Справа №639/9496/16
Провадження №1-в/639/2193/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-17.06.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання, призначеного зазначеним вироком та направлено до відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання засуджений зазначив, що на теперішній час він став на шлях виправлення, про що свідчить його зразкова поведінка у Харківській УВП №27 та Холодногірській ВК №18.

Також, ОСОБА_4 вказує, що внутрішній режим відбування покарання він ніколи не порушував, стягнення до нього не застосовувалися, працевлаштований на виробництві установи до цеху з пошиву взуття та одягу, всі завдання виконує у повному обсязі та якісно, у разі умовно достроково звільнення планує працювати закрійником.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, оскільки за весь час відбування покарання не мав жодного заохочення, посередньо характеризується,вважав заявлене клопотання передчасним.

Представник Холодногірської ВК №18 проти задоволення клопотання заперечував, пославшись також на його передчасність.

Суд, вислухавши думку сторін, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали судової справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2013 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2013 року та направлено для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.04.2016 року ОСОБА_4 скорочено наполовину невідбуту частину покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2013 року на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Початок строку: 24.12.2015 року, кінець строку: 24.06.2017 року.

На момент розгляду клопотання, тобто станом на 27.12.2016 року засуджений ОСОБА_4 відбув 1 рік 2 дні, лишилось 5 місяців 28 днів.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.12.2015 року. За час тримання в Харківській УВП №27 характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. З 16.05.2016 року відбуває покарання у Холодногірській ВК №18. За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи під контролем, заохочень та стягнень не має. Працевлаштований на виробництві установи до цеху №3, дільниця з пошиву взуття. До праці ставиться задовільно, але ініціативи не проявляє. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Підтримує родинні стосунки із рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки та передачі. Вину у скоєнні злочину визнав. Має судові витрати на загальну суму 391,20 грн., які на даний час не відшкодовані.

Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_4 за весь час відбування покарання не застосовано жодного заохочення. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 відноситься до тяжких умисних злочинів.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисного тяжкого злочину та форму вини, значний строк невідбутого покарання, посередню характеристику, відсутність заохочень, безініціативне ставлення до праці та програм диференційного впливу, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1