11-кп/775/222/2017(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004091 від 25 жовтня 2015р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду Донецької області від 16 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт В.Михайлівка Одеської області, громадянина України, не працюючого, судимого:

-4 листопада 2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк один рік з утриманням 20% заробітку в дохід держави;

-29 лютого 2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинуто покарання, призначене вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.02.2016 року, покаранням, призначеним за даним вироком, і остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення з 26.11.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 15576,84 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а:

вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині, умисно, повторно, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за допомогою ключів, які шляхом вільного доступу заздалегідь взяв, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , незаконно заволодів автомобілем «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , вартістю 98457,98 гривень, належним ОСОБА_8 , з автостоянки ринку «Кіровський» у Жовтневому районі м. Маріуполя та почав пересуватися на ньому по території міста, в ході чого приблизно о 21 годині здійснив наїзд на загородження, розташоване на мосту по вул. Карпинського в Жовтневому районі м. Маріуполя, в результаті якого пошкодив вказаний автомобіль на суму 13 476,84 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, та з місця злочину втік.

На зазначене судове рішення обвинуваченим ОСОБА_7 надана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити, вважаючи вирок суду незаконним, винесеним з порушенням процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що досудове та судове слідство проведено однобічно та при суттєвих порушеннях. З мотивувальної частини вироку неможливо зробити висновок про те, які саме ушкодження були спричинені автомобілю потерпілої ОСОБА_8 , в результаті яких завдано матеріальну шкоду на 13 476,84 грн., що вказує на некоректність пред`явленого обвинувачення та порушення права на захист.

Крім того, посилається на те, що згідно витягу про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, дані про скоєне правопорушення у відношенні до потерпілої слідчим ОСОБА_9 були внесені лише 25.10.2015 року, що є порушенням діючого законодавства, оскільки згідно ч.3 ст.214 КПК України досудове розслідування не допускається до внесення відомостей у ЄРДР, вважає, що зазначена обставина свідчить про незаконність проведення огляду та вилучення транспортного засобу.

Також зазначає, що у протоколі огляду місця пригоди від 24.10.2015 року відсутні відомості про те, що під час складання зазначеного протоколу та проведення слідчої дії, була оглянута будь-яка місцевість, фактично був оглянутий лише транспортний засіб. З клопотанням про проведення обшуку ані слідчий, ані прокурор, не зверталися до слідчого судді.

Крім того, в протоколі огляду місця пригоди є виправлення відносно марки транспортного засобу, його кольору та державного номеру. Однак, слідчий ОСОБА_10 в судовому засідання пояснювала, що вносила зміни в протокол лише в частині кольору автомобіля. А тому, вважає, що в ході проведення слідчих дій було оглянуто та вилучено інший транспортний засіб.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 від прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 надійшли заперечення, в яких прокурор відстоює законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_12 , діючу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок суду скасувати та провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним рішенням є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК.

Згідно ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суду зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, стаття закону України про кримінальну відповідність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Так, у вироку суду зазначено, тобто судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 умисно, повторно, незаконно заволодів автомобілем «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , вартістю 98457,98 гривень, здійснив наїзд на загородження, розташоване на мосту по вул. Карпинського в Жовтневому районі м. Маріуполя, в результаті якого пошкодив вказаний автомобіль на суму 13476,84 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України.

