Справа № 527/867/14-к
провадження № 1-о/527/2/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
засудженого - ОСОБА_6 ,
представника засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області заяву ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , про перегляд вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2014 року ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року за нововиявленими обставинами.
У наданій заяві зазначив, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Він був визнаний винним у тому, що спричинив сину потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент його заподіяння. В якості обставин, що пом`якшили покарання засудженого судом враховано його щире каяття, зізнання, вчинення злочину вперше, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільність відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.
Проте, на думку заявника, під час судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_6 давав неправдиві показання з приводу визнання своєї вини, щирого каяття у вчиненому та добровільності відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, тобто ним навмисно були створені умови та дані неправдиві покази суду для пом`якшення свого покарання. Так, 26.01.2011 року ОСОБА_6 була надана розписка на підтвердження виконання взятого на себе зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану злочином, але ним лише декілька раз було виплачено потерпілому ОСОБА_4 матеріальну і моральну шкоду та згодом взагалі припинено добровільну виплату з тих підстав, що відсутня наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними ним тяжкими тілесними ушкодженнями небезпечними для життя в момент їх заподіяння та смертю ОСОБА_8 .
Заявник зазначив, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24.12.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2014 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину.
Разом з цим, заявник вважає необґрунтованим та таким що суперечить матеріалам справи і викликає сумніви в його правильності висновок комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р. в якому зазначено, що «між смертю ОСОБА_8 та побиття його ОСОБА_6 причинно-наслідкового зв`язку немає, смерть настала внаслідок тромбоемболії легеневої артерії на фоні захворювання на тромбофлебіт глибоких вен нижніх кінцівок». Зазначив, що ОСОБА_8 отримавши тяжкі тілесні ушкодження 29.08.2009 року і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився у комі, нерухомому, лежачому стані, що має наслідок.
Тому, як вказав заявник у наданій заяві, на його думку такими нововиявленими обставинами є: неправдивість показань підсудного ОСОБА_6 на яких ґрунтується вирок; необґрунтованість і таким, що суперечить матеріалам справи і викликає сумнів в його правильності висновок комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р.
Вважаючи ці обставини нововиявленими та такими, що не були відомі суду при постановленні вироку, просив переглянути вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року за наслідками якого вказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання з урахуванням ново виявлених обставин.
Також прохав поновити строк на подання заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, при цьому вважає, що про такі обставини потерпілому ОСОБА_4 стало відомо саме з часу постановлення ухвали апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2014 року, якою залишено без змін рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24.12.2013 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину, так, як, ухвалою апеляційної інстанції було остаточно вирішено справу, а тому строк має закінчуватися 29.04.2014 року.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , підтримав надану заяву, а також додав, що нововиявленими обставинами для перегляду вироку за п.п.1,5 ч.2 ст.459 КПК України є штучне спотворення доказів ОСОБА_6 , неповнота висновку комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р., та інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав надану заяву, прохав її задовольнити. Також вказав, що ОСОБА_6 сам запропонував йому відшкодувати матеріальні та моральні збитки внаслідок злочину у сумі 100000 грн., про що написав розписку. До постановлення вироку у справі ОСОБА_6 йому було передано 2000 грн., після вироку ще 10700 грн., а надалі припинив виплату коштів, обґрунтовуючи тим, що він не повинен платити такі кошти.
Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити. Вказав, що він написав розписку про відшкодування збитків у сумі 100000 грн. шляхом шантажу та під диктовку представника ОСОБА_4 ОСОБА_9 , які йому погрожували у разі не написання такої розписки посадити до в`язниці, тому змушений був написати розписку, бо боявся, що його посадять, а у нього двоє дітей та непрацююча дружина. Також зазначив, що він добровільно передав ОСОБА_4 кошти у сумі 12700 грн., вважаючи себе винним у тому, що вдарив його сина ОСОБА_8 , однак у смерті ОСОБА_8 винним себе не визнає.
Адвокат ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року ґрунтувався на висновку комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р. де вказано, що між тілесними ушкодженнями заподіяними ОСОБА_8 та настанням його смерті причинно-наслідкового зв`язку немає, смерть настала внаслідок тромбоемболії легеневої артерії на фоні захворювання на тромбофлебіт глибоких вен нижніх кінцівок. Із висновком експертизи всі погодилися та його не оскаржували. Також вказав, що ОСОБА_6 погодився зі всім, що вказано у вироці, визнав свою вину та по мірі можливого компенсував завдані збитки. А, вимоги ОСОБА_4 є виключно матеріально-складовими, оскільки потерпілим було використано всі можливі способи стягнути кошти з ОСОБА_6 шляхом подання позовних заяв про стягнення боргу за борговою розпискою, про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину, у задоволенні яких було відмовлено. Крім того вказав, що заявником порушено строк звернення про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, оскільки потерпілому ОСОБА_4 про такі обставини було відомо вже під час розгляду у суді справи за його позовом про стягнення боргу за борговою розпискою 23.10.2013 року, та у рішенні Глобинського районного суду Полтавської області від 23.10.2013 року було посилання на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року. Прохав заяву ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , залишити без задоволення, оскільки відсутні підстави вважати, що вирок підлягає перегляду, та взагалі заявником пропущено строк звернення з такою заявою до суду.
Прокурор прокуратури ОСОБА_10 в судовому засіданні вважав, що заява має бути задоволена.
