Справа №345/105/17
Провадження № 1-кп/345/86/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2017 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Троїця Снятинського району Івано-
Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одружений, на утриманні має
малолітню дитину, не працює, згідно ст.89 КК України не судимого,
за ч.2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,
неодруженого, не працює,раніше неодноразово судимого,
останній раз 27.12.2016 року Калуським міськрайонним
судом за ч.1 ст.185 КК України до арешту строком на
на шість місяців,
за ч.2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, групою осіб, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 .
Злочин вчинено при наступних обставинах.
Так, 13.11.2016 року близько 05 год. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 перебували в квартирі ОСОБА_15 , що в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.
В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт на побутовому грунті, в ході якого ОСОБА_10 наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_10 повалив ОСОБА_12 на підлогу і, при піднімаючи останнього за одяг, бив головою до підлоги , а також наносив удари ногами по голові та тулубу лежачого ОСОБА_12 , умисно спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозгової травми з крововилами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійну рану нижньої губи.
В цей час до дій ОСОБА_10 приєднався ОСОБА_11 , який висловлюючи ОСОБА_12 претензії з приводу поданої у органи поліції заяви про крадіжку велосипеда, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів ногами та руками лежачому ОСОБА_12 в область голови та тулуба, спричинивши закриту черепно-мозкову травму з крововилами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саден та синців голови, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги.
Потім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підняли потерпілого ОСОБА_12 з підлоги та поклали на диван, де останній заснув, а самі продовжували розпивати спиртні напої.
Через кілька хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи об`єднаним одним умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, стягували останнього на підлогу де спільно продовжували йому наносити численні удари ногами по тілу, при цьому по черзі ставали ногами на його грудну клітку. Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломи грудини, розриви обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку.
Всього умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спричинено ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломи грудини, розрив обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку; закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саден та синців голови , які згідно висновку експерта №185 від 27.12.2016 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень , як таких , що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійну рану нижньої губи, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги, від яких ОСОБА_12 через декілька годин помер на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково та суду пояснив, що 13.11.2016 року, приблизно о 01.00 год. він приїхав у м. Калуш і зайшов у гості до сусіда ОСОБА_16 . Там були якийсь чоловік і жінка циганської зовнішності. Через півгодини прийшов ОСОБА_12 і вони вже всі разом розпивали спиртні напої. Оскільки спиртні напої закінчилися, ОСОБА_10 зі ОСОБА_12 поїхали на таксі до магазину і ще купили горілки та вина. Також ОСОБА_10 дав ОСОБА_12 150 грн., які останній витратив на ігрові автомати. Після цього вони повернутися назад до будинку ОСОБА_16 , де продовжили розпивати спиртні напої.
Обвинувачений вказав, що у будинку ОСОБА_17 з ними був чоловік на ім`я ОСОБА_18 (45-річного віку, трохи лисуватий), у якого зі ОСОБА_12 близько 02.00 год. виникла бійка. ОСОБА_11 на той момент у будинку ще не було. Приблизно через півгодини, тобто приблизно о 03.00 - 03.30 год. до них приєднався ОСОБА_11 . При цьому, коли прийшов ОСОБА_19 , то ОСОБА_20 вже не було.
ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_21 почав знову просити в нього гроші, проте ОСОБА_10 відмовився. Тоді ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_10 , а ОСОБА_22 , в свою чергу, наніс ОСОБА_12 3 удари в груди і бік. Наголосив, що таких ударів, як вказано в протоколі слідчого експерименту, він не наносив, а лише тричі ударив ОСОБА_12 .
Також ОСОБА_10 вказав, що у ОСОБА_11 зі ОСОБА_12 виникла сварка з приводу викрадення велосипеда.
Обвинувачений пояснив, що коли вони виходили з будинку, то ОСОБА_12 був у притомному стані, лежав на дивані, але не спав. ОСОБА_12 вживав спиртні напої лежачи. Загалом вони всі разом випили 1 л пляшку та 0,25 л пляшку горілки. Вказав, що після того, як вони вийшли з будинку ОСОБА_17 , він разом із ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і циганкою близько 08.00 год. пішли до магазину «Фуршет». Потім ОСОБА_11 пішов у невідомому напрямку, а вони поїхали на квартиру до ОСОБА_25 , де продовжили розпивати спиртні напої.