Об`єктивною стороною вказаного кримінального правопорушення є саме незаконне заволодіння транспортним засобом, відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України суд зазначив наслідки кримінального правопорушення, а саме заподіяння пошкоджень автомобілю «ЗАЗ-ТF698К» на суму 13476,84 гривень, деталізація пошкоджень автомобіля не відноситься до об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України, є конкретним та обґрунтованим, чим спростовуються доводи звинуваченого ОСОБА_7 , зазначені в апеляційній скарзі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 у той частині, що відсутність деталізації обвинувачення в частині переліку пошкоджень автомобіля «ЗАЗ-ТF698К» на суму 13476,84 гривень порушило його право на захист, є надуманими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_7 26 листопада 2015р. був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, останній був ознайомлений у тому числі з висновком автотоварознавчої експертизи про оцінку розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (а.с.5-7 т.с.2),матеріали експертизи містять детальний опис виявлених пошкоджень автомобіля «ЗАЗ-ТF698К» та ремонтну калькуляцію.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 був обізнаний про наявні пошкодження автомобіля «ЗАЗ-ТF698К» на суму 13476,84 гривень.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та правильно оцінені.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом підтверджується насамперед показами потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , протоколом проведення слідчого експерименту від 26 листопада 2015р., протоколом огляду місця події від 24 жовтня 2015р.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував той факт, що він 24 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині, за допомогою ключів, які шляхом вільного доступу заздалегідь взяв, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , виїхав на автомобілі «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , належним ОСОБА_8 , з автостоянки ринку «Кіровський» у Жовтневому районі м. Маріуполя, пересувався на ньому по території міста, в ході чого приблизно о 21 годині не справився з керуванням та здійснив наїзд на загородження, розташоване на мосту по вул. Карпинського в Жовтневому районі м. Маріуполя, в результаті якого пошкодив вказаний автомобіль, з місця злочину втік.

Доводи обвинуваченого про те, що він за згодою свідка ОСОБА_14 взяв ключі от автомобіля та автомобіль зі стоянки, на якому пересувався по місту, були спростовані свідком ОСОБА_15 , який наполягав на тому, що ключі від автомобіля «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , який належить його дружині потерпілій ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_7 не давав, згоди на те, щоб обвинувачений узяв автомобіль, не давав.

Тай факт, що обвинувачений ОСОБА_7 заволодів автомобілем «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , пересувався на ньому по місту, а в наступному не впорався з керуванням та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_13 , протоколом проведення слідчого експерименту від 26 листопада 2015р., протоколом огляду місця події від 24 жовтня 2015р.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 жовтня 2015р. о 21-20 на вул. Карпинського у м. Маріуполі виявлений автомобіль «ЗАЗ-ТF698К», д/н НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 у пошкодженому стані, також в салоні автомобіля знайдена чоловіча кепка (а.с.7-9 т.с.1)

Не прийняти до уваги зазначений протокол, як доказ вини обвинуваченого, у суду першої інстанції не було підстав, оскільки дана слідча дія була проведена у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Винятком з цього правила є здійснення у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань огляду місця події з метою встановлення фактичних даних, які можуть вказувати на ознаки кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 жовтня 2016р. слідчий СВ Центрального ВП ГУНП і Донецькій області ОСОБА_9 на мосту по вул. Карпінського в Центральному районі м. Маріуполя виявила пошкоджений автомобіль, що відображено у протоколі огляду місця події від 24 жовтня 2015р., після чого невідкладно, тобто не пізніше 24 годин, внесла відомості до ЄРДР, а саме 25 жовтня 2015р.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені в апеляційній скарзі про те, що протокол огляду місця події від 24 жовтня 2015р. є неналежним доказом, оскільки дана слідча дія була здійснена до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку з чим останній не може бути прийнятий як доказ його вини, є безпідставними та спростовуються зазначеними обставинами.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що протокол огляду автомобіля, який був проведений під час огляду місця події, як доказ по даному кримінальному провадженню по своєї суті у сукупності з іншими доказами на кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_7 ,який і сам визнає той факт, що мова йдеться про той самий автомобіль, який належить потерпілій ОСОБА_8 , не впливає.

Суд першої інстанції, оцінюючи докази, обґрунтовано визнав їх належними, допустимими, достовірними та прийшов до правильного висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, які свідчать про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і його дії правильно кваліфікував як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з додержанням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Суд при визначенні виду та міри покарання, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимості в установленому порядку не зняти та не погашені, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

Враховуючи обставини справи та особу винного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку колегії суддів є співрозмірним скоєному та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку, у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3