Справа № 314/7354/16-к
Провадження № 1-в/314/3506/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання адміністрації Вільнянської установи виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№11) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, українця, освіта базова середня, не працюючого, навчається у Веселівському ПАЛ на 2 курсі, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Раніше судимий.
1.30.07.2013 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст.125
КК України до 80 годин громадських робіт. Покарання відбуто 26.10.2013 року.

2.26.11.2013 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 185
КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

Засуджений 10.04.2015 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1, 71,72 КК України і остаточно до відбуття 2 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду від 21.03.2016 року, зараховано в строк попереднього ув`язнення з 10.04.2015 року по 11.05.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України.

Початок строку: 10.04.2015 року Кінець строку: 09.06.2017 року
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшло подання Вільнянської установи виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№11) відносно засудженого ОСОБА_4 , про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 у Вільнянській установі виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№11) перебуває з 16.04.2015 року.

З 27.05.2015 року зарахований до відділення господарчого обслуговування наказом начальника установи за № 13-Аг.

Має одне заохочення, стягнень не має.

Працевлаштований прибиральником режимних корпусів.

Підтримує зв`язки з родичами шляхом отримання від них передач, а також шляхом побачень, посилок та телефонних розмов.

Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Фізкультура і спорт». Відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь в самодіяльній організації раді колективу засуджених.

Прокурор заперечував проти задоволення подання Вільнянської установи виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№11).

Представник адміністрації установи просив задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на те, що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно довідки за весь строк відбування покарання має лише 1 заохочення, стягнень не має.

Суд зауважує, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засудженого звільнялося від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, однак у подальшому особа продовжила вчиняти злочин, які вчинили в період іспитового строку, що свідчить про стійку направленість в особистості засудженого щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Суд приходить до переконання, що наявність одного заохочення, отриманого після настання пільги застосування ст.81 КК України не може свідчити про виправлення особи засудженого.

При цьому до обсягу правослухняної поведінки засудженого входить також виконання зобов`язань за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання за вироком суду майнові зобов`язання відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в розмірі 78120,00 грн.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою до невиконання судового рішення.

Завданням кримінального законодавства (ст.1 КК України) та кримінального процесуального законодавства (ст.2 КПК України) є зокрема, відновлення порушених кримінальним правопорушенням прав, в разі неможливості відновлення порушених прав, забезпечення достатньої справедливої компенсації.

З урахуванням того, що засуджений в період відбування покарання працював та отримував заробітну плату, суд не вбачає об`єктивних обставин, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені подання адміністрації Вільнянської установи виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№11) відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

20.12.2016