Справа № 352/1779/16-к
Провадження №1-кп/352/64/17
08 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області, без постійного місця реєстрації, жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, має малолітню дочку, щодо якої позбавлена батьківських прав згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.01.2010 р., раніше судимої Калуським міськрайонним судом 01.10.2010 р. за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до трьох років позбавлення волі, звільненої 30.08.2012 р. умовно-достроково на невідбутий строк 11 днів, громадянки України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Злочин скоєно за наступних обставин.
11 листопада 2016 року з 20 год. до 22 год. обвинувачена разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 перебували у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 разом з власником будинку ОСОБА_7 . Останній, почувши нарікання обвинуваченої на відсутність грошових коштів, з власної ініціативи вирішив позичити їй 200 грн. Для цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 зайшов у приміщення спальні, де у присутності останньої вийняв з нижньої шухляди дерев`яного комоду, де зберігав грошові кошти у розмірі 2500 грн., грошову купюру номіналом 200 грн., яку передав обвинуваченій. У подальшому всі троє вийшли з будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покинули територію житлового господарства ОСОБА_7 , а останній направився до підсобного приміщення на території господарства. У той час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне заволодіння грошовими коштами потерпілого, які знаходились у дерев`яному комоді спальні. Обвинувачена, будучи переконаною у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку повернулась на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проникла до будинку, зайшла до спальні, де з нижньої шухляди дерев`яного комоду таємно викрала грошові кошти у розмірі 2200 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачена у судовому засіданні повністю визнала свою вину у висунутому обвинуваченні і пояснила, що дійсно 11 листопада 2016 р. вечором разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 знаходились у житловому будинку потерпілого по АДРЕСА_2 ; потерпілий у її присутності позичив їй 200 грн.; вона бачила, як він вийняв гроші з нижньої шухляди дерев`яного комоду, що у спальні. У той же вечір вона повернулась до будинку потерпілого, через незачинені вхідні двері проникла до будинку, зайшла до спальні, де з нижньої шухляди дерев`яного комоду таємно викрала грошові кошти у розмірі 2200 грн. Завдані збитки потерпілому відшкодувала. У скоєному щиро розкаялася.
У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину.
Таким чином, суд дійшов висновку, що неправомірні дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують покарання, і обставину, що обтяжує покарання, якою суд визнає рецидив злочину. Суд також враховує думку потерпілого, який просив обвинувачену суворо не карати.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяних збитків, а також її позитивну характеристику за місцем проживання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою тяжкого злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до неї ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України, призначивши обвинуваченій покарання у виді арешту.
Суд вважає, що вказане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
До набрання вироком законної сили обвинуваченій слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні у період з 20 год. вечора до 07 год. ранку залишати місце проживання по АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді арешту на строк один місяць.
Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні у період з 20 год. вечора до 07 год. ранку залишати місце проживання по АДРЕСА_1 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Головуюча ОСОБА_1