Про те, що ОСОБА_12 помер, ОСОБА_10 стало відомо зі слів працівників поліції. Пояснив, що десь о 13.30 год. поліцейські забрали його із с.Сівка-Войнилівська. У відділку поліції він розказав усе, що відбувалося тієї ночі у будинку ОСОБА_26 . Також у нього працівники поліції забрали одяг. Крім того, через декілька днів у медпункті в нього медсестра брала кров. При відібранні біологічних зразків адвокат не був присутній.
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що вночі 13.11.2016 року, близько 03.00 год. він пішов до будинку ОСОБА_15 . На той час в будинку були ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та якась жінка циганської зовнішності. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_12 почав вимагати в ОСОБА_10 гроші. Проте ОСОБА_10 відмовився давати йому гроші. Обвинувачений вказав, що тоді ОСОБА_12 перший вдарив Василя, аж у нього з`явилася кров. Тоді ОСОБА_27 , в свою чергу, вдарив ОСОБА_12 і перекинув його через стіл. На столі стояла свічка, вона перекинулася і в кімнаті стало зразу темно.
Обвинувачений зазначив, що дійсно у них зі ОСОБА_12 був конфлікт з приводу того, що ОСОБА_21 написав на нього заяву в поліцію про викрадення велосипеда. Проте ОСОБА_11 ствердив, що вину у скоєному злочині він визнавав, свою провину усвідомив, а тому не мав до ОСОБА_12 ніяких претензій. Вказав, що зі ОСОБА_12 були знайомі близько 2 років і в них були хороші стосунки. Обвинувачений наголосив, що він не наніс ОСОБА_12 жодного удару.
Пізніше ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та циганкою пішли до магазину «Фуршет». Коли вони виходили з будинку, то ОСОБА_12 сидів на дивані і курив, сигарету йому дав саме ОСОБА_10 . Біля «Фуршету» вони посварилися і ОСОБА_11 пішов геть, а саме до ОСОБА_28 , десь о 10.00 год.
ОСОБА_11 зазначив, що його затримали працівники поліції вдома у ОСОБА_28 . При цьому, чому саме його затримали, поліцейські його не повідомили. Про смерть ОСОБА_12 він дізнався лише 15.11.2016 року. Вказав, що до виклику адвоката в нього взяли кров на аналізи і зрізали нігті. Кров на аналізи брали у Калуській ЦРЛ, при цьому були присутні оперативні працівники, понятих не було. ОСОБА_11 пояснив, що нігті зрізував собі сам, при даній процедурі понятих теж не було.
Також ОСОБА_11 вказав, що його затримали в тому одязі, в якому він був одягнений вночі 13.11.2016 року. Поліцейські завезли його додому, він переодягнувся і віддав їм той одяг. При цьому одяг не опечатували, підписувати жодних документів йому не давали.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 та на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_11 їхня винуватість у вчиненому підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, що є в матеріалах кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_12 був її дядьком. З приводу обставин справи вона нічого не вказала, оскільки з ОСОБА_12 спільно не проживала. Наполягає на суворій мірі покарання. Також вказала, що цивільний позов не заявляла, однак має намір звернутися до суду з позовом після вступу в законну силу вироку, так як шкода заподіяна діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відшкодована жодна.
Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_4 , і є фактично сусідом ОСОБА_15 . В день, коли помер ОСОБА_12 в квартирі по АДРЕСА_3 , він знаходився вдома, однак нічого підозрілого він не чув та не бачив.
Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що вона є також сусідкою квартири ОСОБА_15 і проживає за адресою АДРЕСА_5 . 13 листопада 2016 року вона поверталася з магазину і побачила поблизу будинку АДРЕСА_6 працівників поліції, від яких і дізналася про вказані події.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 13 листопада 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_10 , і вони домовилися зустрітися в центрі міста. Там вони обоє купили спиртні напої та вирішили піти їх розпити на квартиру до ОСОБА_31 , що в АДРЕСА_3 . Приблизно через півгодини до них приєднався ОСОБА_12 . ОСОБА_10 почав вимагати у ОСОБА_12 , коли той поверне йому 150 грн., на що останній сказав, що гроші віддасть.
