Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/899/17

Справа № 711/2365/17

12 квітня 2017 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
Секретар ОСОБА_2 прокурор ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 11.11.2016р. про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальних дій в рамках кримінального провадження № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Потерпіла звернулась до суду 27.03.2017р. зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 11.11.2016р. про відмову в задоволенні її клопотання від 09.11.2016р..

В судове засідання потерпіла не з`явилась, про час і місце розгляду скарги повідомлена. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

Частиною третьою ст.306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Водночас, закріплюючи участь скаржника як обов`язкову умову розгляду скарги, кримінально-процесуальний закон не регламентує дій слідчого судді в разі неявки скаржника або його відмови від участі у судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. За таких обставин, вбачається можливим проведення розгляду скарги у відсутність особи, яка її подала, оскільки в інакшому випадку слідчим суддею будуть порушені вимоги ст.116 і ч.2 ст.306 КПК України. Крім того, з огляду на принцип диспозитивності, що властивий кримінальному провадженню (ст.26 КПК України), в контексті з ч.3 ст.306 КПК України, неявка скаржника в судове засідання для розгляду його скарги без поважних причин або не повідомлення ним причин неявки, свідчить про його небажання особисто обґрунтовувати доводи своєї скарги. Отже вважаю за можливе провести судовий розгляд без участі заявника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість. Також зауважив, що 30.03.2017р. винесено постанову про закриття кримінального провадження, а тому досудове слідство припинено, отже зазначена скарга не може розглядатися на даній стадії кримінального процесу, а тому в її задоволенні треба відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000018, вважаю що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальне провадження №0000018 зареєстроване у ЄРДР 15.06.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, за фактом необережного спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості дільничним інспектором міліції ОСОБА_6

09.11.2016р. потерпіла подала слідчому клопотання, в якому просила провести ряд слідчих дій, зокрема, витребувати відомості з тубдиспансеру та провести допит за участю потерпілої певних осіб.

Постановою від 11.11.2016р. зазначено клопотання розглянуто і в його задоволенні відмовлено. Не погоджуючись з зазначеною постановою потерпіла звернулась до слідчого судді з відповідною скаргою.

Разом з тим, 30.03.2017р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000018 від 15.06.2013р. у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Статтею 303 КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З аналізу зазначених норм кримінально-процесуального законодавства вбачається, що скарги на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій розглядаються слідчим суддею лише під час досудового розслідування. У разі закінчення досудового розслідування зауваження на такі дії мають розглядатись одночасно зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, оскільки встановлені слідчим суддею порушення можуть бути підставою для скасування рішення про закриття кримінального провадження і, як наслідок, поновлення досудового розслідування. Таким чином, на теперішній час підстави для розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_4 на дії слідчого відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може постановити ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Отже залишення скарги без розгляду нормами діючого КПК України не передбачено.

За таких обставин скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1