Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль, Рівненської обл., проживаючого по АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у виді обмеження волі у Городоцькому виправному центрі УДПС України в Рівненській області №131 (далі Городоцький ВЦ) та тимчасово перебуває у Рівненському слідчому ізоляторі УДПС України в Рівненській області (далі - Рівненський слідчий ізолятор) на підставі ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15; ч.3 ст.369; ч.1 ст.190 КК України, по якому ОСОБА_4 визнаний потерпілим);

на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про зарахування потерпілому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі, яке він відбуває у Городоцькому виправному центрі №131.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зарахування його підзахисному ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, суд в ухвалі зазначив, що враховуючи норми кримінального закону, зокрема Закону України «Про попереднє ув`язнення», зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк позбавлення волі, а також переведення менш суворого виду кримінального покарання в більш суворий здійснюється в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, а не по інших кримінальних провадженнях, де особа має статус відмінний від статусу підозрюваного чи обвинуваченого.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання його захисника ОСОБА_8 , про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування призначеного покарання, оскільки він, як особа, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, незаконно був переведений із Городоцького ВЦ у Рівненський слідчий ізолятор на підставі ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15; ч.3 ст.369; ч.1 ст.190 КК України, в якому він має статус потерпілого, а тому, враховуючи дану обставину, строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання за вироком суду, по якому він відбуває покарання у виді обмеження волі, йому повинен бути зарахований з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі. Крім того, вказує, що ухвала Острозького районного суду, згідно якої його тимчасово переведено до слідчого ізолятора, грубо порушує його права, оскільки погіршує його становище. Просить ухвалу скасувати та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_4 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про відмову в її задоволенні та залишення ухвали суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_8 та обговоривши наведені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_4 доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судом першої інстанції дані вимоги кримінального процесуального закону дотримані не в повній мірі.

Як вбачається з наданої Рівненським слідчим ізолятором довідки по особовій справі засудженого, який утримується у Рівненському слідчому ізоляторі (а.с.10), ОСОБА_4 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року за ч.2 ст.190; ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців. 27 липня 2015 року, ОСОБА_4 прибув до Городоцького ВЦ.

Матеріалами судового провадження також підтверджується, що на підставі ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року засуджений ОСОБА_4 був тимчасово переведений з Городоцького ВЦ в Рівненський слідчий ізолятор, де перебуває з 19 жовтня 2015 року по даний час на період розгляду Острозьким районним судом кримінального провадження відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню її у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369; ч.1 ст.190 КК України, де ОСОБА_4 має статус потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення, суд першої інстанції виходив, зокрема з положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув"язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року.

Тобто, суд, врахувавши вимоги вищевказаної норми кримінального закону, в аспекті того, що строк попереднього ув`язнення з відповідним перерахунком у строк відбування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до обмеження волі за вироком суду, проводиться з урахуванням п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України.

Згідно пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII, згідно якого, внесені зміни до ст.72 КК України, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання ним чинності набув законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Не зважаючи на те, що захисник ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до суду першої інстанції про зарахування його підзахисному ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення по іншому кримінальному провадженню, в якому останній має статус потерпілого, в строк відбування покарання, призначеного за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року, яким Кузьмича засуджено до покарання у виді обмеження волі та, відповідно ОСОБА_4 оскаржив рішення суду про відмову в задоволенні цього клопотання до суду апеляційної інстанції також, як потерпілий, колегія суддів вважає все-таки зарахувати ОСОБА_4 строк його перебування у Рівненському слідчому ізоляторі в строк призначеного покарання з розрахунку: один день перебування в слідчому ізоляторі за чотири дні обмеження волі, виходячи з нижченаведеного.

Положеннями ч.6 ст.9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.7 КПК України: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та повага до людської гідності, що передбачені, як обов`язкові вимоги у ст.370 КПК України.
Крім того, стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 2, 3 ст.11 КВК України передбачено, що установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи, слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (виправні колонії).

На думку колегії суддів, Острозький районний суд, тимчасово перевівши потерпілого ОСОБА_4 з Городоцького ВЦ у Рівненський слідчий ізолятор, грубо порушив права потерпілого (засудженого) ОСОБА_4 та його правове становище..
Крім того, колегія суддів ураховує, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з 19 жовтня 2015 року, тобто більше року з дня його взяття під варту до дня розгляду його апеляційної скарги по даному провадженню.
З метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року належить скасувати і зарахувати ОСОБА_4 строк його перебування в Рівненському слідчому ізоляторі на підставі вимог підпункту б) п.1 ч.1 ст.72 КК України та ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання, виходячи з такого співвідношення: один день перебування в слідчому ізоляторі за чотири дні обмеження волі.

Частиною другою ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Хомулло проти України" від 27.11.2014 року зазначив, що "Суд повторно зазначає, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу. Засіб, за допомогою, якого особа могла б домогтися невідкладного судового розгляду питання щодо законності тримання під вартою, а де необхідно - і звільнення, має бути доступний особі під час такого тримання під вартою. Існування засобу юридичного захисту, якого вимагає п.4 ст.5 Конвенції, має бути достатньо визначеним як на практиці, так і в теорії, інакше такому засобу не вистачатиме доступності та ефективності, необхідних для цілей п.4 ст.5 Конвенції. Більше того, п.4 ст.5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (п.79).

Керуючись ЗУ «Про попереднє ув`язнення»; ч.5 ст.72 КК України; ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про зарахування потерпілому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання скасувати.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк перебування в Рівненському слідчому ізоляторі УДПС України в Рівненській області з 19 жовтня 2015 року по 19 грудня 2016 року з розрахунку один день перебування в слідчому ізоляторі за чотири дні обмеження волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а потерпілим ОСОБА_4 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя- доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1