печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, посилаючись на наступні факти та обставини.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 в порядку забезпечення заходів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006084 від 22.06.2015, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, серед іншого нерухомого майна, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 згідно договору-купівлі продажу від 07.10.2003.

Арешт на вказану квартиру було накладено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2003, проте згодом скасовано цим же судом, у зв`язку з чим до реєстру речових прав були внесені відповідні відомості. На теперішній час ОСОБА_4 немає жодних зобов`язань перед третіми особами,а відтак накладення арешту на вищевказану квартиру згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 є безпідставним.

Адвокат ОСОБА_3 , володілець ОСОБА_4 та слідчий про місце, день і час судового розгляду були повідомлені, не з`явились, слідчий суддя визнав можливим провести вирішення клопотання за їх відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006084, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, використовуючи електронні ключі та паролі приватних нотаріусів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , упродовж 2015 - 2016 років здійснили незаконні дії від їхнього імені щодо зняття арештів з майна, які ними фактично не виконувались. В подальшому невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою отримання неправомірної вигоди, пропонували на ринку юридичних послуг України послуги з зняття будь яких обмежень з рухомого та нерухомого майна громадян. В свою чергу володільці рухомого та не рухомого майна, скориставшись вказаною незаконною послугою, отримували можливість здійснити реалізацію свого рухомого та нерухомого майна без будь яких обтяжень, що надавало їм можливість не виконувати взяті перед іншими фізичними та юридичними особами зобов`язання, а також знімати накладені на їхнє майно арешти, чим нанесли збитки в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 в порядку забезпечення заходів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006084 від 22.06.2015, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України, серед іншого нерухомого майна, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 згідно договору-купівлі продажу від 07.10.2003.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

За своїм змістом клопотання адвоката ОСОБА_3 є апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016, проте при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином, можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

З тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 12.12.2016 слідує, що арешт на квартиру накладено з метою зберігання речового доказу, яким вона визнана в кримінальному провадженні.

Досудове розслідування наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б спростовували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016, оскільки постанову слідчого про визнання арештованого майна речовим доказом в кримінальному провадженні не скасовано, а інші обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування шляхом оцінки в сукупності з іншими зібраними у справі доказами.

Не вбачаючи підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 167, 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1