Тоді ОСОБА_10 встав та почав наносити удари ОСОБА_12 в голову. Дана бійка тривала приблизно 15 хв. За цей час ОСОБА_10 наніс більше 10 ударів ОСОБА_12 . А саме ОСОБА_10 перетягнув ОСОБА_12 з дивана на диван, ОСОБА_32 сидів, а ОСОБА_27 наносив удари. Потім стіл, на якому стояла свічка, перевернувся, в будинку стало темно і ОСОБА_14 вже не бачив, у який спосіб ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_12 . Спочатку свідок бачив, що у ОСОБА_12 було розбите обличчя, але оскільки стало темно, то в якому стані потім перебував потерпілий йому не відомо.
В той час ОСОБА_11 знаходився в кімнаті, однак свідок не бачив, чи останній наносив удари ОСОБА_12 , оскільки було темно. Свідок вказав, що він хотів раніше піти з будинку, але ОСОБА_10 йому не дозволив піти. Пізніше вони вже разом з ОСОБА_10 та циганкою пішли до нього додому, де продовжили розпивати спиртні напої. Коли виходили з квартири ОСОБА_31 , то ОСОБА_12 був ще живий, оскільки він чув його стогін.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснювала, що 13 листопада 2016 року вона прийшла на квартиру до ОСОБА_31 поїсти. Коли зайшла, то одразу побачила бійку, а саме ОСОБА_10 наносив ОСОБА_12 удари. ОСОБА_27 наніс ОСОБА_12 3 удари по обличчю, животі, бив руками та ногами. Вказала, що їй відомо, що бійка розпочалася через те, що ОСОБА_12 не віддав ОСОБА_10 150 грн.
Також зазначила, що і ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_12 , приблизно двічі. Однак точно не може сказати про кількість ударів, оскільки в кімнаті не було світла, а свічка, яка стояла на столі, перекинулася в ході бійки. Вона вийшла з квартири з ОСОБА_11 і ще якимось чоловіком, в той час ОСОБА_33 лежав на дивані з покритою головою.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_7 . В його квартирі немає світла, а тому він використовує свічки. Зазначив, що в той день він випив багато спиртного, а саме приблизно 2 пляшки горілки. Тієї ночі в його будинку були циганка, потерпілий та обвинувачені. Коли вони прийшли, він не пам`ятає, так як був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він лежав на дивані і накрився ковдрою.
Свідок вказав, що він чув, що між хлопцями виникла суперечка через велосипед, при цьому сварку почав ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_15 чув, що ОСОБА_12 просив, щоб його не били. Згодом свідок почув, що всі вийшли з будинку. Пізніше вранці за циганкою прийшов ОСОБА_18 і саме він побачив, що ОСОБА_12 помер.
Як встановлено принципом законності, який відноситься до загальних засад кримінального провадження та закріплений у ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, ст. 86 КПК України передбачає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Винуватість обвинувачених доводиться також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Протоколом огляду місця події від 13.11.2016 року, згідно якого вбачається, що 13.11.2016 року проведено огляд квартири АДРЕСА_7 , де було виявлено труп ОСОБА_12 , на тілі ОСОБА_12 виявлено численні ушкодження. З місця події вилучено: кепку чорного кольору з явними нашаруваннями речовини бурого кольору, аркуш паперу формату А4 з фотографічним зображенням із нарахуванням речовини темно-бурого кольору та сліди взуття, утворені речовиною сірого кольору, журнал, на останній сторінці якого є нашарування речовини бурого та сірого кольору, два полімерних стакана, які деформовані з нашаруванням речовини темно-бурого кольору; чотири порожні ємності із напівпрозорого скла; нашарування речовини бурого кольору, яку взято на ватний тампон; вирізана частина підодіяльника з нашаруванням речовини бурого кольору; плащ із нашаруванням речовини бурого кольору; зішкріби зі стіни речовини темно-бурого кольору;сліди пальців рук (т.1 а.с.126-144).
