Дата документу Справа № 330/533/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/274/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/533/16-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 190 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001584, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.10.2010 року Якимівським райсудом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки;

- 25.10.2011 року Якимівським райсудом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі, звільнився 21.10.2015 року по відбуттю строку покарання;

- 24.02.2016 року Якимівським райсудом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 24.02.2016 року і остаточно призначено покарання у вигляді 3 років і 4 місяців позбавлення волі.
В строк відбуття покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 24.02.2016 року.
Строк відбуття покарання рахувати з 24.02.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання зараховано строк тримання під вартою з 24.02.2016 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 26.12.2015 року, приблизно об 11-00 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, знаходячись біля торгового батискафу на центральному ринку по вул. Молодих Патріотів у смт Якимівка, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, під приводом перевірки працездатності для подальшого придбання, отримав від ОСОБА_9 належний останньому мобільний телефон марки «Samsung C-3050», вартістю 200 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «МТС», після чого, не маючи наміру повертати телефон чи грошові кошти за нього, покинув територію ринку, таким чином незаконно заволодівши даним телефоном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 200 гривень.

Крім того, 26.12.2015 року, приблизно о 13-00 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_10 належний йому мобільний телефон «Prestigio Multifone PAP 5450 DUO» вартістю 1000 гривень, після чого, скориставшись тим, що потерпілий зайшов до кімнати однієї з квартир вказаного будинку, покинув місце його знаходження, таким чином незаконно заволодівши вказаним мобільним телефоном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасування з огляду на наступне:

- суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив письмові докази, частина яких є недопустимими. Так, на підставу встановлення винних дій ОСОБА_8 , суд посилається на протокол впізнання особи за фотознімками від 24.03.2016 року, між тим судом не враховано, що такий протокол було складено з порушенням правил, які необхідно вчиняти під час проведення такої слідчої дії;

- судом не надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо непредставлення стороною обвинувачення вартості викрадених телефонів;

- не надано судом належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_9 стосовно належного йому телефону.

Враховуючи викладене вважає, що стороною обвинувачення не представлено суду належних доказів щодо вартості викраденого, не представлено суду належних речових доказів, судом не надано належної оцінки щодо допустимості представлених доказів, тобто не доведено винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих йому правопорушень.

За таких обставин, просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника ОСОБА_7 ; обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_8 , не дотримався усіх вимог і положень зазначених законів.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо ненадання стороною обвинувачення вартості телефонів. Судом були досліджені та покладені в основу вироку, як належні докази, довідки ФОП ОСОБА_11 , згідно яких вартість телефонів становить відповідно 200 грн. та 1000 грн.

Проте, під час судового засідання свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона надала довідки щодо вартості аналогічних телефонів, які були у вжитку, що перебувають у неї в продажу. Але телефонів, якими нібито заволодів обвинувачений, вона не бачила і вартості щодо них вона зазначити не може.

Крім того, судом не надано оцінки і показам потерпілого ОСОБА_9 стосовно належного йому телефону. Так, під час допиту у судовому засіданні потерпілий пояснив, що марку належного йому телефону він не знає, документів на нього не має, придбав його за 50 грн., але у зв`язку із заміною деталей вартість телефону підвищилась до 200-250 грн., а отже судом не надано належної оцінки факту відсутності майна та його вартості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом при дослідженні доказів, не надано їх оцінку на предмет допустимості.

Так, суд у вироку посилається, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 , на протокол впізнання особи за фотознімками від 24 березня 2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка заволоділа належним йому телефоном. При цьому, суд не звернув уваги на покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні пояснили, що їх як понятих було запрошено для участі у проведенні слідчої дії, в службовому кабінеті вже перебував слідчий та потерпілий ОСОБА_9 , на протоколі були заздалегідь розміщені фотографії чотирьох осіб, серед яких було і фото обвинуваченого.

На думку колегії суддів, вказівка суду про доведеність вини обвинуваченого, є формальною, оскільки суд належним чином не мотивував та з достатньою повнотою не обґрунтував свого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі КЗПЛ), право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд. Європейський суд з прав людини стосовно вмотивованості судового рішення виробив таку позицію. А саме, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 КЗПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає сторонам можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Хурк проти Нидерландів», «Гарсія Руїс проти Іспанії», «Кузнєцов та інші проти Росії», «Серявін проти України»).

Таким чином, можна зробити висновок про те, що невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуальногого права незалежно від доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скарзі.

Виходячи із положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливостей щодо перегляду вироку суду через не дослідження доказів, а отже і подальшої оцінки таких доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини вироку, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції у достатній мірі не досліджувались, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Отже, оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, суду першої інстанції при новому розгляді, при дотриманні процедури такого розгляду встановленої процесуальним законом, необхідно урахувати наведене у цій ухвалі, при суворому дотриманні принципів верховенства права, безпосередності, змагальності, перевірити і інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, дати належну оцінку усім наданим як стороною обвинувачення, так і стороною захисту доказам, з обов`язковою їх мотивацією, та ухвалити судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4