Справа № 464/5446/15-к
пр.№ 1-кп/464/10/17
У Х В А Л А
04.04.2017 року

Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
В проваджені Сихівського районного суду м. Львова перебувають обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні відповідно до ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк їх тримання під вартою закінчується 07.04.2017 р.
Прокурор ОСОБА_5 вважає за доцільне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підстави, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися.
Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_8 подала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на особисте зобов`язання та встановлення йому обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на розсуд суду. В обґрунтування клопотання покликається на те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання під вартою. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_4 не переховувався від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 вважають недоцільним продовження строку тримання під вартою та просять змінити запобіжний захід на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 14.12.2015 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави 73 080 грн.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави - 34 450 грн.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.02.2017 року продовжено до 07.04.2017 року включно.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження терміну дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинувачених, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Також суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, осіб обвинувачених та характер висунутого їм обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, його вік, матеріальний стан, те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали, зокрема, наявність ризику, що такий може вчиняти інші кримінальні правопорушення та ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду. Тому суд приходить до переконання, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому дію раніше обраного запобіжного заходу з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі слід продовжити.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не одружений, не має постійного місця проживання, раніше судимий, його вік, матеріальний стан, те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого під час іспитового строку, тривале перебування у розшуку, суд приходить до висновку, що обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали, зокрема, наявність ризику, що такий може вчиняти інші кримінальні правопорушення та ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду. Тому суд приходить до переконання, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому дію раніше обраного запобіжного заходу з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі слід продовжити.
Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає, що в задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченим відмовити, запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 днів, а саме до 02.06.2017 року включно.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України,
у х в а л и в:
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продовжити на 60 днів, а саме до 02.06.2017 року включно.
Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1