Щодо посилань сторони захисту про визнання даного протоколу огляду місця події недопустимим, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень процесуального закону огляд - це слідча дія, що полягає у безпосередньому сприйнятті та процесуальному фіксуванні зовнішніх ознак матеріальних об`єктів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, з огляду на положення ст. 104 КПК України під час проведення огляду або безпосередньо після його закінчення особою, яка проводить огляд, складається протокол. При цьому, ст. 237 КПК України закріплено право особи, яка проводить слідчу дію, проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.
Однак, відповідно до вимог ст. 107 цього ж Кодексу у разі застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії про це заздалегідь повідомляються особи, які беруть у такій дії участь.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.11.2016 року під час проведення цієї слідчої дії було застосовано цифровий апарат «Olympus», про що міститься посилання у протоколі (т.1 а.с.129 зворот). Враховуючи, що протокол підписаний учасниками даної слідчої дії і, відповідно, вони ознайомлені із його змістом, то суд приходить до висновку, що особи, які брали участь в огляді місця події, були проінформовані про використання фотоапарату. Крім того, з технічної точки зору використання фотоапарату неможливе у прихований спосіб. Те, що у вступній частині протоколі огляду помилково вказано про те, що технічні засоби фіксації не застосовувались не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону в розумінні ст.ст. 86,87 КПК України та не впливає на допустимість даного доказу.
Також відповідно до ч.2 ст.238 КПК України огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи, а тому посилання на норми ст.238 КПК України під час проведення огляду місця події, в рамках якого було проведено і огляд трупа, є зайвим. Достовірність відомостей, вказаних в протоколі огляду місця події від 13.11.2016 року ствердив своїм підписом судово-медичний експерт (т.1 а.с.129 зворот).
Крім того, покликання сторони захисту, що огляд місця події проведений з порушенням вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України без дозволу суду не ґрунтуються на нормах процесуального закону. Так, відповідно до ст.ст. 233, 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий може проводити огляд житла, який здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Суд констатує, що огляд здійснено з дозволу власника квартири по АДРЕСА_3 ОСОБА_15 , що підтверджено його заявою від 13.11.2016року (т.1 а.с.212), що в сукупності з вимогами ст. 233 КПК України, якими передбачено альтернативні підстави для проникнення до житла (чи добровільна згода особи, яка ним володіє, чи відповідна ухвала суду), свідчить про законність дій працівників поліції під час огляду квартири АДРЕСА_3 .
Таким чином, доводи сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 13.11.2016 року недопустимим доказом - безпідставні.
Також вина обвинувачених доводиться протоколом огляду місця події від 13.11.2016 року, згідно якого 13.11.2016 року було оглянуто тіло ОСОБА_12 , в ході якого було додатково виявлено тілесні ушкодження та вилучено одяг, змиви з рук, зразки волосся ОСОБА_12 (т.1 а.с.145-149).
Висновком експерта № 185 від 27.12.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканину обох легень, навколосерцеву сумку, яка ускладнилася розвитком тяжкого травматичного та геморагічного шоку. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку; закрита черепно-мозкова травма з крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саднами та синцями голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійні рани нижньої губи, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок нанесення ударів такими предметами у вказані вище ділянки (т.1 а.с.151-156).
