Справа № 449/1268/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/25/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :

засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9 захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілого ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора ОСОБА_15 , засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_10 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

та

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Волове Перемишлянського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

кожного, визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку та мешканку м. Львова, українку, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, розлучену, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

та засуджено :

ОСОБА_5 :

- за ст. 296 ч. 4 КК України до 5 ( п`яти ) років позбавлення волі;

- за ст. 146 ч. 2 КК України до 2 ( двох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 :

- за ст. 296 ч. 4 КК України до 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі;

- за ст. 146 ч. 2 КК України до 2 ( двох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 :

- за ст. 296 ч. 4 КК України до 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 ( два ) роки.

ОСОБА_8 :

- за ст. 146 ч. 2 КК України до 2 ( двох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 ( два ) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 задоволено повністю. Стягнуто солідарно з засуджених на його користь 408, 62 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 1 000 грн. витрат за залучення адвоката.

Вирішено питання про запобіжні заходи та судові витрати.

Згідно вироку, як випливає з обвинувального висновку ( а.с. 248-274, т. 2 ) 22 січня 2012 року біля 23 години 30 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в міському парку по вулиці Тарнавського м. Бібрки Перемишлянського району Львівської області, безпричинно пристали до ОСОБА_20 , кричали, виражалися нецензурними словами в адресу останнього, умисно, з хуліганських спонукань наносили ОСОБА_20 удари ногами і руками в різні частини тіла. Крім того, ОСОБА_5 з пристрою для відстрілу гумовими кулями, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вистрелив ОСОБА_20 в праву ногу, а ОСОБА_7 наніс ОСОБА_20 удар дерев`яною битою по плечі, тобто предметом спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень. Внаслідок чого ОСОБА_20 було спричинено одну рану на правій нозі, один синець на лівій руці та один синець на правій руці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. На зауваження присутніх в парку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не реагували, а продовжували кричати, виражатись нецензурними словами, продовжували свої хуліганські дії впродовж тривалого часу.
Після вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_20 в міському парку по вул. Тарнавського м. Бібрки Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_6 вдягнув на руки ОСОБА_20 металеві кайданки, після чого в групі з ОСОБА_5 заштовхали ОСОБА_20 в автомобіль марки « Nissan Qashqai » д.н.з. НОМЕР_1 , який належить та за кермом якого перебувала ОСОБА_8 .. В салоні автомобіля ОСОБА_6 з ОСОБА_5 натягнули ОСОБА_20 на голову капюшон куртки, в яку той був одягнутий, щоб ОСОБА_20 не бачив куди його везуть, після чого ОСОБА_8 на своєму автомобілі разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вивезли ОСОБА_20 до лісу неподалік с. Любешка Перемишлянського району Львівської області, де ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прикувавши металевими кайданками ОСОБА_20 до дерева, протягом тривалого часу наносили останньому удари руками та ногами по різних частинах тіла, тобто незаконно позбавили ОСОБА_20 волі. Після цього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завезли ОСОБА_20 в м. Бібрку, де залишили на дорозі неподалік АЗС « Окко », що знаходиться по вул. Галицькій м. Бібрка Перемишлянського району Львівської області.
Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України : « Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні пристрою для відстрілу гумовими кулями, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час,вчиненні хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки ». Також дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України : « Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань ».
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України : « Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні металевих кайданок, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час, вчиненні хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки ». Також дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме : «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань ».

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України : « Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, нанесенні ударів дерев`яною битою, тобто предметом спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час, вчинення хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки ».

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 2 ст. 146 КК України за ознаками : « Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань ».

Прокурор в апеляції, не оспорюючи фактичні обставини справи, покликається на неправильне застосування кримінального закону та невідпо-відність призначеного покарання тяжкості злочину і особам засуджених. Вказує, що призначене судом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості скоєних злочинів та особі засуджених унаслідок м`якості, і що суд безпідставно застосував до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ст. 75 КК. Стверджує, що суд не врахував того, що засуджені свою вину у вчиненому не визнали, надані ними в суді покази відрізняються від наданих на досудовому слідстві, такі не сприяли розкриттю злочину, перешкоджали встановленню істини у справі і не вішкодували потерпілому моральну та матеріальну шкоду, у справі відсутні жодні обставини, що пом`якшують покарання. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити :

ОСОБА_5 :

за ч. 4 ст. 296 КК сім років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 146 КК п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

ОСОБА_6 :

за ч. 4 ст. 296 КК шість років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 146 КК чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

ОСОБА_7 - за ч. 4 ст. 296 КК п`ять років позбавлення волі.

ОСОБА_8 - за ч. 2 ст. 146 КК три роки позбавлення волі.

Засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в поданих апеляціях, поклика-ючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічність судового слідства та невірну оцінку доказів у справі, просять апеляційний суд вирок скасувати і закрити провадження у справі через відсутність в їхніх діях складу злочину.

Засуджений ОСОБА_5 в апеляції і доповненнях до неї, заперечуючи свою вину у вчиненні злочину, покликаючись на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення судом вимог кримінально-процесуального закону, вказує, що в мотивувальній частині вироку районний суд не навів формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним і натомість навів обставини викладені органом досудового слідства в обвинувальному висновку. Крім того, суд взяв до уваги покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інших свідків, однак не зазначив у вироку чому надав їм перевагу і відкинув покази засуджених. Просить вирок скасувати і закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу злочину.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в апеляції, покликаючись на відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, вказує, що при прийнятті рішення суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, внаслідок чого постановив незаконне рішення у справі. Просить вирок скасувати і закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляцій, виступи сторін на їх підтримку, пояснення засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо обставин справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляціях доводи, встановила наступне.

Відповідно до ст. 323 КПК 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 334 КПК 1960 року, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Ці вимоги при постановленні вироку судом першої інстанції не дотримані.

Як вбачається з вироку, всупереч вказаних вимог закону у мотивувальній частині вироку суд замість формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним навів обставини справи викладені органом досудового слідства в обвинувальному висновку.

Також, суд не навів у вироку покази підсудного ОСОБА_7 щодо обставин справи, які були надані ним в суді, і визнавши ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 винними у злочинах в повному об`ємі пред`явленого обвинувачення при прийнятті рішення не надав оцінки їхнім показам в суді щодо фактичних обставин справи.

Оскільки районний суд не встановив та не навів у вироку фактичні обставини справи з формулюванням обвинувачення визнаного судом доведеним, апеляційний суд позбавлений можливості дати будь-яку оцінку доводам апеляцій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 щодо правильності висновків суду викладених у ньому.

З тих самих підстав колегія суддів не має можливості і дати оцінку правильності доводів апеляції прокурора.

Крім того, як вбачається з наданого апеляційному суду захисником ОСОБА_12 скрін-шоту реєстру судових рішень районного суду, під час перебування у нарадчій кімнаті з 14 по 18 грудня 2015 року головуючий у справі суддя ОСОБА_1 в порушення ст. 322 КПК 1960 року постановляв рішення у інших справах ( 15.12.2015 у справі №449/1468/15-ц та 16.12.2015 у справах №№ 449/1456/15-ц, 449/1409/15-ц, 449/1386/15-ц ).

Допущені судом першої інстанції порушення є істотними, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити в ній законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Відповідно до ст. 367 КПК 1960 року, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає необхідним всі апеляції задовольнити частково, вирок районного суду скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

При новому розгляді справи районному суду необхідно усунути допущені порушення, і, з врахуванням доводів апеляцій прокурора та засуджених, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366, 367, 374, 377 КПК 1960 року, ст. 15 Розділу ХІ КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляції прокурора, засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 задовольнити частково. Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а справу повернути на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4