Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаряОСОБА_4
судового засідання в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпро від 25 листопада 2016 року та ухвалу судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про тимчасове залишення засудженого у Дніпропетровському слідчому ізоляторі для участі у слідчих діях у кримінальних провадженнях, відкритих за його заявами, та про заборону етапувати засудженого до інших установ. Вказану ухвалу підписано суддею ОСОБА_8 як слідчим суддею.
Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вказану ухвалу з тих підстав, що назване процесуальне рішення постановлено слідчим суддею та відповідно до ст. 309 КПК України не належить до ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд провадження за клопотанням у суді першої інстанції. При цьому посилається на незаконність та необґрунтованість висновків апеляційного суду про те, що оскаржувана ним ухвала не може бути предметом апеляційного оскарження. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що виходячи з положень ч. 1 ст. 31, п. 12 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі підлягають розгляду не слідчим суддею, а судом у порядку вирішення питань, пов`язаних із виконаннях вироку, і прийняті за результатами їх розгляду судові рішення згідно з ч. 5 ст. 539 цього Кодексу підлягають оскарженню в апеляційному порядку. Крім цього, наводить доводи щодо незаконності ухвали суду першої інстанції, у тому числі з огляду на постановлення її незаконним складом суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримання доводів скарги, думку прокурора про залишення скарги без задоволення, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд дійшов висновку про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України доступ до правосуддя та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності належать до загальних засад кримінального провадження. Реалізація права на апеляційне та касаційне оскарження є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного судового рішення.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 399 цього Кодексу суддя-доповідач апеляційного суду за результатами перевірки апеляційної скарги на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК Українивідмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
При вирішенні питання про те, чи підлягає судове рішення апеляційному скарженню, принципове значення має його юридична природа та зміст, а не суб`єкт ухвалення.
Цих вимог суд апеляційної інстанції не дотримався.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд другої ланки виходив виключно з того, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею та не може бути предметом апеляційного оскарження у силу положень ст. 309 КПК України.
Однак при цьому суд не взяв до уваги, що ухвали слідчого судді постановлюються у порядку судового контролю виключно на стадії досудового розслідування за результатами вирішення клопотань про надання дозволів на проведення слідчих (розшукових) дій, застосування заходів чи процедур, які за законом потребують таких дозволів, а також розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.
Натомість питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі згідно з п. 12 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 цього Кодексу вирішується на стадії виконання вироку судом, який його ухвалив, у порядку, визначеному ст. 539 КПК України. Постановлена за результатами розгляду відповідного клопотання ухвала згідно з частиною 6 вказаної статті може бути оскаржена в апеляційному порядку.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що вступна частина ухвали суду першої інстанції не містить даних про постановлення її слідчим суддею.
У разі ж прийняття названого рішення незаконним складом суду правовим наслідком такого порушення має бути його скасування за результатами апеляційного перегляду на підставі п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, а не позбавлення заінтересованої особи права на оскарження.
Виходячи з наведеного апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , що призвело до обмеження його права на доступ до правосуддя та у силу положень ст. 412 цього Кодексу є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України оскаржувана ухвала судді апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом, лише після їх перегляду в апеляційному порядку.
Постановлена на стадії виконання вироку ухвала місцевого суду за результатами розгляду клопотання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню та її касаційне оскарження кримінальним процесуальним законом не передбачено. Крім цього, оскаржувана у даному провадженні ухвала суду першої інстанції не переглядалася по суті апеляційним судом у зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи викладене ухвала місцевого суду не може бути предметом перевірки у касаційному порядку, а тому наведені у скарзі вимоги про її скасування судом касаційної інстанції не розглядаються, з огляду на що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 25 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_5 у Дніпропетровському слідчому ізоляторі та заборону етапувати його до інших установ, скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2