Справа №585/4766/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/431/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 585/4766/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_11 просить переглянути судове рішення.

01.12.2016 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому засуджений просив скасувати вирок Апеляційного суду м. Севастополя від 14.08.2001 і постановити нове рішення, яким замінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк з зарахуванням відбутої частини покарання. Клопотання обґрунтував тим, що на момент ухвалення вироку відповідальність за вбивство та замах на вбивство була рівноцінною, однак Законом України від 07.09.2016 до ст.68 КК України були внесені зміни, згідно яких довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та замаху на злочин не застосовується, тобто пом`якшено відповідальність за статтею, у сукупності з якою йому було призначено довічне позбавлення волі, що вказує на можливість пом`якшення покарання за всім вироком.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2017 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд вмотивував тим, що за пособництво у готуванні до злочину, передбаченого п.п. «г» і «ж» ст.93 КК України (1960 р.) ОСОБА_9 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років, а довічне позбавлення волі було призначено за закінчений злочин, передбачений п.п. «а» і «е» ст.93 КК України (1960 р.).

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до міськрайонного суду з клопотанням про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк у відповідності до ч.4 ст.68 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016).

Розглянувши клопотання суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки положення вказаної норми кримінальному закону в даному конкретному випадку не можуть бути застосовані.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального закону.

Так, під час апеляційного розгляду було встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Севастополя від 14.08.2001 ОСОБА_9 був засуджений: за п.п. «а» і «е» ст.93 КК України (1960 р.) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.17 і п.п. «г», «ж» ст.93 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років; за ч.1 ст.222 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч.1 ст.42 і ч.3 ст.42 КК України (1960 р.) ОСОБА_9 було призначено покарання у воді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.04.2002 вказаний вирок апеляційного суду був змінений. Дії ОСОБА_9 були перекваліфіковані з ч.1 ст.17 і п.п. «г», «ж» ст.93 КК України (1960 р.) на ч.6 ст.19, ч.1 ст.17 і п.п. «г», «ж» ст.93 КК України (1960 р.) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років. На підставі ч.1 ст.42 і ч.3 ст.42 КК України (1960 р.), за сукупністю злочинів, передбачених п.п. «а» і «е» ст.93; ч.6 ст.19, ч.1 ст.17 і п.п. «г», «ж» ст.93; ч.1 ст.222 КК України (1960 р.) ОСОБА_9 було призначено покарання у воді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.4 ст.68 КК України довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, окрім випадків вчинення певних злочинів.

Оскільки за пособництво у готуванні до злочину, передбаченого п.п. «г» і «ж» ст.93 КК України (1960 р.) ОСОБА_9 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років, а довічне позбавлення волі було призначено за закінчений злочин, передбачений п.п. «а» і «е» ст.93 КК України (1960 р.), то і положення ч.4 ст.68 КК України не розповсюджуються на призначене йому покарання, оскільки за готування до злочину йому був призначений строковий вид покарання.

При цьому, призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна за закінчений злочин та пособництво у готуванні до злочину також не створює жодних правових підстав для застосування ч.4 ст.68 КК України, навіть незважаючи на те, що довічне позбавлення волі не може бути застосоване за готування до злочину, яке йому так і не було призначено за ч.6 ст.19, ч.1 ст.17 і п.п. «г», «ж» ст.93 КК України (1960 р.).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4