Справа № 131/1189/15-к
Провадження №11-кп/772/680/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

зі секретарем: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув 20 квітня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 03.06.2015 року за апеляційною скаргою із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з початковою освітою, раніше судимого:

- 23.06.2014 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 213 КК України, до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

- 09.06.2015 року Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 213 КК України до 2 років позбавлення волі, у відповідності до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 1 рік.

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 213 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року шести місяців позбавлення волі. Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 09.06.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 213 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Вирішено питання з речовими доказами.

Встановив :

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 з метою здійснення заготівлі побутового металобрухту, 03.06.2015 року приїхав в с. Медівка Оратівського району Вінницької області, де в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, без спеціального дозволу /ліцензії/, одержання якого передбачено законодавством та без державної реєстрації, діючи умисно, переслідуючи корисні цілі, з метою особистого збагачення, незаконно заготовив, шляхом закупівлі в жителів даного населеного пункту, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 845 кг. металобрухту чорних металів та 7,5 кг. металобрухту кольорових металів, який мав намір в послідуючому реалізувати особам, які здійснюють операції з металобрухтом.

В апеляційній скарзі із змінами прокурора ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Просить доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про необхідність самостійного виконання вироку Оратівського районного суду Вінницької області від 09.06.2015 року за ч. 2 ст. 213 КК України, яким ОСОБА_8 засуджено до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Прокурор апеляційну скаргу із змінами мотивує тим, що ОСОБА_8 09.06.2015 року засуджений Оратівським районним судом Вінницької області до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Іллінецький районний суд Вінницької області вироком від 10.02.2017 року, призначаючи покарання ОСОБА_8 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, тобто ч.4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу із змінами прокурора просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга із змінами прокурора ОСОБА_7 підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 213 КК України є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, тому суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовувалось, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення по даному кримінальному провадженні об`єктивної істини.

Разом з тим, вирок суду в частині призначення покарання щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, а апеляційна скарга із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, та кваліфікації вчиненого ОСОБА_8 злочину, зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність,а саме не застосовано закон про кримінальну відповідальність,який підлягав застосуванню, а саме ч.4 ст. 70 КК України.

Так, відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення,часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вірно зазначено в апеляційній скарзі із змінами прокурора, вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року ОСОБА_8 засуджено за те, що він 03.06.2015 року, тобто до винесення вироку в першій справі, вчинив злочин,передбачений ч.2 ст. 213 КК України. У резолютивній частині вироку вказано, що вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 09.06.2015 року підлягає самостійному виконанню, проте судом першої інстанції не здійснено посилання на відповідну норму закону.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, прийшов до висновку, що вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407 ,409, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд ,-

Постановив:

Апеляційну скаргу із змінами прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області 10.02.2017 року, щодо ОСОБА_8 засудженого за ч.2 ст. 213 КК України змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закон України про кримінальну відповідальність.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про необхідність самостійного виконання вироку Оратівського районного суду Вінницької області від 09.06.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 213 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ч.4 ст. 70 КК України

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: