Справа № 761/2601/17
Провадження №1-кп/761/826/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0015876 від 14 грудня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тулиголове, Кролевецького р-ну, Сумської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Ясенсвіт», розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

13 грудня 2016 року, приблизно об 17 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302» д.н. НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі руху по вул. Михайлівській в м. Києві зі сторони вул.Хрещатик в напрямку пл. Михайлівської та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті вул.Михайлівської та пров. Михайлівському в м.Києві.
Грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водій ОСОБА_3 проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, вчасно не зреагував та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка рухалась з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу та допустив на неї наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «ГАЗ 3302» д.н. НОМЕР_1 .
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_3 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, пішохід ОСОБА_5 в результаті наїзду транспортного засобу, згідно висновку експерта №5/Е, отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «ГАЗ 3302» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушив п. п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України:
- п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;
- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.3 «б», п. 18.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, просив суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав суду показання про те, що дійсно у грудні 2016 року ввечері керував робочим автомобілем «ГАЗ» по вул.Михайлівській. Під час руху не врахував дорожню обстановку, вчасно не помітив пішохода та здійснив на нього наїзд. У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який розлучений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований водієм, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, слід визнати його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено .

При таких обставинах, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане з обмеженням волі, а застосувати відносно нього з урахуванням майнового стану винного, який працює офіційно водієм та має дохід, покарання у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати траснпортними засобами.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи у провадженні не застосовувались .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 (п*ять тисяч сто) гривень.

Запобіжні заходи у провадженні не застосовувались.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1