Висновком експерта №1318, згідно з яким за результатами судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_12 встановлено наступні діагнози: Субарахноїдальні крововиливи головного мозку. Набряк м`якої мозкової оболонки та речовини головного мозку. Периваскулярні та діапедезні крововиливи в речовину головного мозку. Крововиливи в навколосерцеву сумку, в м`які тканини голови скроневої ділянки зліва, в міжреберний м`яз (з початковими ознаками реактивних змін). Клітини Краєвського. Вогнищевий жировий гепатоз. Хронічний персистуючий гепатит з добре вираженим фіброзом. Постінфарктний кардіосклероз. Вогнищевий, периваскулярний кардіосклероз. Коронаросклероз. Гіпертрофія м`язових волокон. Ліпоматоз міокарда. Емфізема легень. Вогнищевий дистелектаз легень. Вогнищеві інтраальвеолярні крововиливи. Вогнищевий панкреосклероз, ліпоматоз. Нерівномірне кровонаправлення судин внутрішніх органів (т.1 а.с.159-160).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2016 року зі свідком ОСОБА_13 , відповідно до якого ОСОБА_13 , прийшовши в приміщення квартири по АДРЕСА_3 , а саме в житлову кімнату показала на дивани і вказала місця, де сиділи вона та її знайомі в ніч з 12 на 13 листопада 2016року під час спільного розпиття спиртного. Вона вказала, що ОСОБА_34 , вчинивши суперечку із ОСОБА_35 , стягнув його з дивану та почав наносити удари ногами по голові та тулубу та показала, в якому саме місці перебував потерпілий, коли ОСОБА_27 наносив йому удари в життєво-важливі ділянки тіла. Також ОСОБА_13 показала, де саме знаходився потерпілий, коли ОСОБА_36 почав наносити йому удари ногами по голові і тулубу. При цьому вказала, що ОСОБА_27 та ОСОБА_19 наносили численні удари по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_37 , що продовжувалось протягом тривалого часу, а саме близько години, оскільки ОСОБА_27 та ОСОБА_19 , то били ОСОБА_37 , то призупинялись, продовжуючи розпиття спиртного, а потерпілого в той час садили на диван. Після чого знову ОСОБА_27 та ОСОБА_19 продовжували побиття потерпілого, стягнувши його на підлогу, застосовуючи плиту ДВП, якою били потерпілого по голові і по грудях, при чому вказала на плиту, яка знаходилася підпертої до меблевої стінки справа. Також ОСОБА_13 вказала, що ОСОБА_27 був надто розлюченим і агресивним, зухвало бив потерпілого ОСОБА_37 і в неї склалось враження, що він умисно хоче його «добити». ОСОБА_36 також зухвало наносив удари потерпілому по голові і по тулубу, однак не в такій великій кількості, як ОСОБА_27 .
Під час слідчого експерименту ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_34 та ОСОБА_36 наносили удари ногами по голові і тулубу ОСОБА_38 численну кількість раз, при чому ОСОБА_27 наносив більше ударів і поводив себе значно зухваліше. Під час побиття ОСОБА_27 та ОСОБА_19 не тільки наносили удари ОСОБА_39 , але і скакали на нього, а саме на грудну клітку, а також копали по голові, по вухах, щоб він нічого не чув (т.1 а.с.202-205).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2016 року зі свідком ОСОБА_14 , відповідно до якого в приміщенні квартири по АДРЕСА_3 ОСОБА_14 вказав, що ОСОБА_34 розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_12 з приводу грошових коштів, які нібито він дав останньому, а той не повернув. ОСОБА_14 повідомив, що в ході словесного конфлікту ОСОБА_34 піднявся із дивану і став навпроти ОСОБА_12 , який в той час сидів на дивані та наніс останньому удар коліном область голови. За участі статиста вказаний удар зафіксовано, при цьому під час нанесення удару коліном в область голови ОСОБА_34 обхопив останнього обома руками за голову. Після чого почав наносити останньому удари руками в область голови. Після удару коліном прослідувала серія ударів кулаками в область голови ОСОБА_12 в подальшому ОСОБА_34 схопив ОСОБА_12 за одяг в області грудної клітки та підняв із дивану. Після чого ОСОБА_12 впав на підлогу, внаслідок чого перекинувся стіл та впала свічка. Також ОСОБА_14 повідомив, що коли свічка впала, то освітленні в кімнаті погіршилось. ОСОБА_34 взяв за одяг ОСОБА_12 та перекинув останнього на диван. В подальшому до бійки приєднався ОСОБА_36 , останній почав говорити, що ОСОБА_12 написав на нього заяву. ОСОБА_14 почав говорити, щоб вони припинили бити ОСОБА_12 , бо вони його вб`ють. ОСОБА_14 намагався припинити бійку, однак ОСОБА_34 його відштовхнув. ОСОБА_14 вказав, що ОСОБА_34 спричинив ОСОБА_12 близько десяти ударів, а щодо ОСОБА_11 , то приблизної кількості не може вказати (т.1 а.с.206-209).
