Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/565/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, до засудження працюючого прохідником на шахті «Лутугінська», раніше не судимого.
Засудженого: 10.04.2008 року Апеляційним судом Луганської області за ст.ст.185 ч.3, 115 ч.2 п.п. 1, 4, 70 ч.1 КК України на 15 років позбавлення волі. Рішенням Апеляційної комісії Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі (№23 від 18.11.2014 року) переведений з приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки при виправній колонії до виправної колонії середнього рівня безпеки, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Луганської області від 10.04.2008 року строк попереднього ув`язнення в період з 20.10.2007 року по 19.05.2008 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України, з тих підстав, що став на шлях виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений ОСОБА_5 вказав, що він зробив для себе відповідні висновки. Він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення.
Представник державної установи «Копичинської ВК 112» в судовому засіданні заперечував щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі останнього, оскільки він не став на шлях виправлення, має 7 (сім) порушень установленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення хоча вони погашені, посередньо характеризується.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 .. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника державної установи «Копичинської ВК 112», думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 10.04.2008 року був засуджений вироком Апеляційного суду Луганської області за ст.ст.185 ч.3, 115 ч.2 п.п. 1, 4, 70 ч.1 КК України на 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Луганської області від 10.04.2008 року строк попереднього ув`язнення в період з 20.10.2007 року по 19.05.2008 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 20.10.2007 року.
Кінець строку відбування покарання 22.03.2022 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 22.03.2017 року.
Відповідно до ч. 3, п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання
Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, матеріалів представлених адміністрацією колонії, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 25.04.2017 року засуджений в установах виконання покарань знаходиться з 24.10.2007 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
В період з 16.6.2008 року по 08.12.2014 року відбував покарання в приміщеннях камерного типу сектору максимального рівня безпеки Катеринівської ВК (№46) Рівненської області. За час перебування в даній установі характеризувався негативно, допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, 1 з яких являється злісним порушенням, 2 рази був поміщений в карцер, стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у Копичинській виправній колонії №112 відбуває з 23.12.2014 року. На даний час працевлаштований в бригаді №89 по виготовленню плетених меблів.
За час відбування покарання у Копичинській виправній колонії (№112) допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Станом на 25.04.2017 року, тобто на час затвердження характеристики характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що 3 (три) рази заохочувався адміністрацією установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає.
Приймав участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія». У 2016 році закінчив Копичинський навчальний центр №112 та отримав робітничу кваліфікацію «Столяр будівельний».
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування. Вину в скоєних злочинах визнав повністю, розкаюється у вчиненому. Позову за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, шляхом переведення з приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки при виправній колонії до виправної колонії середнього рівня безпеки, підлягав після фактичного відбуття 1/4 частини призначеного судом строку покарання 20.07.2011 року.
Постійно-діючою комісією Катеринівської виправної колонії №46 засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми (протокол №15 від 15.08.2011 року).
Повторно постійно-діючою комісією Катеринівської виправної колонії №46 засудженому було задоволено у застосуванні даної заохочувальної норми (протокол №19 від 30.09.2014 року) та прийнято рішення про переведення його з приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки при виправній колонії до виправної колонії середнього рівня безпеки.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, щодо переведення з дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 21.09.2014 року. Постійно-діючою комісією Копичинської виправної колонії №112 не розглядався.
Заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 22.03.2017 року. На засіданні постійно - діючої комісії Копичинської виправної колонії (№112), (протокол №7 від 27.03.2017 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
Заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягає після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 21.06.2018 року.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.3 ч.4 ст. 82 КК України строк у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 7 порушень встановленого порядку відбування покарання, а саме за вчинення яких накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення погашені у встановленому законному порядку.
27 березня 2017 року рішенням постійно-діючої комісії при Копичинецькій ВК №112 (протокол №7) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.82 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що протягом періоду з 23.12.2014 року до травня 2016 року, тобто з часу прибуття в колонію до часу звернення з клопотанням засуджений ОСОБА_5 не працював хоча наказом начальника установи №178 від 15.04.2015 року зарахований в бригаду №94 по виготовленню товарів народного вжитку.
Наказом начальника установи №205 від 01.06.2016 року зарахований в бригаду №89 по виготовленню плетених меблів, де і працює на даний час.
Суд також бере до уваги, що протягом періоду з 23.12.2014 року по 13.04.2017 року, тобто, з моменту знаходження засудженого в Копичинській ВК №112 до звернення засудженого з вказаним клопотанням до суду, останній адміністрацією колонії заохочувався 3 рази, а саме на протязі 2016 року.
Факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, наявність трьох заохочень на думку суду не є підставою та достатнім при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Наявність трьох заохочень у 2016 році, посередньої характеристики засудженого з боку адміністрації колонії не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання всі дисциплінарні стягнення ОСОБА_5 були погашені, їх наявність підтверджує негативна характеристика засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинецькою ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої ст.82 КК України обов`язкової підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не став на шлях виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись, ст. 61, ст.82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1