Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 06 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесенедо Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001653 від 04 липня 2015 року, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бараново Валківського району Харківської області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2007 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2

ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; звільненого 07 грудня 2012 року умовно-достроково на 7 місяців 28 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 04 липня 2015 року. На підставі ч. 5

ст. 72 КК ОСОБА_7 у строк покарання зараховано строк попереднього увязнення з 04 липня 2015 року по 28 січня 2016 року.
За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчиненого за наступних обставин.
03 липня 2015 року приблизно о 21.30 год. у приміщенні спальної кімнати в будинку на території пансіонату «Калинова балка» в с. Калиновому Красноармійського району Донецької області на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків між військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_8 виникла сварка, яка переросла в бійку.
Під час бійки, коли ОСОБА_7 опинився на ліжку в лежачому положенні, а ОСОБА_8 на ньому зверху, в ОСОБА_7 виник умисел на вбивство ОСОБА_8 .. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 з ввіреної йому вогнепальної зброї пістолету

ПБ № Х165М калібру 9 мм тричі вистрелив у передню поверхню тулуба ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.
Після цього ОСОБА_7 , будучи переконаним, що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, припинив стрілянину. Однак смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_8 було доставлено до Селидівської центральної міської лікарні, де останньому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін. Відповідно

до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього увязнення з 04 липня 2015 року по 28 квітня 2016 року.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, пов`язані з оцінкою доказів, однобічністю та неповнотою досудового й судового слідства та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Засуджений доводить, що умислу на вбивство ОСОБА_8 в нього не було, а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК.
У запереченні на цю касаційну скаргу прокурор, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які кожен окремо підтримали касаційну скаргу та просили повністю задовольнити, прокурора, який вважав, що постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є законними й обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі та запереченні на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК і на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Разом із тим, під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних доказів, перевірених у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оцінених у вироку.
Винуватість засудженого ОСОБА_7 підтверджується його показаннями в судовому засіданні місцевого суду, який по суті визнав факт конфлікту між ним та потерпілим, під час якого тричі вистрілив у нього, а також показаннями свідків і письмовими доказами. Ці показання засудженого об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема з показаннями потерпілого, свідків, даними рапорту оперативного чергового Красноармійського МВ ГУМВС України, протоколами огляду місця події, висновками судово-медичної та судово-балістичної експертиз, а також іншими наведеними у вироку доказами, сумніву щодо достовірності яких немає.
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що дії ОСОБА_7 були спрямовані на умисне вбивство

ОСОБА_8 , оскільки про це свідчать не тільки показання останнього та свідків у кримінальному провадженні, а й дані про знаряддя злочину, кількість, характер, локалізацію виявлених у ОСОБА_8 поранень.
Тобто ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але цей злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, внаслідок своєчасного надання йому необхідної медичної допомоги.
За таких обставин доводи засудженого про відсутність у нього прямого умислу на вбивство ОСОБА_8 є безпідставними, а наведені вище докази спростовують і посилання засудженого на те, що його винуватість у вчиненні замаху на умисне вбивство потерпілого не доведено.
Таким чином, усі обставини кримінального провадження суд дослідив всебічно, повно й об`єктивно, зібраним доказам дав належну оцінку в їх сукупності і правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК.
Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу та конкретних обставин кримінального провадження, а також з урахуванням обставини, що обтяжує покарання. Вважати призначене ОСОБА_7 покарання надмірно суворим у колегії суддів не має підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_9 , в тому числі й про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і обґрунтовано визнав безпідставними. Свої висновки належним чином мотивував, з якими погоджується колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Разом із тим, апеляційний суд у резолютивній частині свого рішення при написанні норм КК, за які засуджено ОСОБА_7 , припустився технічної помилки, що підлягає виправленню в порядку, передбаченому

ст. 379 КПК.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, колегія суддів не виявила.
Керуючись статтями 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 28 квітня 2016 року щодо Прохватила ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього без задоволення.
В порядку, передбаченому ст. 379 КПК, в резолютивній частині вищевказаної ухвали апеляційного суду виправити описку і зазначити

«у відношенні Прохватила ОСОБА_10 засудженого за ч. 2 ст. 15,

ч. 1 ст. 115 КК»
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3