АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів секретарів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
з участю прокурораОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 травня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець смт.Новоархангельськ, Кіровоградської області, громадянин

України, українець, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні

неповнолітню дитину сина ОСОБА_13 2006 р.н., працюючий

рятувальником Черкаської міської комунальної аварійно-рятувальної

служби, проживаючий та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним та засуджений за ст.128 КК України з призначенням покарання у вигляді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в дохід держави п`ятнадцяти відсотків із суми заробітку щомісячно

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_11 визнаний винним та засуджений за те, що він 28.03.2015 року, близько 17 години 00 хвилин знаходився на території КУ «ЧМКАРС» ЧМР, розташованому по вул. Гагаріна, 5 в м.Черкаси, де зі своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи із злочинною необережністю у вигляді злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання в результаті своїх протиправних дій суспільно-небезпечних наслідків, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , та не бажаючи їх настання, які за обставинами події повинен був і міг передбачити, вступив з ним в боротьбу в ході якої заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2188 від 18.11.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачуваного ОСОБА_11 ставиться питання про незаконність та необґрунтованість даного вироку, оскільки рішення місцевого суду, на думку апелянта, базувалося на матеріалах досудового слідства, яке було проведено з порушенням його прав та були не повністю встановлені обставини отримання потерпілим травми. Крім того, на думку апелянта, бажаючи перекласти відповідальність за наслідки запропонованої ним боротьби, ОСОБА_9 дав неправдиві свідчення при проведенні слідчого експерименту, які не співпадають з показами свідків і його поясненнями. В ході досудового слідства були порушені його процесуальні права передбачені п.9, 10 ст.42 КПК України. Слідчий експеримент проводився без його участі, не на місці події, а в приміщенні з рівною підлогою. Він не мав змоги подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу. В результаті судово-медичному експерту були надані не вірні вихідні дані про механізм виникнення травми. Медичний експерт лише висловив припущення про можливість виникнення подібної травми. Було вказано лише, що травма виникла від дії тупого предмета. Слідство провадилось формально і не було конкретно вказано, що то за предмет, які його ймовірні характеристики. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування кримінального закону, яке полягало в тому, що місцевим судом даний нещасний випадок було кваліфіковано як злочин за ст.128 КК України. Проте обвинувачений не погоджується з таким висновком суду в зв`язку з наступним. Потерпілий ОСОБА_9 після того, як двічі успішно, і доволі технічно майстерно виконав кидки з арсеналу греко-римської боротьби, виконуючи втретє цей самий прийом оступився і невдало впав. На досудовому слідстві та в судовому провадженні першої інстанції ОСОБА_9 пояснював, що займався греко-римською боротьбою. Передбачити, що ОСОБА_9 оступиться, він не мав жодної можливості, та й потерпілий який ініціював це змагання, повинен був би, як більш досвідчений спортсмен, знати за яких умов проводяться подібні змагання, та врахувати стан ґрунтового покриття. Для встановлення повноти обставин та дослідження механізму виникнення травми, він звернувся до суду з клопотанням про виклик на судове засідання лікаря судово-медичної експертизи ОСОБА_14 , та провести повторний слідчий експеримент. Коли експерт ОСОБА_14 був допитаний в суді першої інстанції, пояснив, що можливе вказане ушкодження могло виникнути від дії тупого предмета, так і від підвертання ноги. Експерту було задано додаткове питання чи можна вважати удар ноги об виступ ґрунту на майданчику такою дією. На що він ствердно відповів пошкодження могло відбутися і від удару об предмет, що знаходився на рівні гомілкового суглобу. Він вказав, що якщо б були інші вихідні дані, то і висновки експертизи були б інші. Відповідь він дав тільки з урахуванням протоколу слідчого експерименту який був зроблений з потерпілим і все, а якщо б ще був слідчий експеримент з ним, то можливо і висновки були б інші. На думку обвинуваченого, все це свідчить про упередженість і однобокість рішення суду першої інстанції. В зв`язку з вищезазначеним обвинувачуваний ОСОБА_11 просив скасувати вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 травня 2016 року, як незаконний і неправомірний та направити дане кримінальне провадження в суд першої інстанції для розгляду в іншому складі і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, оскільки, незважаючи на те, що ОСОБА_11 не визнав себе винним у вчиненому, щиро не розкаявся та не відшкодував збитки, затрачені потерпілим на лікування травм, завданих обвинуваченим, суд призначив ОСОБА_11 занадто м`яке, на думку прокурора, покарання. В зв`язку з цим прокурор просила вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2016 по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_11 за ст.128 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особи обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити по справі новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 та призначити покарання за ст.128 КК України у вигляді 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми заробітку.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора, про необхідність задоволення апеляції прокурора у кримінальному провадженні з наведених у ній підстав та заперечував проти задоволення апеляції обвинувачуваного ОСОБА_11 , думки обвинувачуваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 щодо необхідності задоволення апеляційної скарги ОСОБА_11 з наведених у ній підстав та заперечували проти задоволення апеляції прокурора у кримінальному провадженні, думки потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, вважаючи, також при цьому, вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вказуючи на необхідність залишення обвинувального вироку місцевого суду щодо ОСОБА_11 в законній силі, провівши частково судове слідство, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачуваного ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, вирок обґрунтований перевіреними судом доказами, яким дана вірна юридична оцінка і на які суд посилається у вироку.

Винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, підтверджується:

- даними показань потерпілого ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про те, що 28.03.2015 року він разом з ОСОБА_11 знаходились на дні народженні у свого товариша в «Школі веслування» за адресою АДРЕСА_2 . Під час застілля ОСОБА_11 запропонував йому поборотися. ОСОБА_11 двічі хотів провести один прийом, а саме - прохід в ноги. Потерпілий ОСОБА_9 двічі зробив прийом захисту, а саме поклав на лопатки обвинуваченого ОСОБА_11 .. Прийом «покласти на лопатки» він вибрав тому, щоб не завдати травми, оскільки вони боролись не в спортивному залі, а на ґрунті. Цей прийом він двічі вдало провів. На третій раз обвинувачений ОСОБА_11 все-таки пройшов в ноги потерпілого і охопив його праву ногу, на якій той стояв, тобто його опорну ногу, своїми двома руками і різко за неї потягнув, після чого вони разом впали, при цьому обвинувачений ОСОБА_11 впав на потерпілого всім тілом і, таким чином, була зламана його нога в трьох місцях. На думку потерпілого, для того щоб так була зламана нога в трьох місцях, то недостатньо лише просто впасти, а необхідно або було вдарити по нозі дуже сильно чи битою чи трубою, але таких дій не було. На думку потерпілого, обвинуваченим ОСОБА_11 був проведений прийом із бойового самбо. Також потерпілий пояснив про те, що тепер він вважає, що потрібно було в той же день день отримання травми викликати поліцію, а він послухав обвинуваченого, який просив не повідомляти в поліцію про цю подію, оскільки боявся, що поліція ні в чому не буде розбиратись і його зроблять винним. Після того, як він зрозумів, що фінансової допомоги від обвинуваченого він не дочекається, то він звернувся в поліцію із заявою про злочин. На думку потерпілого нога в нього зламалася в момент її «виривання» із землі. Два рази він зміг протистоять прийому обвинуваченого і виконати захист, обидва рази поклавши обвинуваченого ОСОБА_11 на лопатки, а третій раз не зміг тому, що він уже не дивився на обвинуваченого, і він уже не був в полі його зору, оскільки був розвернутий в сторону, а тому третя спроба ОСОБА_11 поборотися для нього була неочікуваною, і він не був готовий до захисту. На думку потерпілого, твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що травму потерпілий отримав внаслідок невдало проведеного прийому захисту 3 раз, не відповідає дійсності, оскільки потерпілий просто не встиг нічого зробити тому, що вважав змагання закінченими;

- даними показань свідка ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції про те, що 28.03.2015 року він знаходився в приміщенні «Школи веслування». Коли він вийшов на подвір`я, то побачив, що обвинувачений ОСОБА_11 боровся з потерпілим ОСОБА_9 .. Особисто він бачив, що було всього 3 епізоди боротьби, перші 2 були на користь потерпілого ОСОБА_9 , оскільки він двічі кинув обвинуваченого ОСОБА_11 головою вниз, а можливо й через себе, точно він вже не пам`ятає. Третій раз потерпілий ОСОБА_9 стояв, а обвинувачений ОСОБА_11 зробив йому назустріч кроки і його атакував. Що там трапилось він якось відразу не звернув особливої уваги, але вони разом впали і обвинувачений ОСОБА_11 опинився на потерпілому ОСОБА_9 , і він почув хрускіт ноги. В який саме момент почув хрускіт ноги, точно він сказати не може. В якому саме положенні стояв потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_11 під час 3 епізоду боротьби, він точно сказати не може, оскільки він стояв найдальше до осіб які проводили боротьбу і на дрібниці уваги не звертав, але і не виключено, що потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_11 стояв у півоберта і не тримав у полі зору обвинуваченого ОСОБА_11 .. Перед вказаною подією, перебуваючи за святковим столом з приводу дня народження обвинувачений ОСОБА_11 взяв слово для проголошення тосту і сказав про те, що оце він п`є чарку і до цієї чарки він ще був людиною, а після неї він буде іншою людиною за яку він взагалі не відповідає і яку він не знає;

