АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/3291/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2774/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу № 610/3291/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у відношенні ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з 13.06.2006 року по 17.05.2007 року в строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Судом встановлено,що ОСОБА_7 згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.04.2015 року був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 4 роки .На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.07.2007 року у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначено до відбування покарання у виді 4 років 1 місяцяпозбавлення волі. Початок строку відбування покарання за вироком обчислюється із дня затримання засудженого після набрання законної сили вироком з 15.08.2015 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.01.2014 року ОСОБА_7 був умовно достроково звільнений на невідбутий строк 2 місяці 13 днів від подальшого відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.02.2007 року, в межах якого до нього застосовувалось попереднє ув`язнення з 13.06.2006 року по 17.05.2007 року.
Тому суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_7 до набрання останнім вироком законної сили під вартою не перебував , тобто в межах цього провадження до нього не було застосовано попереднє ув`язнення, а тому немає підстав для задоволення клопотання засудженого. Крім того питання зарахування строку попереднього ув`язнення . яке охоплювалось вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.02.2007 року, у строк відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 22.04.2015 року вже було вирішено ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.02.2016 року, якою засудженому було відмовлено в такому перерахунку. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2016 року.
Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити свою ухвалу, в якій зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 13.06. 2006 року до 17.05. 2007 року в строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України. Посилався на те, що оскільки покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.02.2007 року невідбуто повністю, приєднано за правилами сукупності вироків до вироку Деснянського районного суду м. Чернігова 22.04.2015 року , а тому підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення з 13.06.2006 року по 17.05.2007 року.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення проводиться у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення.

Покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.04.2015 року у виді позбавлення волі на 4 роки 1 місяць визначено за сукупністю вироків з приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.02.2007 року у виді 1 місяця позбавлення волі.
При цьому невідбута частина покарання правильно визначена судом як строк, на який засудженого було умовно-достроково звільнено ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.01.2014 року від подальшого відбування покарання за вироком від 14.02.2007 року.

Згідно з вироком від 22.04.2015 року початок строку відбування покарання суд визначив з моменту приведення вироку до виконання. Із матеріалів справи вбачається його початок від затримання ОСОБА_7 з 15.08.2015 року вже після набрання вироком законної сили. Попереднє ув`язнення в межах даного кримінального провадження не застосовувалось.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, якщо мета покарання досягнута ще до закінчення призначеного судом строку , то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. Якщо особа була звільнена умовно-достроково , то з дня дострокового звільнення обчислюється строк погашення судимості, який тече одночасно з випробувальним строком, протягом якого тече невідбута частина покарання. Вчинення особою протягом невідбутої частини покарання нового злочину тягне призначення судом покарання за сукупністю вироків.

Як вбачається з матеріалів справи, новий злочин ОСОБА_7 вчинив не в період відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 14.02.2007 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні йому не обирався. Попереднє ув`язнення з 13.06.2006 року по 17.05.2007 рокузастосовувалось в межах іншого кримінального провадження.
Раніше питання зарахування вказаного строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 22.04.2015 року за заявою ОСОБА_7 вже було вирішено ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.02.2016 року, якою засудженому було відмовлено з тих самих підстав. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2016 року.
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого, а тому залишає без задоволення його апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 7 листопада 2016 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Головуючий

Судді -