№ 1-«кс»/522/3356/17

УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, про арешт речей та документів, які були вилучені у ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що мешканець Одеської області, діючи за попередньою змовою з невстановленими на теперішній час слідством особами, що постійно перебувають на території інших областей України, займаються виготовленням та продажем підроблених свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, номерних знаків на них, дублюючих табличок, тощо.
В ході розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій встановлено транспортні засоби, у кількості 52 одиниць, на які мешканцем міста Одеси та іншими на теперішній час невстановленими особами, виготовлено підроблені документи про їх реєстрацію.
В ході розслідування встановлено та затримано 55 транспортних засобів, на які мешканцем Одеської області та іншими особами виготовлено підроблені документи щодо їх реєстрації.
Підроблені документи використовують для використання на території України транспортних засобів, завезених без сплати обов`язкових митних платежів.
В той же час, у ході досудового розслідування проведено ряд негласних (слідчих) розшукових дій передбачених ст.ст. 263, 268, 269, 271 КПК України.
В подальшому, на підставі зібраних доказів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.
Виявлення та вилучення у в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 вказаних речей та документів свідчить про володіння, користування чи розпорядження ним вказаними речами.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що речі та документи, які були вилучені у ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди та є обєктом кримінально протиправних дій, тобто є доказом злочину, та можють бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи, вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на речі, вилучені у ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- ноутбук марки HP, чорного кольору, серійний номер CNS9448234;
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя