Дата документу Справа № 314/5732/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/178/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5732/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою (з доповненнями до неї) засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції зазначив, що заява засудженого не підлягає задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений до теперішнього часу не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі (разом з доповненнями) засуджений ОСОБА_7 не погоджується з рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року про не застосування до нього ст. 82 КК України та вважає його необґрунтованим.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він мав два заохочення у 2016 році та лише одне стягнення у СІЗО з 2014 року; є інвалідом ІІІ групи, працевлаштований у колонії, але суд зазначив, що він не працевлаштований, незважаючи на те, що суду надавались відомості про заробітну плату; режим перебування в колонії не порушував, про що свідчить відсутність стягнень за час перебування у колонії; судом не вірно зазначено, що він не ввічливий з адміністрацією колонії; також зазначає, що він одружився у колонії.

Враховуючи вищевикладене, просить ухвалу районного суду скасувати та розглянути питання про застосування до нього ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів свого виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 07.02.2014 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком від 27.12.2013 року остаточно призначене покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. Зараховано перебування під вартою з 27.12.2013 року по 28.01.2014 року. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України в строк покарання зараховано строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 27.12.2013 року по 09.07.2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 28.01.2014 року. Кінець строку: 15.06.2019 року.

Згідно до характеристики (а.п.5) ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.12.2013 року. Під час утримання в Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області характеризувався наступним чином: встановлений порядок відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення правами начальника слідчого ізолятора; до суспільно корисної праці не залучався; заохочень не мав. З 16.07.2014 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101). За період відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має. У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий. В промисловій зоні установи не працевлаштований. Згідно пункту 5 статті 118 КВК України, не залучається та не має бажання. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, побачень та телефонних переговорів. За характером скритний, не врівноважений. У відношенні до засуджених не конфліктний, не підтримує рівні стосунки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. На виховну роботу реагує не завжди задовільно. Рішенням комісії виправної колонії №2 від 15.01.2016 року відмовлено у заміні умов тримання. Крім того, комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому до нього недоцільно застосувати заохочувальну норму у вигляді ст. 82 КК України.

Наведені обставини, судом першої інстанції були досліджені і враховані при прийнятті рішення.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як ОСОБА_7 не довів, а судом не встановлено, що він став на шлях виправлення.

Доводи ОСОБА_7 про своє виправлення, вмотивоване тим, що він працював, і це підтверджується довідками, є непереконливими, оскільки за весь період відбування покарання в Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101) з 01.11.2014 року по 31.07.2017 року, майже за два роки вісім місяців, працював лише 114 днів, а наявність третьої групи інвалідності та факт його одруження в колонії ніяким чином не доводить того, він став на шлях виправлення.

Отже, за наведених обставин доводи ОСОБА_7 про наявність даних, які дають підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким є безпідставними.

Колегія суддів, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року про відмову в задоволені заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4