Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
07 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7

представника служби в справах дітей ОСОБА_8 та представника Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області клопотання прокурора прокуратури м. Біла Церква про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004263 від 09.10.2015 року відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, учня 8-гоБ класуБЗШ № 11, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури м. Біла Церква ОСОБА_3 звернулася із клопотанням від 30 листопада 2015 року про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а саме: 08.10.2015 року близько 13 години 30 хвилини неповнолітній ОСОБА_10 разом із неповнолітнім ОСОБА_11 за попередньою домовленістю про відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 ,умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів та застосуванням погроз фізичною розправою до потерпілого ОСОБА_6 незаконно заволоділи належним йому мобільним телефоном марки « SAMSUHG S5360» вартістю 440 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку « Київстар» вартістю 15 гривень на рахунку якого коштів не було та на якому був чохол вартістю 60 гривень, та втекли з місця вчинення відкритого викрадення, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на суму 515 гривень.

В діях неповнолітнього ОСОБА_10 формально вбачається склад злочину, передбачений ч. 1ст. 186 КК України, але враховуючи той факт, що малолітній ОСОБА_10 на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння не досяг 14 річного віку, з якого може наступити кримінальна відповідальність просить суд застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батьків.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_10 , його законний представник ОСОБА_12 , захисник ОСОБА_4 просять суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати до малолітнього ОСОБА_10 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батьків. При цьому, неповнолітній ОСОБА_10 показав, що він дійсно разом із неповнолітнім ОСОБА_11 08.10.2015 року не пішли на уроки до школи, та за пропозицією останнього вирішили викрасти у когось мобільний телефон. З цією метою вони пішли до 4-ї школи, де невдовзі помітили малого школяра, який вийшов із школи, і ішов в місто. Вони підійшли до нього, ОСОБА_11 запитав його, яка зараз година, а коли той подивившись на свій мобільний телефон відповів, ОСОБА_11 вихопив із рук потерпілого мобільний телефон, і вони разом втекли. Скористатися викраденим телефоном вони не змогли, так як майже відразу його затримав прохожий , а працівниками міліції був затриманий і ОСОБА_11 . Мобільний телефон у них вилучили, та повернули потерпілому ОСОБА_7 .

Приймаючий участь у справі прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_7 просять задовольнити клопотання.

Суд, вислухавши учасників провадження вважає за необхідна задовільнити клопотання по слідуючих підставах.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що вказані в клопотанні прокурора суспільно-небезпечні діяння дійсно мали місце, це діяння вчинене неповнолітнім ОСОБА_10 у віці 13 років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння,і до нього слід застосувати саме такі міри примусових заходів виховного характеру. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру , передбачені ч.2 ст. 105 цього кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частина 2 ст. 105 КК України передбачає такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їх прохання;

4) покладення на неповнолітнього , який досяг 15-ти річного віку і має майно, кошти, або заробіток, об`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Суд вважає, що у судовому засіданні була встановлена здатність батьків неповнолітнього ОСОБА_10 забезпечити позитивний виховний вплив на сина та вчиняти постійний контроль за його поведінкою, враховуючи при цьому як згоду на це самого сина, так і згоду його батьків.

Керуючись ст. 498,499 КПК України, ст.ст.97, 105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора прокуратури м. Біла Церква про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004263 від 09.10.2015 року відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, учня 8-гоБ класу БЗШ № 11, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого - задовольнити.

Застосувати примусовий захід виховного характеру до малолітнього ОСОБА_10 у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_13 до досягнення сином 18 років.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області на протязі семи діб.

Суддя ОСОБА_1