Номер провадження: 11-кп/785/374/17
Номер справи місцевого суду: 515/1787/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, працюючого робітником в Управлінні майном комунальної власності та забезпечення благоустрою в місті Татарбунари, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, раніше судимого
- 11 жовтня 2010 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 24.06.2014 року згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеса від 16 червня 2014 року відповідно до Закону України «Про амністію в 2014 році»;
- 07 серпня 2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднати частково не відбуту частину покарання за попереднім вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 серпня 2015 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1057,20 грн .
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

16 липня 2016 року приблизно о 06год. 00хв., ОСОБА_7 , будучи співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 , знаходячись на території вказаного домоволодіння, з метою крадіжки чужого майна, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, пройшов до підсобного приміщення, звідки викрав 10 літрів дизельного палива вартістю 18,5 гривень за 1л, загальною вартістю 185 гривень, електропомпу «ЕЕМ 40» вартістю 900 гривень та 15 м пожежного шлангу загальною вартістю 210 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_8 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши збиток потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 1 295 гривень.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 вересня 2016 року, приблизно о 12год. 30хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з площадки навпроти магазину «Капітошка», що розташований по вул. Центральна, №42 в м. Татарбунари Одеської області, викрав велосипед «Харьков-Спутник» вартістю 1 550 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_9 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши збиток потерпілій на загальну суму 1 550 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі даної санкції у виді штрафу в дохід держави в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1190 грн. Відповідно до ст. 72 ч.3 КК України та на підставі ч.1 ст. 71 КК України покарання призначене за даним вироком у вигляді штрафу та покарання призначене за попереднім вироком від 07.08.2015 року у виді 2 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком , складанню не підлягає і виконується самостійно. Вину визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю даного злочину, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим, які до нього ніяких претензій не мають, працює робітником в Управлінні майном комунальної власності та забезпечення благоустрою в м. Татарбунари з травня 2016 року, за період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , з якою веду спільний побут та спільно виховуємо її неповнолітню доньку.

Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимого діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 185 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватому суд відповідно до ст.66 КК України враховує обставинами, які суттєво пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, злочини скоїв в стані алкогольного сп`яніння. Також суд враховує характер та ступінь вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який є раніше судимим, та вчинив злочин в період іспитового строку, позитивно характеризується за місцем роботи, бере до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжують, та доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 й попередження вчинення нових злочинів буде призначення йому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання з застосуванням позбавлення волі на певний строк, оскільки його виправлення та перевиховання можливі тільки в ізоляції від суспільства, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не встав, та скоїв нові злочини.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2