Справа № 747/1201/16-к
Провадження№ 1-кс/747/147/16
У Х В А Л А
іменем України
01.12.2016 року смт. Талалаївка

Слідчий суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Талалаївського ВП ОСОБА_4 , розглянувши клопотання начальника СВ Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000338 від 29 листопада 2016 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Талалаївського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання начальника СВ Талалаївського ВП, погоджене з прокурором Талалаївського відділу Бахмацької місцевої прокуратури, про арешт майна, а саме автомобілі ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ 11027 д.н.з. НОМЕР_2 .

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2016 року на перехресті в с. Липове Талалаївського району відбулось зіткнення автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 під керу4ванням ОСОБА_5 , 1991 року народження, з автомобілем ЗАЗ 11027 д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , 1955 року народження. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діахизу лівої стегнової кістки. Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за № 0000338 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

28.11.2016 року під час огляду місця ДТП вилучено автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ 11027 д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено на тимчасове зберігання до Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області. В цей же день винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме даних автомобілів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_7 , жителю Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль ЗАЗ 11027 д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_8 , жителю Сумської області.

З метою збереження речових доказів виникла необхідність накладення арешту на вказані транспортні засоби. Тому начальник СВ Талалаївського ВП просить суд накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів згідно ст. 107 КПК України не здійснювалось, клопотань від учасників процесуальної дії про фіксацію не надходило.

В судовому засіданні начальник СВ своє клопотання підтримав і просив задовольнити. Заслухавши начальника СВ, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом є тимчасове позбавлення права на відчуження розпорядження або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди можливої конфіскації майна. Відповідно до норм КПК України, арешт майна також передбачає заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном чи використовувати його. Таким чином, законодавчо передбачено можливість вжити заходів до арешту майна, яке належить виключно підозрюваному або обвинуваченому. Накладення арешту на майно третьої особи встановлено п.2 ч.4 ст. 170 КПК України, яке передбачає виключні випадки накладення арешту на майно третьої особи, у тому разі, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або за нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених в пунктах 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України, яка регламентує випадки застосування спеціальної конфіскації.

З наданих суду матеріалів клопотання вбачається, що власником зазначених автомобілів являються треті особи, які не причетні до вчинення кримінального правопорушення, особи, відносно яких встановлено та задокументовано правопорушення, не являються власниками вказаного в клопотанні іншого майна, на яке необхідно накласти арешт, стаття, за якою внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань не передбачає конфіскації та спеціальної конфіскації майна.

В клопотанні начальника СВ необхідність накладення арешту на зазначене майно обґрунтовується тим, що автомобілі являються речовими доказами по вчиненому кримінальному правопорушенню та зберегли на собі його сліди. Використання тимчасово вилученого майна може призвести до зникнення, втрати та пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Однак в клопотанні не зазначено, які саме сліди містять дані речі, що не дає можливості належним чином їх зафіксувати під час кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК. Згідно ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В клопотанні не зазначено, яким критеріям, викладеним в ст. 98 КПК, відповідають зазначені речі.

У відповідності до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. В клопотанні старшого слідчого не зазначено, в чому полягає необхідність арешту автомобіля та інших речей, власники яких не являються підозрюваними, обвинуваченими, засудженими, фізичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тому суд приходить до висновку, що слідчим в клопотанні не доведена необхідність арешту автомобілів ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 та ЗАЗ 11027 д.н.з. НОМЕР_2 , а також наявність ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст. 170 КПК України. За таких обставин підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання начальника СВ Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1