамках кримінального провадження, яке було внесено в ЄРДР, та під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, наявні підстави для його задоволення, передбачені ст.ст.167, 170 КПК України.
Керуючись ст.ст.98, 167-168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задоволити.
Старшому слідчому Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 вручити копію даної ухвали для виконання, покласти на неї обов`язок забезпечити схоронність арештованого майна та надати судовому(им) експерту (ам) дозвіл на можливість знищення даного майна в обсязі, необхідному для проведення експертиз.
Копію ухвали надіслати ОСОБА_6 для відому.
Ухвала піддягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1