Суд, дослідивши доводи заяви та додані до неї матеріали, вислухавши учасників процесу, оглянувши матеріали кримінальної справи, в рамках якої винесено судове рішення, що переглядається, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , про перегляд вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
На підставі ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до ст.460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Згідно ч.1 ст.467 КПК України за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
При цьому суд зазначає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: 1) об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; 2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки (а.с.6-8). З вказаного вироку слідує та не заперечувалось ані заявником в ході розгляду заяви про його перегляд за новиявленими обставинами, ані засудженим ОСОБА_6 , що останній у скоєнні інкримінованого йому злочину свою вину визнав повністю та в якості обставин, що пом`якшили покарання засудженого судом враховано його щире каяття, зізнання, вчинення злочину вперше, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільність відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної та моральної шкоди. Також, суд призначаючи покарання підсудному врахував і думку потерпілого ОСОБА_4 , який прохав не позбавляти ОСОБА_6 волі. В апеляційному або касаційному порядку вирок суду від 26.01.2011 року оскаржений не був і набрав законної сили.
Також, як вбачається з дослідженого судом висновку комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- «… Смерть ОСОБА_8 настала в результаті тромбоемболії легеневої артерії на фоні захворювання на тромбофлебіт глибоких вен нижніх кінцівок, про що свідчать наявність згортка крові в легеневій артерії, інші дані макро- та мікроскопічного дослідження трупа. Між тілесними ушкодженнями заподіяними ОСОБА_8 29.08.2009 року та настанням його смерті причинно-наслідкового зв`язку немає.» (кримінальна справа т.1 а.с.64-76). Даний висновок як один із доказів ліг в основу вироку суду.
Аналізуючи надані заявником доводи, суд приходить до висновку про те, що всі обставини, наведені заявником у заяві та наданих поясненнях, були відомі самому потерпілому ОСОБА_4 та судовим інстанціям, вони були досліджені у сукупності із іншими доказами та їм була дана оцінка при постановленні вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року щодо ОСОБА_6 , при ухваленні рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23.10.2013 року, яке скасовано рішенням апеляційного суду Полтавської області від 26.11.2013 року, та відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення боргу за борговою розпискою (а.с.45-48), та при ухваленні рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24.12.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2014 року, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину (а.с.9-12).
Фактично, заявник ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернувшись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оспорює докази, які вже були досліджені і яким вже була дана оцінка відповідними судовими інстанціями. Посилаючись на скасування вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року на підставі п.5 ч.2 ст.459 КПК України, він таких обставин не привів, а приведені ним обставини вже були предметом дослідження та ним надана відповідна оцінка.
Також, як було зазначено вище, з огляду на положення статей 459 і 462 КПК України, розтлумачені у їх системному зв`язку, нововиявленими обставинами є обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду. Як вбачається з досліджених судом матеріалів, потерпілому було відомо про ці обставини під час розгляду кримінальної справи 26.01.2011 року, оскільки розписка (а.с.5) ОСОБА_6 була написана до винесення вироку у справі та з висновком комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р. ОСОБА_4 був ознайомлений. Таким чином, про існування цих обставин потерпілому стало відомо на час судового розгляду кримінальної справи, але він не повідомив про ці обставини суд, хоча брав участь в судовому засіданні.
Будь - яких нових обставин, які б не були предметом розгляду судових інстанцій та які б мали істотне значення і ставили би під сумнів законність і обґрунтованість ухваленого вироку, тобто таких, які можуть бути визнані ново виявленими, заявником ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , та самим потерпілим не наведено.
Разом з цим, суд прийнявши до уваги пояснення учасників процесу щодо визначеного ч.1 ст.461 КПК України трьохмісячного строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вважає, що потерпілим ОСОБА_4 такий строк дійсно пропущений, оскільки як встановлено судом, останній вже під час розгляду цивільних справ у суді першої та апеляційної інстанції за його позовами про стягнення боргу за борговою розпискою, та про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину, знав про вищенаведені обставини, які зазначено нововиявленими та мав можливість звернутися до суду з такою заявою у визначений КПК України строк.
Крім того, не заслуговують на увагу пояснення адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , щодо відрахування трьохмісячного строку саме з часу набрання рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29.01.2014 року законної сили, так, як, згідно ч.1 ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Тому, навіть з акцентованих пояснень заявників на тому, що предметом є розписка, якою ОСОБА_6 зобов`язався відшкодувати завдану злочином матеріальну та моральну шкоду (а.с.5), вбачається, що вже під час судового засідання у суді першої інстанції 24.12.2013 року з розгляду цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від злочину, потерпілий ОСОБА_4 дізнався про те, що ОСОБА_6 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №157 від 16.12.2010 р. 23.12.2010 р. винним себе у смерті ОСОБА_8 не визнає та не погоджується сплачувати кошти за наданою розпискою, яку він написав під натиском шляхом погроз.
Тому, обставини, на які заявник посилається, як на нововиявлені були відомі потерпілому, який брав участь в судових засіданнях, та він не був позбавлений можливості заявити про них. Указані вище обставини не є нововиявленими, а тому не дають суду підстав для переоцінки доказів по справі та скасування чи зміни судового рішення.
Разом з тим, суд, з`ясувавши такі обставини під час судового розгляду провадження по суті за заявою ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , приходить до висновку про залишення заяви без задоволення.
Керуючись ст.ст.459-467, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , про перегляд вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 26 січня 2011 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали буде оголошений о 14:00 год. 28 травня 2014 року.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО
РАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1