Справа №766/1987/17
н/п 1-кс/766/1660/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 , яка діє в ін.. підозрюваного ОСОБА_3 , подану в порядку ст.206 КПК України, про негайне звільнення ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

02.02.2017 адвокат ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку ст.206 КПК України із заявою про негайне звільнення ОСОБА_3 , оскільки останній був затриманий не законно, у зв`язку з чим він підлягає негайному звільненню на підставі ст.208 КПК України.

В судовому засіданні адвокат скаргу підтримала, вважала, що її підзахисного затримано не законно, так як слідчим не виконанні умови ст. 202 КПК України. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області суддею ОСОБА_4 по кримінальному провадженню за № 74 ОСОБА_3 04.02.2017 року було вивільнено з під варти, та застосованого запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, але ухвала слідчого судді виконано не було, та в цей же день працівниками СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 було затримано повторно в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Слідчий вважав, що скарга задоволенню не підлягає, так як ОСОБА_5 був затриманий на законних підставах та в рамках іншого кримінального провадження, оскільки ним було скоєно кримінальне правопорушення передбачено ст. 185 ч.3 КК України. ОСОБА_5 з 23.11.2016 року знаходився під контролем співробітниками поліції. На даний час всі кримінальні провадження об`єднанні.

Прокурор вважав, що в скарзі необхідно відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши заяву, суд приходить до наступного висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Слідчим суддею встановлено, що 02.02.2017 року о 08-40 працівниками поліції затримано ОСОБА_3 та складено протокол про затримання, у вчиненні ним злочину по кримінальному провадженню за № 0000034 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та 02.02.2017 року повідомлено ОСОБА_3 підозру у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 04.02.2017 року по кримінальному провадженню за № 0000374 від 31.08.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою, та застосовано відносно нього запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

04.02.2017 року о 20-45 годин співробітниками поліції Сєдова затримано в порядку ст. 208 КПК України та складено протокол затримання у зв`язку із підозрою у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно до ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

На підставі вище викладено слідчий суддя приходить до висновку, що затримання ОСОБА_3 порушено нормами чинного законодавства, оскільки слідчим не доведено, що останнього було затримано під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, тобто повторне затримання ОСОБА_3 ґрунтується на тих самих підставах, які були відомі під час затримання ОСОБА_3 02.02.2017 року .

Що стосується негайного звільнення ОСОБА_3 з під-варти, то в цій частині скарги необхідно відмовити, оскільки це питання вирішено в судовому засіданні та винесено ухвалу 06.02.2017 року про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 9, 208, 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Ухвалив:
Скаргу задовольнити.

Визнати незаконним затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулося 04.02.2017 року о 20.45 год. в кримінальному провадженні № 0000018.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя