Справа № 746/311/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1253/2016
Категорія - ч.2 ст.125, ч.3 ст.153 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000137 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.3 ст.153 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 12 років;

- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його затримання 11 червня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, постановлено зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2016 року по 03 жовтня 2016 року у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 10 червня 2016 року, близько 20 години, ОСОБА_8 , перебуваючи на території с. Дейманівка, Срібнянського району, в урочищі «Ярувате», умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, знаходячись наодинці з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи про те, що остання є малолітньою та не досягла статевої зрілості, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка через малолітній вік не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом. Вказаними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 336 від 11 серпня 2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, невідповідність викладеним у вироку висновкам фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що судом в основу вироку були покладені показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не були безпосередніми свідками вчинення ним злочину. Вказав, що він визнав свою вину у заподіянні малолітній потерпілій легких тілесних ушкоджень. Проте, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, не підтверджується жодним з наданих стороною обвинувачення доказів. Крім того, суд жодним чином не дослідив його перебування у стані алкогольного сп`яніння, але послався на цю обставину, як таку, що обтяжує покарання. Також, суд, в порушення ст.88 КПК України, врахував його негативну характеристику з місця проживання, яка за своїм змістом є суперечливою.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.153 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.153 КК України, не визнав та показав, що не вчиняв відносно малолітньої ОСОБА_10 жодних протиправних дій.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана в суді першої інстанції малолітня потерпіла пояснила, що коли вона вийшла вулицю погратися, на велосипеді їхав ОСОБА_8 , який запропонував її підвезти. Доїхавши до урочища «Ярувате», їй захотілося в туалет. ОСОБА_8 торкався пальцями її статевих органів, а коли побачив кров, став підмивати її у калюжі і витирати футболкою. Одягнувши трусики і колготи, ОСОБА_8 сказав, щоб вона прийшла на наступний день і він дасть грошей, і вона буде вже жінкою, а не дівчиною. Потім вона побачила маму, якій все розповіла. Коли вона вдома захотіла в туалет, то сходити не змогла, бо йшла кров і їй було боляче. Мама викликала поліцію і її відвезли до лікарні.

Допитана у місцевому суді в якості свідка ОСОБА_11 показала, що 10 червня 2016 року, вдень, її співмешканець разом зі своїм товаришем ремонтували вдома антену. В цей час її донька ОСОБА_10 гралася у дворі з лялькою, а потім вийшла з двору. Помітивши через півгодини, що доньки немає, пішла її шукати до друзів, а потім взяла велосипед та поїхала шукати по селу. Доньку знайшла біля урочища «Ярувате» с. Дейманівка, біля неї стояв ОСОБА_8 . Коли під`їхала, то зрозуміла, що щось трапилось, але донька сказала, що розповість все вдома. У доньки текла кров, а тому вона викликала поліцію і швидку.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний у суді першої інстанції, пояснив, що 10 червня 2016 року, бачив малолітню ОСОБА_10 в крові і чув як вона розповідала своїй матері про обставини, які відбулись в урочищі «Ярувате».

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 у місцевому суді показав, що бачив 10 червня 2016 року ОСОБА_11 , яка їхала на велосипеді з донькою з урочища «Ярувате» та голосно нецензурною лайкою висловлювалася у бік чоловіка, яким був ОСОБА_8 , і який їхав на велосипеді позаду них.

Крім показів свідків, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду речей потерпілої ОСОБА_10 від 11.06.2016 року, згідно якого, були оглянуті дитячі речі: джинси синього кольору, кофта рожевого кольору, колготки чорного кольору, труси, на яких були виражені плями бурого кольору за зовнішніми ознаками схожими на кров (а.к.п.92-97);

- протоколом огляду речей від 16.06.2016 року, згідно якого, під час огляду у ОСОБА_8 було вилучено брюки, футболку, куртку, труси, гумові капці, носки (а.к.п.81-88);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.06.2016 року, згідно якого, малолітня потерпіла ОСОБА_10 , в присутності педагога та законного представника, понятих, серед наданих їй для упізнання футболок, вказала на футболку темно-сірого кольору № 3, яку було вилучено 11.06.2016 року під час затримання у ОСОБА_8 (а.к.п.68-72);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.06.2016 року, згідно якого, малолітня потерпіла ОСОБА_10 , в присутності педагога та законного представника, понятих, серед наданих їй для упізнання чоловічих штанів, вказала на штани чорного кольору № 2, які було вилучено у ОСОБА_8 під час затримання 11.06.2016 року (а.к.п.73-76);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.06.2016 року, згідно якого, малолітня потерпіла ОСОБА_10 , в присутності педагога та законного представника, понятих, серед поданих їй для упізнання чоловічих курток, вказала на куртку темно-коричневого кольору №4, яку було вилучено у ОСОБА_8 під час затримання 11.06.2016 року (а.к.п.77-79);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.08.2016 року, згідно якого, малолітня потерпіла ОСОБА_10 , в присутності понятих упізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка «зробила їй боляче» в урочищі «Ярувате» с. Дейманівка (а.к.п.89-90);

