20.01.2017 Справа № 367/5979/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
18.06.2016 року близько 04 год. 00 хвилин, ОСОБА_6 в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи правомірно, технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2110 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вокзальній, м. Буча, Київської області в напрямку м. Ірпінь, де на пішохідному переході, поблизу перехрестя вулиці Вокзальна та вулиці Садова, м. Буча, Київської області, порушуючи вимоги п. 18.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що рухався по вищевказаному пішохідному переходу з ліва на право відносно його напрямку руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу, ушкодження лобкового симфізу, ушкодження крижового-клубового зчленування ліворуч; закритий перелом правої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; синець (підшкірна гематома лівого плеча), які відносяться до середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального злочину за ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що дійсно 18.06.2016 року близько 04 години 00 хвилин він керуючи, технічно-справним автомобілем марки ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Вокзальній, м. Буча, Київської області в напрямку м. Ірпінь, де на пішохідному переході, поблизу перехрестя вулиці Вокзальна та вулиці Садова, м. Буча, Київської області, через неуважність допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що рухався по вищевказаному пішохідному переходу, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Щиро розкаюється у скоєному, просив суворо не карати, оскільки має на утриманні малолітню дитину. Також просив врахувати, що значну частину, а саме 46 000 гривень, завданої потерпілому матеріальноїх шкоди ним вже було відшкодовано, а в іншій частині буде відшкодовано у подальшому.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 18.06.2016 року близько 04 години 00 хвилин він на пішохідному переході, поблизу перехрестя вулиці Вокзальна та вулиці Садова, м. Буча намагався перейти дорогу, втім був збитий на пешохідному переході автомобілем марки ВАЗ 2110, який не зупинився перед пешохідним переходом та не надав йому можливість перейти дорогу. В наслідок даного ДТП він отримв перелом кісток тазу, ушкодження лобкового симфізу, ушкодження крижового-клубового зчленування ліворуч; закритий перелом правої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків, синець (підшкірна гематома лівого плеча). Потерпілий також зазначив, що в наслідок спричинених йому тілесних ушкоджень він до теперішнього часу проходить лікування. Також потерпілий пояснив, що дійсно обвинувачений компенсував йому частину спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 46000 тисяч гривень. Просив призначити обвинуваченому покарання, яке просив прокурор.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4 показання, яких відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми діями, які виразились у порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальний злочин , передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 офіційно працює в КП "Ірпіньводоканал", за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував частину матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому злочином, по місцю проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи, та на утриманні малолітню дитину, потерпілий та прокурор не наполягали на призначенні міри покарання, обов`язково пов`язаного з обмеженням волі, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді виправних робіт.

Вирішуючи питання щодо застосування додаткового покарання до обвинуваченого у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має посвідчення водія, видане 30.01.2007, офіційна робота обвинуваченого, про яку він повідомив у судовому засіданні, напряму не пов`язана із застосуванням автомобіля саме для заробітку грошей. Разом з тим, саме необережні дії обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп,яніння, пов`язані із порушенням ПДР України під час керування автомобілем, привели до наїзду на потерпілого та отримання ним тілесних ушкоджень, тому суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його права керувати транспортними засобами.

Висновок суду щодо призначеного покарання узгоджуються із правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значними, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення інженерно-технічної експертизи № 19/8-02/865 від 22.07.2016 року у сумі 1231,44 гривень, судової експертизи № 19/8-02/940 від 21.07.2016 року у сумі 879,60 гривень, а всього 2111 гривень 04 копійки.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню залишений без розгляду.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави у розмірі 10 (десяти) відсотків, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення судових експертиз у сумі 2 111 (дві тисячі сто одинадцять) гривень 04 копійки.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1