АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/418/17 Справа № 200/5606/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 та застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя не навів доводів щодо обґрунтованості підозри. Вказує на те, що слідчий суддя прийняв до уваги лише доводи сторони обвинувачення, які не були підтверджені будь-якими доказами, та повністю проігнорував докази, подані стороною захисту, що свідчить про порушення слідчим суддею вимог ст. 22 КПК України. Зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.00 год. 02 червня 2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існують ризики, доведені прокурором, що підозрюваний ОСОБА_6 : 1) може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) продовжити вчиняти аналогічні або ж інші злочини, оскільки не працює і не має інших джерел доходів; 3) знищити, сховати чи спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин даного кримінального правопорушення, оскільки до даного часу не виявлено знаряддя злочину, а саме, револьвер; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, сприятиме уникненню відповідальності іншими співучасниками злочину, яких на даний час не виявлено та не затримано.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що зазначені вимоги закону суддею не дотримані.

Так, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст. ст. 193, 194 КПК України, належним чином не дослідив надані матеріали та докази, які обґрунтовують пред`явлену підозру, не надав правової оцінки твердженням сторони захисту, що заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність заявлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги колегія вважає обґрунтованими.

Щодо обґрунтованості заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які на думку слідчого судді слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Колегія звертає увагу на те, що твердження слідства та суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховувати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають значення для справи; вчинити інше кримінальне правопорушення; впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, тобто формально перерахувавши всі пункти ч. 1 ст. 177 КПК України, без посилання на конкретні докази, що містяться в матеріалах провадження щодо наявності існування таких ризиків та посилаючись при цьому лише на тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , є необґрунтованими.

В судовому засіданні прокурором не надано даних щодо здійснення впливу на потерпілого та свідків на протязі більш ніж п`яти місяців, які пройшли з часу нападу на потерпілого до звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , самим підозрюваним або ж його родичами з метою зміни ними свідчень.

Вказане свідчить про відсутність достатніх підстав вважати доведеним існування вказаних ризиків, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, зазначені твердження грунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та не підтверджуються наявними у матеріалах доказами, доданими до клопотання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Аналізуючи вказану норму закону, колегія суддів приходить до висновку, що наявність існування ризику переховуватись від органів досудового розслідування, особи, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, на даному етапі досудового розслідування у повній мірі стороною обвинувачення не доведена, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

За таких обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та розмір покарання, яка загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, навчається у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини "Україна" за спеціальністю "Екологія", наявність позитивних характеристик, міцні соціальні зв`язки, а також враховуючи відсутність даних про те, що останній схильний до антисоціальної поведінки, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відповідає особі підозрюваного та є не співмірним з існуючими ризиками.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного та вважає, що запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного

ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні залишати житло цілодобово строком до 02 червня 2017 року.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді