Справа № 308/6040/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 25.05.2015 близько 04 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою наживи, знаходячись в селі Верхній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області, поряд із територією готелю «Корал», підбігли до транспортного засобу марки «Toyota» моделі «RAV 4», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та вчинили напад на потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на водійському сидінні вказаного транспортного засобу, з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_5 підбігши до вказаного вище транспортного засобу з лівого боку, через відчинене вікно водійських дверцях долонями рук схопив матерчатий ремінець сумки, яка була одягнута за допомогою вказаного ремінця, через плече, на потерпілому ОСОБА_7 та почав ривками тягнути вказаний ремінець з метою його пошкодження за для заволодіння вищезазначеною сумкою та майном, що в ній знаходилось, в цей самий момент ОСОБА_6 підбігши разом з ОСОБА_5 , через вищезазначене вікно водійських дверцят, долонями рук затиснутими в кулаки наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область обличчя. Однак потерпілий ОСОБА_7 здійснював супротив і спроби ОСОБА_5 зірвати сумку з останнього були марними, тоді ОСОБА_6 не встановленим, на даний час, досудовим розслідуванням тупим твердим предметом наніс удар по потиличній ділянці голови потерпілого ОСОБА_7 яким останнього було дезорієнтовано в просторі і тоді ОСОБА_5 зміг зняти вказану сумку з потепірлого ОСОБА_7 і вони разом з ОСОБА_6 зникли з місця події у невідомому напрямку. Заволодівши вказаною сумкою потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи й майном, що в ній знаходилось, а саме: мобільним телефоном марки «Fly» моделі «DS123» IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 ; талонами на пальне бренду «Укрнафта», а саме на дизельне пальне та на бензин типу «АІ-92», на загальну суму 81647 грн. (вісімдесят одна тисяча шістсот сорок сім гривень); SMART-карткою на паливо бренду «WOG»; банківською карткою ПАТ «Альфа Банк»; портмоне, чорного кольору; грошовими коштами близько 3000 гривень, точна сума досудовим розслідуванням не встановлена; ключами від квартири та від гаражу; посвідченням водія, старого взірця, виданого на ім`я потерпілого ОСОБА_7 ; свідоцтвом про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_7 та військовим квиток офіцеру запасу на ім`я ОСОБА_7 .

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали вищевказаний мобільний телефон марки «Fly» моделі «DS123» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримали за нього від останньої інший мобільний телефон, марка та модель якого не встановлені, та 40 (сорок) гривень.

Згідно висновку експерта № 23/214 від 07.07.2015 залишкова вартість вищевказаного мобільного телефону марки «Fly» моделі «DS123», бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, станом цін на 25 травня 2015 року, може становити 320,00 грн. (триста двадцять гривень нуль копійок).

Згідно висновку експерта № 242/2016 від 13.04.2016 на тілі потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій орбітальній області; саднин на рівні середньої третини лівої брові, на боковій поверхні шиї з права; забійної рани в потиличній ділянці голови на фоні синця, після хірургічної обробки. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та механізму тертя (садно). Тілесні ушкодження у вигляді синця лівої орбітальної області, саднин відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я і стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, після хірургічної обробки, що розташована

на фоні синця відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше 21 дня. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 25.05.2015.

Відповідно до ч. 9 Постанови ПВСУ № 10 від 06.11.2009 небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на загальну суму 81967,00 грн. (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят сім гривень нуль копійок).

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

19 червня 2017 року, на підставі п. З ч. 1 ст. 276 КПК України, щодо ОСОБА_5 складене письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України, у зв`язку з тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання, вручене його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що в свою чергу передбачає реальне відбуття покарання, є підстави вважати, що останній переховуватиметься від органу досудового розслідування та/або суду. Окрім того підозрюваний ОСОБА_5 знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити речі, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема предмети вчинення злочину. Також, враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення останній вчинив із застосування насильства, щодо потерпілого ОСОБА_7 , існує ризик того, що ОСОБА_5 знаходячись на волі, з метою залякування потерпілого чи свідків, здійснюватиме на них незаконний вплив, зокрема знову ж таки з використання фізичної сили по відношенню до них, тим самим вчинивши нове кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про розгляд клопотання у закритому судовому засіданні, яке судом було задоволене, з огляду на характер заходів забезпечення кримінального провадження, до яких також відноситься і заявлене клопотання (п. 9 ч. 1 ст. 131 КПК України), мету їх застосування, з урахуванням імперативної вимоги процесуального закону щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування (ст. 222 КПК України), а також роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 року вих. № 223-1650/0/4-16.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
26.06.2017 Ужгородським міськрайонним судом було винесено ухвалу, за якою надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 було подане до суду 26.06.2017.

Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки прокурор не забезпечив участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, повідомлення його судом також на цей час є неможливим, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1