- даними показань свідка ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції про те, що у нього з свідком по даній справі ОСОБА_17 були дні народження і вони зібралися їх відсвяткувати та пригостити колег поза робочим часом. Також серед гостей був і потерпілий ОСОБА_18 , оскільки він приходив до них на спортивний майданчик. Вони з ним привітались та запросили його до столу, потерпілий поїв юшки, а обвинувачений ОСОБА_11 прийшов пізніше, вони привітались. Потерпілий ОСОБА_18 підійшов до обвинуваченого ОСОБА_11 та обійняв його руками за шию в партер і вони почали гратись, так вони були сказали. Свідок ОСОБА_16 підійшов до них, щоб їх розняти і сказав, щоб хлопці не балувались, а то це до добра не доведе. Вони почали і далі балуватись. А потім потерпілий ОСОБА_18 пару раз кинув через себе на землю ОСОБА_11 свічкою і поклав на лопатки ОСОБА_11 .. Обвинувачений ОСОБА_11 підвівся і почав іти на зустріч ОСОБА_19 і ОСОБА_18 оступився чи впав. В кареті швидкої допомоги він сказав, що впав із брусів. Те, що потерпілий ОСОБА_18 оступився і в зв`язку з цим зламав ногу, він особисто не бачив, і це лише його думка. Хрускіт він особисто чув. Особисто він алкоголю не вживав, потерпілий ОСОБА_18 теж алкоголь не вживав. Він особисто не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_11 вчинив якісь фізичні дії, які б спричинили падіння потерпілого ОСОБА_20 . Поверхня була ґрунтова. Свідок підтверджує свої покази, дані ним на досудовому слідстві, а саме в протоколі допиту від 20.10.2015 року про те, що коли ОСОБА_11 підвівся, то він почав іти до потерпілого ОСОБА_21 назустріч, зробив близько двох кроків. В цей час потерпілий ОСОБА_9 стояв повернутий в бік. Проте, на особисту думку свідка ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_11 , який наближався до потерпілого ОСОБА_21 все-таки був у полі зору потерпілого. Але про це достовірно він сказати не може. Хруст кісток свідок почув після падіння потерпілого ОСОБА_9 .. Потерпілий ОСОБА_18 сам впав, обвинувачений ОСОБА_11 на потерпілого не падав, а впав поруч;

- даними показань свідка ОСОБА_22 в суді апеляційної інстанції про те, що коли відбулась ця подія, то він особливої уваги не звертав, але почув був хруст, а коли підійшов, то побачив, що нога у потерпілого ОСОБА_9 була вивернута в іншу сторону. Поверхня землі на якій відбувалась боротьба була відносно рівною. 28.03.2015 року відбувалось святкування дня народження свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .. Він особисто спиртне не вживав, а хто вживав не знає. Тости він пам`ятає, що проголошувались. Під час досудового розслідування (а.с. 44-45) свідок ОСОБА_22 давав пояснення слідчому про те, що ОСОБА_16 вживав заходи по припиненню дій ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , що також він підтвердив і апеляційному суду;

- даними показань свідка ОСОБА_17 в суді апеляційної інстанції про те, що ці події з самого початку він не бачив. Бачив, що потерпілий ОСОБА_9 положив на лопатки обвинуваченого ОСОБА_11 один раз. Потім вони знову стали боротись. Потім вони впали. Обвинувачений ОСОБА_11 на потерпілого не падав. Потерпілий ОСОБА_9 стояв навпроти обвинуваченого ОСОБА_11 і хотів зробити якийсь прийом, але оступився і впав назад, а обвинувачений ОСОБА_11 впав рядом. Обвинувачений ОСОБА_11 впав тому, що потерпілий ОСОБА_9 , коли сам падав, то потягнув і ОСОБА_11 за собою, оскільки вони один одного тримали;

- показами експерта ОСОБА_14 , які він давав під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції про те, що він проводив судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_9 .. Вказана експертиза проводилась по документах, а саме за медичною карткою, плівками рентгену. У потерпілого мало місце ушкодження, як закритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки. Вказане ушкодження могло виникнути від удару дії тупого предмету, так і від підвертання ноги;

- даними протоколу слідчого експерименту, проведеного слідчим ОСОБА_23 з метою перевірки і уточнення відомостей нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що мали місце 28.03.2015 року по АДРЕСА_2 за участю потерпілого ОСОБА_9 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 2188 від 18.11.2015 року, оголошеного в суді апеляційної інстанції, згідно якого у ОСОБА_9 мало місце ушкодження: закритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки. Вказане ушкодження виникло від дії тупого предмета, по давності виникнення може відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Закритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки у ОСОБА_9 міг виникнути за обставин на які він вказав в протоколі про проведення слідчого експерименту від 19.10.2015 року.

