Провадження № 1-кп/520/637/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2016 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002520, внесеному до ЄРДР 09.09.2016р., за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Іллічівськ Одеської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, не заміжня, підтримує фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_4 , має на утриманні малолітніх дітей 2007 та 2009 року народження, в силу ст.89 КК України не має судимості, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 19.09.2016 р. приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходилась біля будинку №125/1 по вул.Люстдорська дорога в м.Одесі, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрала шляхом ривку золотий ланцюжок вартістю 15000 грн. з хрестиком вартістю 5000 гривень з шиї раніше незнайомої їй громадянки ОСОБА_6 , яка проходила поруч неї. Після вчиненого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, маючи можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 20000 гривень.
Наведені умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужового майна (грабіж).

Наведене обвинувачення підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, визнала повністю, щиро покаялася та показала, що вона 19.09.2016 р. близько 13.30 год. перебувала біля будинку АДРЕСА_3 . Вона побачила жінку, як потім їй стало відомо, це була потерпіла ОСОБА_6 , яка проходила біля будинку. У неї на шиї був золотий ланцюжок з хрестиком. Вона вирішила його викрасти, щоб потім продати, а виручені кошти витратити на придбання продуктів харчування. Підбігши до ОСОБА_6 вона, ОСОБА_3 , шляхом ривку з шиї потерпілої зірвала золотий ланцюжок з золотим хрестиком та втекла. Через деякий час її затримали. Вона добровільно видала працівникам поліції викрадені ланцюжок з хрестиком.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому, крім її зізнання та показань, підтверджується також іншими допустимими доказами:

- протоколом огляду місця події,

- заявою ОСОБА_3 про добровільну видачу викраденого майна,

- протоколом огляду предметів золотого ланцюжку та хрестика,

- протоколами пред`явлення особи для впізнання, згідно яких потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 впізнали ОСОБА_3 , як жінку яка зірвала ланцюжок з хрестиком та втекла,

- розпискою потерпілої ОСОБА_6 про отримання на відповідальне зберігання викрадених в неї золотого ланцюжку та хрестику.

Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин відкритого викрадення ОСОБА_3 майна (грабіж) ОСОБА_6 , які правильно розуміються учасниками судового розгляду і ніким не оспорюються.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст.66 КК України враховує обставинами, які суттєво пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, фактичне повернення потерпілій викраденого майна, наявність на утриманні обвинуваченої малолітніх дітей. Крім того, суд враховує, що потерпіла не наполягає на суворому покаранні обвинуваченої, а вчиненню злочину нею в певній мірі сприяли збіг негативних життєвих обставин та скрутне матеріальне становище родини ОСОБА_3 .

Наведені данні про особу винної з урахуванням характеру, тривалості, обставин і тяжкості вчиненого злочину, а також наявність в неї реєстрації і місця проживання та малолітніх дітей, дають суду всі підстави вважати, що ОСОБА_3 не є суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому її виправлення можливе без відбування нею покарання. Отже ОСОБА_3 може бути звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку в два роки вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме золотий ланцюжок та хрестик вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1