Таким чином, показання свідка ОСОБА_14 під час судового засідання про те, що він не бачив, чи наносив ОСОБА_11 удари спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за його участю, відповідно до якого ОСОБА_14 чітко вказував на те, що ОСОБА_11 завдавав ударів потерпілому ОСОБА_12 .
Аналогічно пояснення ОСОБА_13 про те, що вона не може вказати точну кількість ударів спростовується протоколом проведення слідчого експерименту за її участю, під час якого ОСОБА_13 зазначила, що і ОСОБА_34 , і ОСОБА_36 наносили удари ногами по голові і тулубу ОСОБА_38 численну кількість раз.
Такі показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 під час судового засідання суд пов`язує із тим, що з моменту скоєння злочину минуло більше, ніж півроку, а тому дані події, враховуючи, що в ту ніч, коли було скоєно злочин, вони вживали алкогольні напої, могли стертися з їхньої пам`яті. Натомість слідчі експерименти було проведено через незначний проміжок часу після вчинення злочину, під час якого свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в чіткій послідовності відтворили картину скоєння злочину. Обставини, вказані свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_13 під час слідчих експериментів, співпадають, а тому немає жодних підстав сумніватися у правдивості та достовірності даних доказів.
Посилання сторони захисту на недопустимість вказаних протоколів слідчих експериментів не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Так, в протоколі від 15.11.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 чітко зазначено, що «…особам, які беруть участь у проведенні слідчого експерименту заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: відеозапис з використанням цифрової відеокамери марки «Canon»…» (т.1 а.с.203).
За таких обставин, посилання захисника, що у протоколі не вказано про фіксування слідчої дії за допомогою технічного засобу є надуманими. Крім того, зі змісту протоколу від 15.11.2016 року вбачається, що слідчий експеримент проводився за участю 2 понятих: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які підписали протокол. Те, що при підписанні протоколу навпроти підпису не вказано прізвище другого понятого (а саме ОСОБА_42 ) не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та не впливає на достовірність даних, вказаних у протоколі (т.1 а.с.205).
Також зі змісту протоколів слідчих експериментів від 15.11.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 (т.1 а.с.203-205) та від 27.12.2016 року за участю свідка ОСОБА_14 (т.1 а.с.207-209) вбачається, що їм були роз`яснені права, передбачені ст.66 КПК України, в тому числі і право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню (п.3 ч.1 ст.66 КПК України). Тобто дане право є аналогічним за змістом праву, яке гарантоване ст.63 Конституції України, а тому покликання захисника, що дане право свідкам не було роз`яснено є недостовірним.
Крім того, в матеріалах справи містяться диски з відеозаписом слідчих експериментів, які мають силу оригіналу та які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні (т.1 а.с.206,210).
Суд вважає недостовірними показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що ним особисто потерпілому було нанесено тільки три удари та показання обвинуваченого ОСОБА_11 про непричетність до вчинення злочину. Такі показання обвинувачених спрямовані на уникнення ними кримінальної відповідальності та спростовуються зібраними у справі доказами.
Так, з висновку судово-медичної експертизи № 185 від 27.12.2016 року вбачається, що смерть ОСОБА_12 настала від закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканину обох легень, навколосерцеву сумку, яка ускладнилася розвитком тяжкого травматичного та геморагічного шоку.
Таким чином, характер та локалізація тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення свідчать про те, що обвинувачені мали умисел на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень і кількість таких ударів, які зазначені у висновку експерта, є множинними.
Численність нанесення потерпілому ударів і обвинуваченим ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_11 підтверджується також вказаними вище протоколами проведення слідчого експерименту від 15.11.2016 року зі свідком ОСОБА_13 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_34 та ОСОБА_36 наносили удари ногами по голові і тулубу ОСОБА_38 численну кількість раз та протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2016 року зі свідком ОСОБА_14 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_34 спричинив ОСОБА_12 близько десяти ударів, а щодо ОСОБА_11 , то приблизної кількості не можливо встановити. Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердив, що ОСОБА_10 наніс ОСОБА_12 більше десяти ударів. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні також ствердила, що і ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 наносили потерпілому удари.
