1Справа № 335/8260/17 1-кс/335/5533/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області - слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України, підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що уродженці та мешканці м. Запоріжжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в березні 2013 року, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, свідомо створили стійке ієрархічне об`єднання, а саме злочинну організацію, зі стабільним складом, до якої у різні часи було залучено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , невстановлених працівників ТОВ Трейд-Металл 2009 і ТОВ Мастер Груп та інших невстановлених осіб, з стійкими відносинами між її членами, з централізованим підпорядкуванням, з єдиними для всіх правилами поведінки, наявністю плану злочинної діяльності і чітким розподілом функцій учасників щодо його досягнення, а також входження в цю організацію.
У складі створеної ними злочинної організації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвели собі роль керівників, у функції яких входили організація її злочинної діяльності, чіткий розподіл ролей між її членами, визначення загальних правил поведінки, конспірації, дисципліни та ієрархії, підшукування об`єктів для скоєння злочинів, їх планування та ретельна підготовка до їх вчинення, створення матеріальної бази з метою підтримання її життєдіяльності, вербування нових членів організації, залучення осіб до вчинення окремих злочинів, а також використовуючи корупційні зв`язки у правоохоронних органах, вирішувати питання щодо уникнення кримінальної відповідальності членів злочинної організації у випадку їх затримання та викриття.
Так, вказані особи, у складі злочинної організації, протягом тривалого часу з березня 2013 по лютий 2016 року, скоїли низку тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме: шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошима ПАТ «Запоріжсталь» та ПАТ «Дніпроспецсталь» в особливо великих розмірах, вчинили розбійний напад на працівника ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_12 , погрожували вбивством працівнику ПАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_13 та заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинили крадіжку вугілля з залізничних вагонів в районі ст.«Ростуща», погрожували вбивством і насиллям працівникам поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які виконували свої службові обов`язки, щодо попередження розкрадань на залізниці, а також спричинили побої ОСОБА_14 .
12.07.2017 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 185; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 345; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 129; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.
12.07.2017 року під час проведення обшуку автомобіля марки «MITSUBISHI» моделі «LANCER», кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, яким користується ОСОБА_4 , вказаний автомобіль був вилучений.
Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений автомобіль використовувався злочинною організацією, очолюваною ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні зазначених злочинів, зокрема підозрювані здійснювали стеження за працівниками ПАТ «Дніпроспецсталь», після чого на вказаних працівників здійснювались напади із заподіянням тілесних ушкоджень, що підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження.
Посилаючись на те, що вилучений автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження доказом у даному кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення конфіскації майна, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на вказаний автомобіль, вилучений в ході обшуку, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, викладених у клопотанні.
Власник вилученого майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, його неявка у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши думку слідчого, дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Позиція Європейського суду з прав людини щодо захисту права власності особи викладена у рішенні «Іатрідіс проти Греції», згідно володіння майном повинно бути законним; «Антріш проти Франції» -вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля; «Спорронг та Льонрот проти Швеції» - будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Так, слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що вилучений 12.07.2017 року під час проведення обшуку автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «LANCER», кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 30.05.2017 року.
У відповідності до ч. 5, 10 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, оскільки матеріали кримінального провадження не місять даних, що вилучений автомобіль перебуває у власності підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що даний автомобіль підлягає арешту з метою забезпечення його конфіскації.
Поряд з цим, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, згідно якої, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Беручи до уваги, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання містять достатні дані для висновку, що зазначений автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «LANCER», кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, та вважає за необхідне накласти арешт на вилучений в ході обшуку автомобіль, шляхом заборони його відчуження, залишивши за власником право володіти та користуватися ним.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області - слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України, підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «LANCER», кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, залишивши за власником право володіти та користуватися даним автомобілем.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1