Щодо доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що були не повністю встановлені обставини отримання потерпілим травми, судово-медичному експерту було надано мало вихідних даних про механізм виникнення травми і медичний експерт лише висловив припущення про можливість виникнення подібної травми, а також доводи про те, що слідство провадилось формально та те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування кримінального закону, яке полягало в тому, що місцевим судом даний нещасний випадок було кваліфіковано як злочин за ст.128 КК України, то на думку колегії суддів апеляційного суду ці доводи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, допитані в суді апеляційної інстанції в ході проведення часткового судового слідства, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 дали показання про те, що обвинувачений ОСОБА_11 боровся з потерпілим ОСОБА_9 і що було всього 3 епізоди боротьби, перші 2 були на користь потерпілого ОСОБА_9 , а третій раз потерпілий ОСОБА_9 стояв, а обвинувачений ОСОБА_11 зробив йому назустріч кроки і його атакував. Після цього було падіння і почувся хрускіт ноги. Не виключено, що потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_11 під час 3 епізоду боротьби, стояв у півоберта і що потерпілий ОСОБА_9 уже не тримав у полі зору обвинуваченого ОСОБА_11 ..

Показання свідка ОСОБА_24 , ОСОБА_17 щодо того, що потерпілий ОСОБА_9 сам оступився та впав і, таким чином сам випадково зламав собі ногу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, а саме: даними показів потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про те, що під час третього епізоду боротьби потерпілий ОСОБА_9 лише стояв і не проводив прийомів із арсеналу боротьби, а обвинувачений ОСОБА_11 , в цей час ішов назустріч потерпілому ОСОБА_9 і його атакував. Крім того, згідно показів свідка ОСОБА_15 не виключено, що потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_11 стояв у півоберта і не тримав у полі зору обвинуваченого ОСОБА_11 .. Також свідок ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції підтвердив його ж показання на досудовому слідстві, а саме при складанні протоколу його допиту від 20.10.2015 року про те, що під час третього епізоду боротьби, коли уже ОСОБА_11 підвівся, то він почав іти до потерпілого ОСОБА_21 назустріч, зробив близько двох кроків. В цей час потерпілий ОСОБА_9 стояв повернутий в бік. Проте, на особисту думку свідка ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_11 , який наближався до потерпілого ОСОБА_21 все-таки міг бути у полі зору потерпілого. Але про це він достовірно сказати не може.

Оцінюючи покази свідків, щодо фактичних обставин події, колегія суддів апеляційного суду також враховує факт того, що майже всі свідки працюють разом з обвинуваченим ОСОБА_11 , є його колегами та співробітниками, знаходяться у дружніх стосунках і таким чином, даючи показання у справі можуть дещо викривляти свої покази, щодо фактичних обставин кримінального провадження, особливо в частині того в якому саме положенні стояв потерпілий ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_11 під час 3 епізоду боротьби і чи тримав чи не тримав у полі зору обвинуваченого ОСОБА_11 , а також чи під час цього ж епізоду боротьби, потерпілий сам оступився та впав чи впав після фізичних дій обвинуваченого ОСОБА_11 ..

Колегія суддів апеляційного суду враховує факт того, що обвинувачений ОСОБА_11 фактично не заперечує отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_9 , але не погоджується з механізмом отримання цим потерпілим тілесних ушкоджень.

Щодо твердження обвинуваченого ОСОБА_11 , що мав місце нещасний випадок, то колегія суддів апеляційного суду Черкаської області вважає це твердження безпідставним та таким, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки боротьба обвинуваченого ОСОБА_11 з потерпілим ОСОБА_9 відбувалася на рівному ґрунті без додаткових перешкод. Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 , що потерпілий ОСОБА_9 двічі успішно виконав кидки з арсеналу греко-римської боротьби, а виконуючи втретє цей самий прийом оступився і невдало впав, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки свідки які також про це говорили в ході детальнішого їхнього допиту це твердження обвинуваченого не підтвердили.

Аналізуючи вищезазначене в сукупності, колегія суддів вважає, що ОСОБА_11 , здійснюючи третю спробу поборотися з потерпілим ОСОБА_9 , вийшов за межі умов проведення боротьби, оскільки така /третя/ спроба поборотися для потерпілого ОСОБА_9 була вже неочікуваною і ОСОБА_11 в цей момент не перебував в полі його зору, що і позбавило його можливості здійснити дії спрямовані на захист.

Що стосується міри покарання, на думку колегії суддів апеляційного суду, при призначенні покарання ОСОБА_11 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

Так, при призначенні ОСОБА_11 покарання місцевим судом було враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. З урахуванням цих обставин, а також відсутністю обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, місцевий суд вірно визначив, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_11 можливе при призначенні покарання у вигляді виправних робіт.

Таким чином з урахуванням всього вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення доведене.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ст.128 КК України, як нанесення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, з чим також, після проведення часткового судового слідства, повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки нею не наведено переконливих даних, які б давали підстави для задоволення вимог апеляції прокурора.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 травня 2016 року, стосовно ОСОБА_11 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :