Дата документу Справа № 332/219/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/105/17
Єдиний унікальний номер 332/219/17
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , апелянта ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000169, за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, вважає вказане рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Суд мотивував своє рішення тим, що подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, не викладено обставин чи є обгрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме. Зазначаючи як підставу для накладення арешту, слідчий в клопотанні не вказав та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження, шкоду, яку заподіяну від злочину, яка повинна бути обов`язково встановлена для визначення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності, а при її відсутності до адміністративної. Крім того, судом в мотивувальній частині вказаної ухвали вказано про те, що суд має сумніви щодо правильності кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 246 КК України, оскільки правовий статус місця події на момент розгляду клопотання не встановлений.

Так, під час огляду місця події 12.01.2017 слідчим вилучено вищевказане майно та останнє відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України набуло статусу тимчасово вилученого, а також визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

З урахуванням того, що у слідчого у кримінальному провадженні відповідно до вищевказаної норми Кримінального-процесуального кодексу України обмежено строки звернення до слідчого судді із клопотання про арешт майна, встановити шкоду завдану вказаним кримінальним правопорушенням у зазначені строки не представилось можливим. Аналогічна ситуація виникла із визначенням правового статусу місця події, який буде визначено в ході подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Водночас, варто зазначити, що слідчим у поданому клопотанні відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України обґрунтовувались підстави вважати, що майно вилучене в ході огляду місця події від 12.01.2017 по вул. Скворцова у м. Запоріжжя, а саме фургон марки «Iveco», в якому знаходилась бензопила, використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а випиляні пні стовбурів дерев набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

Вказане клопотання подавалось відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення і відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Оскільки, повернення вказаних речей власнику може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення або псування та у подальшому унеможливить їх використання як речових доказів у кримінальному провадженні, унеможливить проведення необхідних судових експертиз з ними, в тому числі трасологічних.

Разом з тим, для наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України (незаконна порубка лісу) необхідна наявність істотної шкоди, яка визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи (вартість, екологічна цінність, кількість добутого чи пошкодженого, чи знищеного, а також розмір шкоди, заподіяний довкіллю).

З урахуванням викладеного, протягом строку визначеному ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчим визначити наперед наявність складу кримінального правопорушення, встановити шкоду завдану довкіллю та встановити достатні дані, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою не представляється можливим. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна, а саме, вантажного фургону марки «Iveco» державний номерний знак НОМЕР_1 в якому знаходиться бензопила марки «GOODLUK» на направляючій шині та випиляні пні стовбурів дерев задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; апелянта та захисника, які просили ухвалу суду залишити без зміни; прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна відмовлено.

Згідно зі змістом судового рішення, у провадженні СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій областізнаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від «12» січня 2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

16.01.2017 року до суду надійшло клопотання про арешт майна, в якому зазначено, що 12 січня 2017 року до Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від оператора служби «102» надійшло повідомлення про те, що по вулиці Скворцова у м. Запоріжжі поблизу повороту на село Богатирівка Вільнянського району знаходяться невідомі особи на вантажному автомобілі марки «ІVЕСО», які здійснюють незаконну вирубку дерев неподалік від проїжджої частини.
Під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості по вулиці Скворцова у м. Запоріжжі на узбіччі дороги був виявлений вантажний фургон марки у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у салоні фургону також знаходився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду вказаного транспортного засобу всередині кузова були виявлені випиляні пні стовбурів дерев, які складені у два ряди та два яруси. У кабіні автомобіля на підлозі поряд із сидінням пасажира також була виявлена бензопила марки з маркуванням «GООDLUК» на направляючій шині.
Крім того, під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості на відстані приблизно 70 метрів від місця, де знаходився вищевказаний вантажний фургон, були виявлені два свіжо спиляних пня дерев, зрізане гілля та деревної стружки.
Вищевказаний вантажний фургон марки «ІVЕСО» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходилися випиляні пні стовбурів дерев та бензопила, 12.01.2017 року був вилучений в ході огляду та 13.01.2017 року визнаний речовим доказом.
Слідчий, обґрунтовуючи дане клопотання, зазначав, що є достатні підстави вважати, що вищезазначене майно, яке було вилучено в ході огляду місця події від 12.01.2017 року по вул. Скворцова у м. Запоріжжі на узбіччі дороги, а саме вантажний фургон марки «ІVЕСО», в якому знаходилась бензопила, використані як засіб та наряддя вчинення кримінального правопорушення, а випиляні пні стовбурів дерев набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 246 КК України.
Проте, у клопотанні ставить питання про арешт лише самого вантажного фургона, в якому знаходяться випиляні пні стовбурів дерев та бензопила. Окремої вимоги про накладення арешту на пні стовбурів дерев (їх кількість) та на бензопилу з маркуванням «GООDLUК» на направляючій шині слідчим не ставиться.
Відмовляючи у задовольні клопотання, слідчий суддя послався на те, що даний транспортний засіб був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до постанови від 13.01.2017 року і слідчий може передати його власнику на відповідальне зберігання без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, адже потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна. Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України правові підстави арешту майна, встановлені законом, відсутні. Крім того, суд має певні сумніви щодо правильної правової кваліфікації органом досудового розслідування виявленого факту вирубки дерев за ст. 246 КК України, диспозиція якої передбачає наявність кримінальної відповідальності за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, за умови істотної шкоди, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Правовий статус місця події на момент розгляду клопотання не встановлений, як і не встановлена істотна шкода.
Колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на ті обставини, що воно не містить належного обґрунтування у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалів, у провадженні СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій областізнаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від «12» січня 2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів, а також проведення слідчих дій з даним майном з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що вони містять необхідні дані, які встановлюють належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно матеріалів провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від «12» січня 2017 року, внесено відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

В рамках даного кримінального провадження був проведений огляд місця події де був виявлений вантажний фургон марки у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 В ході огляду вказаного транспортного засобу всередині кузова були виявлені випиляні пні стовбурів дерев, які складені у два ряди та два яруси. У кабіні автомобіля на підлозі поряд із сидінням пасажира також була виявлена бензопила марки з маркуванням «GООDLUК» на направляючій шині. Крім того, під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості на відстані приблизно 70 метрів від місця, де знаходився вищевказаний вантажний фургон, були виявлені два свіжо спиляних пня дерев, зрізане гілля та деревної стружки.

Постановою слідчого вищевказаний вантажний фургон марки «ІVЕСО» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходилися випиляні пні стовбурів дерев та бензопила визнані речовими доказами.
На підставі оцінки доводів клопотання слідчого та доданих до нього матеріали, колегія суддів вважає, що слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, оскільки вони дають достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується висновків слідчого судді про необґрунтованість клопотання слідчого, зокрема про те, що суд має певні сумніви щодо правильної правової кваліфікації органом досудового розслідування виявленого факту вирубки дерев за ст. 246 КК України, диспозиція якої передбачає наявність кримінальної відповідальності за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, за умови істотної шкоди, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Правовий статус місця події на момент розгляду клопотання не встановлений, як і не встановлена істотна шкода. Між тим, на даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, проавильність правової кваліфікації дій осіб, а також наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.

Не заслуговують уваги також висновки слідчого судді і про те, що слідчий може передати його власнику на відповідальне зберігання без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, адже потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки існує, в даному випадку, реальна наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого в частині накладення арешту на пальне, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом. Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалів слід задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Керуючись ст. ст. 170 - 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, задовольнити

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна, - залишено без задоволення, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вантажний фургон марки «ІVЕСО» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходилися випиляні пні стовбурів дерев та бензопила з маркуванням «GООDLUК» на направляючій шині.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4