Справа № 562/1563/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
12.06.2017 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000158 про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого

26 грудня 2008 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.308, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

16 квітня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

21 лютого 2011 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.308, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.69, 71 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна,

16 березня 2011 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна,

02 листопада 2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

09 березня 2017 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
У ніч на 07 березня 2017 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження вікна незаконно проник у належний ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав одну чавунну плиту з фаєрками (конфорками) вартістю 290 грн., одні подвійні дверцята до пічного опалення вартістю 300 грн., чавунні дверцята до пічного опалення вартістю 150 грн., 20 метрів алюмінієвого двожильного електричного кабелю вартістю 03 грн. 50 коп. за метр, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 810 грн.
Крім того,у ніч на 13 березня 2017 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження скоби навісного замка вхідний дверей незаконно проник у належний ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав одну чавунну плиту з фаєрками вартістю 290 грн., одну чавунну плиту без фаєрок вартістю 280 грн., чавунну решітку до пічного опалення вартістю 85 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 655 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених 07 та 13 березня 2017 року таємних крадіжках чужого майна з належного ОСОБА_5 будинку по АДРЕСА_1 за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та підтвердив обставини, встановлені судом, повністю погодившись з кількістю, асортиментом та вартістю викраденого майна.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяви про розгляд справ без його участі, просить обвинуваченого суворо не карати, претензій майнового характеру до обвинуваченого немає, що з огляду на положення ст.325 КПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєних кримінальних правопорушеннях доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, вчинені повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є тяжким, думку потерпілого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичних речовин, раніше судимий.

А тому виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Так, вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, і нові злочини він вчинив як до, так і після постановлення даного вироку та під час іспитового строку, а тому покарання призначається відповідно до ч.3 ст.78 КК України за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

З роз`яснень, які містяться в абзаці 6 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Разом з тим, згідно п.20 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта-як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив два тотожних злочини, як підпадають під дію однієї і тієї ж частини однієї статті кримінального закону і повторної кваліфікації не потребують, його дії кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за всіма епізодами крадіжок, а не за кожен із них окремо, а тому за кожен із епізодів крадіжок не може бути призначено і окреме покарання, що повністю узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у п.20 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 124, 183, 368-371, 374-376, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 /роки/ роки 8 /вісім/ місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді домашнього арешту.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі, а саме:

- дві металеві плити, шість круглих предметів (конфорок) та металеву решітку, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити законному володільцю;

Документи кримінального провадження №0000158 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: