Справа № 129/3299/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/137/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження за № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина 2016 р.нар., військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше несудимого, - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, -

встановив:

Молодший сержант ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16.06.2015 р. № 136 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою бухгалтера 1 категорії фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час виконання своїх службових обов`язків молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст.11,16,29,30,35,127,128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України, законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно й неухильно у встановлені строки виконувати віддані йому накази командирів (начальників).

Молодший сержант ОСОБА_4 всупереч вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 11, 16, 29, 30, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, знаючи про те, що він повинен неухильно виконувати накази командира військової частини, враховуючи стан у державі та перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , безпідставно умисно не виконав наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26.08.2016 р. № 393 «Про прибуття фінансової служби військової частини НОМЕР_1 до району дислокації АДРЕСА_2 », з 26.08.2016 р. до 29.08.2016 р. не прибув до району виконання бойового завдання в АДРЕСА_2 , 07.11.2016 р. прибув до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час вже дислокувалась у АДРЕСА_3 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 402 КК України, як непокора, тобто умисне невиконання наказу, вчинена в умовах особливого періоду.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем, безпідставно умисно не виконав наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26.08.2016 р. № 393 «Про прибуття фінансової служби військової частини НОМЕР_1 до району дислокації АДРЕСА_2 », з 26.08.2016 р. до 29.08.2016 р. не прибув до району виконання бойового завдання в АДРЕСА_2 , 07.11.2016 р. прибув до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час вже дислокувалась у АДРЕСА_3 .

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає відсутність у обвинуваченого судимості, позитивні характеристики з місця проходження служби, наявність на утриманні малолітньої дитини, щире каяття; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 402 КК України, у виді штрафу; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень) 00 коп.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: