АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9204/16-к Номер провадження 11-сс/786/325/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2017 року
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою часткового задоволено клопотання слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та накладено арешт на транспортний засіб автобус «Рута 20СПГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_9 шляхом заборони відчуження, розпорядження та переобладнання автобуса.

У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прохають ухвалу слідчого судді змінити та повністю відмовити слідчому у задоволенні його клопотання. Свої вимоги апелянти мотивують тим, що арештований автобус не належить підозрюваному у даному кримінальному провадженні, в оскаржуваній ухвалі не указано правову підставу арешту указаного майна. Крім того, зазначили, що слідчий суддя заборонив переобладнання автобусу, що не передбачено ч.1 ст.170 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів апеляційного суду дійшла такого.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст..170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у цьому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частиною 2 ст.171 КПК України визначено вимоги до змісту клопотання слідчого, прокурора про арешт майна. Зокрема, в клопотанні повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна, воно повністю відповідає вище зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Зокрема, зі змісту клопотання та додатків до нього вбачається, що в провадженні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004531 від 02.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що 02.11.2016 року по вул. Івана Мазепи в м. Полтаві ОСОБА_7 , керуючи автобусом «Рута 20 СПГ» державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості, щоб дати дорогу пішоходам, продовжив рух і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. 02.11.2016 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та автобусу «Рута 20 СПГ» було виявлено пошкодження у вигляді деформації металу на капоті передньої частини автобусу, що утворилося при контакті потерпілої з транспортним засобом в момент наїзду. 02.11.2016 року автобус був визнаний речовим доказом. У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 автобус «Рута 20 СПГ» , який є доказом у кримінальному провадженні, був відчужений на підставі договору дарування ОСОБА_9 . З огляду на вказане, враховуючи те, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, є доказом в кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль.

Обґрунтувавши своє клопотання необхідністю збереження автобуса, який зберіг на собі сліди злочину, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні слідчий за згодою прокурора звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на автобус «Рута 20 СПГ».

Дослідивши клопотання та долучені нього додатки, слідчий суддя дійшов правильних висновків про обґрунтованість клопотання слідчого щодо відповідності майна критеріям визначеним ст.98 КПК України та щодо необхідності накладення арешту на автобус «Рута 20 СПГ» з метою збереження речового доказу.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно належним чином обґрунтоване з посиланням на норми права та досліджені слідчим суддею матеріали провадження. Таким чином, доводи апелянтів щодо відсутності в ухвалі слідчого судді правових підстав арешту майна є безпідставними та спростовуються змістом судового рішення.

Доводи апелянтів щодо відсутності правових підстав для заборони переобладнання речового доказу на якому збереглися сліди злочину колегія суддів вважає неспроможними.

Оскільки під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стали підставою для зміни ухвали слідчого судді з наведених в апеляційній скарзі мотивів - колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 407,422 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2017 року без змін.

С У Д Д І:
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13