Провадження № 1-кп/317103/2017
Справа № 317/643/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002297 від 26.12.2016 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, освіта незакінчена вища, працюючого пічником КП «Запоріжремсервіс», не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
25 грудня 2016 року, приблизно о 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Тоуоtа НІ АСЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги «м. Запоріжжя с. Біленьке» з боку с. Біленького в напрямку м. Запоріжжя на території населеного пункту с. Бабурка Запорізького району, Запорізької області. В салоні автомобіля «Тоуоtа НІ АСЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 в якості пасажирів знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 . Під час руху, в районі дорожнього знаку 5.47 «Початок населеного пункту «Бабурка», водій ОСОБА_5 , завершуючи виконання маневру обгону попутного автомобіля та вирівнюючи автомобіль на своїй смузі руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив занос автомобіля та подальший його виїзд на праве за напрямком руху узбіччя, де скоїв наїзд на дерево.
Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-18 від 20.02.2017 р., з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Тоуоtа НІ АСЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у лікарні.

Так, згідно висновку судової медичної експертизи № 17/к від 05.02.2017 р., причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма тулуба, що виразилася переломами ребер зліва, розривами пристінкової плеври зліва, забоями легенів з крововиливами на задніх поверхнях і в прикореневих відділах легень; крововиливом в клітковину заочеревинного простору зліва і в приниркову клітковину зліва, розривами селезінки з крововиливом в ділянці воріт, наявністю темно-червоної рідкої крові в черевній і плевральній порожнинах рідкої крові, яка призвела до розвитку лівосторонньої фібринозно-гнійної бронхопневмонією, при явищах наростаючої ендогенної інтоксикації. Закрита тупа травма тулуба, яка була виявлена у ОСОБА_6 виникла незадовго до надходження в стаціонар, від травматичної дії тупих твердих предметів в задню поверхню тулуба зліва та могла виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди. Закрита тупа травма тулуба має ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечна для життя і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальному акті. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 розкаявся, зазначив, що 25.12.2016 р., приблизно о 15 год. 30 хв. він їхав з с. Біленьке в сторону м. Запоріжжя. Було вже похмуро, опадів не було. В автомобілі було 3 пасажири. Під`їжджаючи до с. Бабурка він побачив автомобіль «Жигулі», який рухався зі швидкістю 30-40 км/г. Він обігнав його, але коли встав на свою смугу руху, то відчув ривок. Автомобіль потягнуло на зустрічну смугу руху, він став некерований, його понесло боком, після чого вдарився об дерево. Оцінивши стан ОСОБА_6 по зовнішнім ознакам, вони вирішили не рухати її до приїзду швидкої. Швидку першому вдалось викликати сторонній особі, яка проїжджала поруч та зупинилась. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були госпіталізовані, інші медичної допомоги не потребували. ОСОБА_6 померла у лікарні. Вже після ДТП, коли він вийшов з автомобіля, зрозумів, що дорога була слизька.

Також обвинувачений зазначив, що його робота потребує використання автомобіля, який знаходиться у його користуванні, оскільки на виклики він виїжджає саме на ньому. Крім того, він постійно їздить сам та возить інших прихожан на служби до церкви до с. Біленьке. Позбавлення його права керування транспортним засобом буде мати негативний вплив.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та потерпілої, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що усі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суворо обвинуваченого не карати та зазначила про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_5 .

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_5 , думку прокурора, потерпілої, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Враховуючи, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, приймаючи при цьому до уваги те, що він не несе небезпеки соціуму, має постійне місце проживання, працевлаштований, має тісні суспільні зв`язки позитивної спрямованості, вчинив необережний тяжкий злочин, розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку про необхідність звільнення його від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, ч. 1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75-76 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, які просили не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Також суд враховує, що застосування такого додаткового стягнення обмежить ОСОБА_5 в реалізації конституційного права на труд.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1759,20 грн. підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Також слід скасувати арешт автомобіля «Тоуоtа НІ АСЕ» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_7 , який накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року, оскільки необхідність у даному заході забезпечення кримінального провадження відсутня.

Питання про речові докази суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 суд за власною ініціативою не обирає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1759,20 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять грн. 20 коп.).

Речові докази:

автомобіль «Тоуоtа НІ АСЕ» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 як законному власнику;

електронний носій інформації (флеш-карту) чорного кольору, з маркування на лицьовій стороні «Smartbuy 16 gb» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт автомобіля «Тоуоtа НІ АСЕ» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1