Крім того, наявність мотиву нанесення ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень підтверджується вироком Калуського міськрайонного суду від 27.12.2016 року (т.1 а.с.29-31), згідно якого ОСОБА_11 було засуджено за викрадення велосипеда у потерпілого ОСОБА_12 .
Водночас на підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд не бере до уваги вказані нижче висновки судово-медичних експертиз з огляду на наступне.
У відповідності до вимог ст. 245 КПК, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу - (освідування особи), частиною 3 якою визначено, що перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі відмови - освідування проводиться примусово.
Ч.7 ст.223 КПК України встановлена обов`язкова вимога до проведення освідування особи, а саме слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
З протоколу отримання зразків для експертизи від 17.11.2016 року (т.1 а.с.198), згідно якого було відібрано зразки крові у ОСОБА_10 , вбачається, що дана слідча дія, в порушення вимог ч.7 ст.223 КПК України, проведена без залучення понятих. Крім того, відібрання зразків здійснювалося без участі захисника, хоча 16.11.2016 року захисником ОСОБА_10 було призначено адвоката ОСОБА_8 . А отже, при здійсненні даної слідчої дії 17.11.2016 року було порушено право ОСОБА_10 на захист.
Крім того, з протоколу отримання зразків для експертизи, згідно якого було відібрано зразки нігтьових пластин ОСОБА_10 (т.1 а.с.199), у зв`язку із виправленнями не можливо встановити точну дату проведення даної слідчої дії, що впливає на достовірність даних, вказаних в протоколі.
З протоколу отримання зразків для експертизи від 13.11.2016 року (т.1 а.с.200), згідно якого було відібрано зразки крові у ОСОБА_11 , вбачається, що дана слідча дія, в порушення вимог ч.7 ст.223 КПК України, проведена без залучення понятих. Крім того, на час проведення даної слідчої дії ОСОБА_11 фактично був затриманий, тобто набув статусу підозрюваного. Проте всупереч вимогам ч.3 ст.42, ч.1 ст.52 КПК України, про свої права він повідомлений не був і участь захисника, яка є обов`язковою у кримінальному провадженні з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, і який мав право бути присутнім при проведенні слідчої дії, слідчим забезпечена не була. А отже, при здійсненні даної слідчої дії було порушено право ОСОБА_11 на захист.
Аналогічно відібрання зразків нігтьових пластин у ОСОБА_11 13.11.2016 року (т.1 а.с.199) здійснене з порушенням вимог ч.3 ст.42, ч.1 ст.52 КПК України без участі захисника.
Відповідно до законодавства України, зокрема вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.
За таких обставин, зразки крові і зразки нігтьових пластин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здобуті в результаті даних слідчих дій, отримані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, а тому їх слід визнати недопустимими.
Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
А тому висновки експертів, предметом дослідження яких були взірці крові, зразки нігтьових пластин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: висновок експерта №813 від 18.11.2016 року (т.1 а.с.163); висновок експерта №814 від 18.11.2016 року (т.1 а.с.165); висновок експерта №806 від 09.12.2016 року (т.1 а.с.170-171); висновок експерта №812 від 09.12.2016 року (т.1 а.с.180-181); висновок експерта №171 від 15.12.2016 року (т.1 а.с.186-188); висновок експерта №172 від 15.12.2016 року (т.1 а.с.190-192); висновок експерта №173 від 29.12.2016 року (т.1 а.с.194-195) слід визнати недопустимими.
Також слід визнати недопустимим і висновок експерта № 828 від 26.12.2016 року, предметом дослідження якого були джинсові штани ОСОБА_10 . Оскільки у висновку вказано, що досліджуються «Речі, вилучені в ході ОМП 15.11.2016 р. в кв. АДРЕСА_8 , а саме джинсові штани, в яких був одягнений ОСОБА_10 » (т.1 а.с.183-184). Проте стороною обвинувачення до матеріалів провадження не долучено протоколу огляду місця події, в ході якого було вилучено вказані джинсові штани, а тому суд не має змоги переконатися у законності отримання вказаного доказу. За таких обставин, висновок експерта, як похідний доказ, необхідно визнати недопустимим.
