Ухвала
іменем України
29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000718 щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше засуджену вироком Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року за ч. ч. 1, 2,

ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

з іспитовим строком 1 рік 6 місяців
засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_4 остаточно визначено 4 роки позбавлення волі.
Також вказаним вироком з ОСОБА_4 на користь потерпілих стягнуто матеріальної шкоди на загальну суму 3890 грн, вирішено питання про судові витрати, арешт майна та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2016 року в частині призначеного покарання і вирішення цивільного позову ОСОБА_5 змінено та ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_4 остаточно визначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Також задоволено цивільний позов ОСОБА_5 та з засудженої стягнено 450 грн майнової шкоди.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочин вчинений за таких обставин. Повторно, в період кінця лютого по кінець березня 2016 року ОСОБА_4 працюючи продавцем в торговому кіоску № 609 Центрального ринку в м. Ковелі Волинської області,

з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, під приводом купівлі одягу в розстрочку переконала потерпілих передати їй речі з наступною виплатою вартості товарів. Однак, у обумовлені строки взятих на себе зобов`язань по оплаті вартості речей не виконала, незаконно заволодівши майном потерпілих, зокрема:
однією жіночою кофтою чорного кольору вартістю 250 грн, що належить ОСОБА_6 . Потерпілій сплатила лише 50 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдала потерпілій майнової шкоди на суму 200 грн;
одним жіночим велюровим спортивним костюмом вартістю 400 грн, що належить ОСОБА_7 , чим завдала останній майнової шкоди на вказану суму;
однією парою кросівок чорного кольору із шкірозамінника вартістю 200 грн та однією парою шкіряних кросівок синього кольору з емблемою марки «БМВ» 43 розміру вартістю 500 грн, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 700 грн;
одними чоловічими спортивними штанами чорного кольору вартістю 200 грн, однією чоловічою спортивною кофтою синього кольору із капюшоном з білими пасмами на рукавах вартістю 280 грн та шістьма чоловічими спортивними футболками вартістю по 50 грн кожна, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 780 грн;
жіночою курткою сірого кольору з капюшоном із написами типу газетного тексту вартістю 400 грн та однією жіночою в`язаною кофтою з шарфом у комплекті сірого кольору вартістю 250 грн, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 650 грн;
однією парою жіночих шкіряних туфель чорного кольору 38 розміру вартістю 750 грн, оплативши частину вартості туфель в сумі 250 грн, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 500 грн;
однією парою чоловічих шкіряних туфель чорного кольору вартістю 300 грн та однієї парою чоловічих спортивних шкіряних туфель на шнурівках синього кольору вартістю 760 грн, за що в подальшому сплатила 200 грн, чим завдала потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 860 грн.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 квітня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що рішення суду підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора,

та надані до скарги копії судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Твердження прокурора про те, що суд апеляційної інстанції не виклав доводів, не навів достатніх мотивів часткового задоволення апеляційної скарги засудженої та не надав належної оцінки обставинам вчинених кримінальних правопорушень колегія суддів вважає безпідставними.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді.
Крім того, в рішенні апеляційного суду зазначено, що доводи ОСОБА_12 , які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку.
Що стосується доводів прокурора щодо безпідставного пом`якшення призначеного ОСОБА_4 покарання колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2

ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Щодо покарання, яке ухвалою апеляційного суду призначено ОСОБА_4 то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 максимальне покарання визначене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України. При цьому, належним чином не мотивував прийнятого рішення, в той час як обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання, згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Апеляційний суд Волинської області в своїй ухвалі від 13 квітня 2017 року прийшов до висновку про необхідність пом`якшення покарання з огляду на позитивну характеристику ОСОБА_4 та суми завданих нею збитків, належним чином обґрунтувавши своє рішення. Крім того, суд апеляційної інстанції не обмежений у своєму праві пом`якшити призначене покарання, оскільки цим становище засудженої особи не погіршувалося.
З огляду на вищенаведене доводи прокурора про неможливість виконання вимог ст. 50 та ст. 65 КК України при призначенні близького до мінімального покарання є безпідставними.
Колегія суддів касаційного суду призначене ОСОБА_4 покарання вважає правильним, необхідним, достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на які у своїй касаційній скарзі формально посилається прокурор, та які були б підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Волинської області

від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3