- висновком експерта № 336 від 11.08.2016 року, згідно якого, у ОСОБА_10 , 2007 року народження, мали місце наступні тілесні ушкодження: розрив промежини ІІ ст., розрив задньої стінки піхви ІІ ст., розрив правої та лівої статевої губи, ювенільна кровотеча. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 10.06.2016 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, вони виникли від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути в тому числі пальці рук сторонньої особи (а.к.п.98-100);

- висновком експерта № 130 від 11 липня 2016 року, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що вона є невидільником групового антигену за системою АВО. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ (ІУ) за ізосерологічною системою АВ0. Дослідженням зразка слини встановлено, що він є видільником антигенів А і В за системою АВ0. В слідах на кофті (об.№1), на джинсових штанах (об.№2), вилучених у ОСОБА_10 , знайдено слину, при серологічному дослідженні якої виявлено наступне: в об`єкті № 1 виявлено антигени А і В, які могли походити від слини особи-видільника з групою крові АВ (ІУ), і походження її від ОСОБА_8 не виключається; в об`єкті № 2 виявлено лише антиген В, який міг походити від слини особи-видільника з групою крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А, що виключає походження від ОСОБА_10 (невидільник антигену В). Висловитись про походження слини в цих слідах від ОСОБА_8 неможливо, так як антиген А, властивий його виділенням, не виявлений. В слідах на джинсових штанах (об.№3), на трусах (об.№4), на трусах (об.№5), вилучених у ОСОБА_10 , знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В, який міг походити від особи з групою крові В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А, і походження її від ОСОБА_10 не виключається. В об`єктах №3-5 слина не виявлена. В об`єктах №1-5 сперма не знайдена. На колготах слідів, схожих на слину та сперму не знайдено (а.к.п.104-109);

- актом судово-психологічної експертизи № 148 від 01 липня 2016 року, згідно якого показання малолітньої ОСОБА_10 не є плодом фантазії (а.к.п.121);

- висновками судово-психіатричних експертиз № 463/517 та № 518 від 18 серпня 2016 року, згідно яких у ОСОБА_8 не простежувалось клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового розладу психічної діяльності, в тому числі і патологічного сп`яніння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу вчинення кримінального правопорушення. На теперішній час, не простежується клінічних ознак психічного захворювання, він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення, примусові заходи медичного характеру йому не показані (а.к.п.126-133).

За таких підстав, місцевий суд, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої; та за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що в основу вироку були покладені показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не були безпосередніми свідками вчинення ним злочину, є безпідставними, оскільки саме покази малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 логічно пов`язані між собою та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Посилання апелянта на відсутність доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння та зазначення судом у вироку даної обставини, як такої, що обтяжує покарання, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказували, що 10.06.2016 року, години за три до вчинення злочину щодо малолітньої ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вживав алкогольні напої у їх господарстві.

Твердження ОСОБА_8 , що суд, в порушення ст.88 КПК України, врахував негативну характеристику з місця проживання, яка за своїм змістом є суперечливою, не заслуговує на увагу та спростовується дослідженою у місцевому суді довідкою-характеристикою Гурбинської сільської ради Срібнянського району від 11.06.2016 року № 03-05/255 (а.к.п.218).

Так, за змістом вказаної довідки-характеристики, ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується негативно. Дружніх стосунків з сусідами не підтримує. Авторитетом серед жителів не користується. Участі в громадському житті села не приймає. Бувають випадки вживання спиртних напоїв.

Відтак, місцевим судом, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , було всебічно, повно та неупереджено досліджено отримані докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності.

При цьому, даних, які б свідчили про неповноту судового розгляду та незаконність рішення суду стороною захисту не надано і в матеріалах кримінального провадження не міститься.

А тому, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення ним кримінальних правопорушень, колегія суддів розцінює як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне.

Отже, всі доводи, на які посилається апелянт, є непереконливими і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його скарги.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, негативно характеризується за місцем проживання; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначити йому остаточне покарання саме у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 04 жовтня 2016 року по 09 грудня 2016 року у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4