Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/483/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017 м.Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2017 року якою,

ОСОБА_6 , уродженець м. Новомиргород, громадянин України, з базовою вищою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , по теперішній справі засуджений 17.06.2014 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Київської області від 24.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 17.06.2014 року по 14.10.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 03 місяців 27 дні,
відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Інші учасники процесу:

прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

захисник-адвокат ОСОБА_8

представник колонії ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що з характеристики, затвердженої в.о. начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6) від 28.03.2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом дотримується не завжди. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має неохайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги і необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів , якими користується, здійснення за ними належного догляду. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує не завжди. Особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Намагається виконувати роботи із самообслуговування та з благоустрою установи. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта». Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.
Відповідно до довідки про заробітну плату засудженого за період з 12.11.2014 року по 28.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 оплатно не працював.
Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому, суд приходить до висновку, що клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та замінити йому покарання на більш м`яке у виді обмеження волі.

Вказує, що суддя не виконав положення ст..321 КПК України не направив судове слідство на забезпечення повного, всебічного, об`єктивного вивчення всіх обставин справи і встановлення істини, не забезпечив належний рівень судового засідання, а саме не направив судове слідство на відсторонення грубих суттєвих порушень КПК, допущених протягом часу судового слідства. Все це є істотними порушеннями норм КПК та тягне за собою скасуванню судового рішення.

Окрім того, в неповному обсязі встановив всі обставини справи та не досліджував представленні докази засудженим, а з одностороннім і обвинувальним підходом ухвалив своє рішення. Суд оголосив зібрані доводи сторін, однак не привів їх на місце, не надав їм відповідної юридичної оцінки розбіжностям і протиріччям даним обставин. Також уд не врахував, що він являється ліквідатором на ЧАЕС та учасником ІІ катеорії

Вислухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 щодо задоволення його апеляційної скарги і постановлення нової ухвали, якою задовольнити подання про заміну йому невідбутої частини покарання, доводи прокурора про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_6 , в повній мірі об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення цього засудженого та відсутність передбачених законом підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, і обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_6 порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. Заохочень не має. З характеристики, затвердженої в.о. начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6) від 28.03.2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом дотримується не завжди. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має неохайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги і необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів , якими користується, здійснення за ними належного догляду. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує не завжди. Особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Намагається виконувати роботи із самообслуговування та з благоустрою установи. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта». Не прагне до підвищеннянаявного та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що суддею при розгляді клопотання істотно порушені норми КПК України, не знайшли свого підтвердження, оскільки ні в матеріалах провадження ні в судовому засіданні суду першої інстанції не надано достовірних даних, які б підтверджували цей факт. Не доведений цей факт і в ході апеляційного розгляду провадження за апеляційною скаргою засудженого.
Не може взяти до уваги колегія суддів і доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував те, що ОСОБА_6 є ліквідатором на ЧАЄС та учасником ІІ категорії, оскільки самі по собі ці дані характеристики, не свідчать про зразкову поведінку цього засудженого, і у сукупності з іншими наведеними вище даними, не засвідчують успішність процесу його виправлення та можливість ефективного продовження його за умови застосування більш м`якого виду покарання.
На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, як про це ставить питання в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 376, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2017 року про відмову у задоволенні спільного клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_6 - залишити без змін,
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2