Провадження № 1-кп/750/417/16

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
12 грудня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 01.03.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
11.11.2016 року з Чернігівської місцевої прокуратури до Деснянського районного суду міста Чернігова надійшло кримінальне провадження №0000048 від 01.03.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.11.2016 року призначене підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Серед обов`язкових вимог, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, яким має відповідати обвинувальний акт є зазначення в ньому таких відомостей, як: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має бути викладене з урахуванням приписів ч.1 ст. 91 КПК України, у ньому, зокрема, має бути зазначене місце вчинення злочину. Під місцем вчинення злочину слід розуміти певну територію або інше місце, де відбувається суспільно небезпечне діяння і настають його суспільно небезпечні наслідки. Місце вчинення конкретного злочину має містити певні характерні ознаки, як то адреса розташування (місто, вулиця, номер будинку), які дозволяють конкретизувати і виділити його з поміж інших подібних місць та врешті решт правильно визначити суду підсудність певного кримінального провадження.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, складеного стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України, місцем вчинення злочину є КП «ЖЕК-10». Проте, залишається не зрозумілим, що мав на увазі слідчий та прокурор, визначаючи місце вчинення злочину саме так, або комунальне підприємство «ЖЕК-10», або ж казенне підприємство «ЖЕК-10», а це різні організаційно правові форми юридичних осіб. В обвинувальному акті взагалі не зазначено, в якому населеному пункті розташоване вказане підприємство і за якою юридичною адресою.
Крім того, набуття особою процесуального статусу засудженого у відповідності до ч.2 ст. 43 КПК України, пов`язується насамперед із набранням стосовно неї обвинувальним вироком суду законної сили. При формулюванні обвинувачення за ч.2 ст. 389 КК України, в обвинувальному акті має бути обов`язковим посилання на вирок суду, який набрав законної сили і з яким пов`язується набуття особою статусу засудженого, оскільки ці юридичні ознаки, викладені у диспозиції ч.2 ст. 389 КК України.
Однак, всупереч вимогам ч.2 ст. 43 КПК України, в обвинувальному акті відсутнє посилання на те, що ОСОБА_4 засуджений саме вироком суду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року № 1492 - V11, який набрав законної сили 08.10.2016 року, диспозиція частини другої статті 389 КК України викладена в новій редакції. Отже, на час вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння діяла одна редакція ч.2 ст. 389 КК України, натомість як на момент складання обвинувального акту вже діяла ч.2 ст. 389 КК України в новій редакції Закону України від 07.09.2016 року № 1492 - V11. Проте, ані слідчий, ані прокурор, кваліфікуючи діяння обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України, не конкретизували в обвинувальному акті, в якій редакції Закону України, викладена ця кримінально правова норма.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України є не конкретним та не зрозумілим за своїм змістом, викладене без врахування юридичних ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а відтак формулювання обвинувачення не відповідає вимогам ч.1 ст. 91, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Встановлені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є суттєвими, оскільки унеможливлюють як проведення належним чином підготовчого судового засідання так і прийняття судом законного і обґрунтованого рішення з урахуванням такого обвинувального акту.

За наведених обставин, обвинувальний акт підлягає направленню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Керуючись п.3 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, повернути прокурору Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, для усунення недоліків.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1