Водночас суд бере до уваги висновок експерта №807 від 06.12.2016 року, згідно з яким у слідах на футболці (об. №№1-3), батніку (об.№№4-8), підштаниках (об.№№9-11), джинсах (об.№№12,13), куртці (об.№14), вилучених в ОСОБА_10 знайдена кров людини. Кров на футболці (об.№1), батніку (об.№№4,5,8) та штанах (об.№13) може належати особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВО; на футболці (об.№№2,3), батніку (об.№№6,7), підштаниках (об.№№9-11), штанах (об.№12) та куртці (об.№14) - особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ за ізосерологічною системою АВО та не належить потерпілому ОСОБА_12 (т.1 а.с.173-175). Оскільки, як вказано у висновку, одяг ОСОБА_10 був ним добровільно виданий 15.11.2016 року. Крім того, факт добровільної видачі не заперечив у судовому засіданні і сам обвинувачений.
За таких обставин, ґрунтуючись на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку,суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, групою осіб, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами. Дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином проти здоров`я та життя людини.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, Пом`якшуючих відповідальність обставин судом не встановлено.
Водночас суд не визначає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим, вчинення злочину групою осіб, оскільки зазначена ознака є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та згідно вимогч. 4 ст. 67 КК України, не може бути ще раз врахована при призначенні покарання, як така, що його обтяжує.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд враховує особу винного, наявність на утриманні малолітньої дитини, стан здоров`я, те, що на «Д» обліку в психіатра та нарколога не числиться, думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні. Також суд враховує обставини справи, при яких вчинено злочин, ступінь участі у вчиненні злочину, зокрема, жорстоку поведінку обвинуваченого щодо потерпілого при нанесенні тілесних ушкоджень.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе лише при ізоляції від суспільства з обранням покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд враховує особу винного, стан здоров`я, те, що на «Д» обліку в психіатра та нарколога не числиться, раніше неодноразово судимий, думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні. Також суд враховує обставини справи, при яких вчинено злочин, ступінь участі у вчиненні злочину.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе лише при ізоляції від суспільства з обранням покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Крім того, 21 червня 2017 року набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій статті 72 Кримінального кодексу України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання дев`ять років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_10 залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 17 год. 30 хв. 16 листопада 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 року №838-VIIІ) , який діяв до 21.06.2017 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу затримання - 16.11.2016 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день перебування за два дні позбавлення волі. Строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року і до набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21.06.2017 року) зарахувати з розрахунку один день перебування за один день позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання дев`ять років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_11 залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з 16 год. 00 хв. 13 листопада 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 року №838-VIIІ) , який діяв до 21.06.2017 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу затримання - 13.11.2016 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день перебування за два дні позбавлення волі. Строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року і до набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21.06.2017 року) зарахувати з розрахунку один день перебування за один день позбавлення волі.
Речові докази балонову куртку, джинсові штани, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т.1 а.с.213) - повернути ОСОБА_11 .
Речовий доказ штани у білому полімерному пакеті, футболку, батнік, підштаники, джинси, куртку, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т.1 а.с.214,215) - повернути ОСОБА_10 .
Речовий доказ штани у жовтому полімерному пакеті, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т.1 а.с.214) - повернути ОСОБА_14 .
Речові докази спортивну кофту, кофту, спортивні штани, труси, підштаники, шкарпетки, які належали ОСОБА_12 , які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т.1 а.с.216) - повернути потерпілій ОСОБА_9 .
Речові докази чотири скляні пляшки та два полімерних пакети, змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні зі стіни над диваном в квартирі АДРЕСА_7 та змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні в квартирі АДРЕСА_7 , вирізку з підодіяльника з місця події в квартирі АДРЕСА_7 , кепку, плащ, два марлевих тампони із змивами з обох рук потерпілого ОСОБА_12 , два марлевих тампони із змивами з обох рук підозрюваного ОСОБА_11 , що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (т.1 а.с.218, 219, 220, 221,222,223, 224,225) - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення, обвинуваченими в цей же ж строк з часу одержання копії вироку.
СУДДЯ: