Провадження № 1-кс/761/9510/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представників власника майна - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник власника майна ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2015 у кримінальному провадженні № 320 150 000 100 002 04 накладений арешт на грошові кошти у сумі 19 640 000 грн., що знаходяться на розрахунковому рахунку ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» № НОМЕР_1 у філії ПАТ «Укрексімбанк» у м. Чернівці. На думку представника власника майна, арешт накладений необґрунтовано, а також відпала потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення. Зокрема, відсутні докази того, що зазначені кошти здобуті злочинним шляхом, не дивлячись на тривалий час розслідування, що виходить за межі розумних строків, про підозру нікому не повідомлено.

Представник ТОВ «Рязань» ОСОБА_4 , стверджуючи, що ухвала про накладення арешту є незаконною та необґрунтованою, просив скасувати арешт коштів, що перебувають на вищезазначеному банківському рахунку.

У судовому засіданні представники власника майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити, наполягаючи на тому, що відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 209 КК України, піддані арешту кошти мають законне походження.

Прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , старший слідчий з ОВС ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки законність та обґрунтованість арешту перевірялась Апеляційним судом м. Києва, який своїм рішенням залишив у силі зазначений захід забезпечення. На теперішній час про підозру нікого не повідомлено, однак досудове розслідування триває, тому зберігається необхідність у подальшому застосуванні арешту майна. Грошові кошти є речовим доказом, оскільки існують підстави вважати, що вини набуті злочинним шляхом.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представників власника майна, заперечення прокурора та слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення. При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК, чинними на момент прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК у редакції, чинній на 23.10.2015, арешт накладається у разі, якщо є достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК.
Частиною 2 статті 167 КПК визначені вимоги, яким має відповідати майно для накладення арешту на нього, до таких критеріїв віднесена наявність даних, що майно, є предметом кримінального правопорушення, а також одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 23.10.2015 рішення про задоволення клопотання слідчого, застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення (справа №761/31048/15-к, провадження №1-кс/761/14768/2015), свідчить про встановлення ним складових, які дозволили прийняти позитивне для слідчого рішення. Зокрема, слідчим суддею зазначено, що є достатні підстави вважати, що піддані арешту кошти набуті у результаті кримінального правопорушення.

Апеляційний суд м. Києва, переглядаючи за апеляційною скаргою керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» ОСОБА_7 ухвалу про накладення арешту, не взяв до уваги доводи апелянта, оскільки ними не спростовані висновки, покладені в основу рішення слідчого судді від 23.10.2015.

Наведене свідчить, що законність та обґрунтованість накладення арешту перевірялась судом апеляційної інстанції, залишення ухвали слідчого судді без змін доводить відсутність під час розгляду клопотання та ухвалення рішення тих порушень, які б стали підставою для скасування арешту.

Представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, також не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК пов`язує можливість накладення арешту.

Слідчий суддя зазначає, що з моментузастосування арешту ст. 170 КПК зазнала суттєвих змін, які у т .ч. полягають у конкретизації підстав для арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Одним із завдань арешту майна є запобігання можливості приховування, зникнення, використання, передачі, відчуження майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Слідчий суддя, вирішуючи питання, чи має майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, фактично зазначив, що воно має ознаки, зазначені у ч. 2 ст. 167 КПК, тобто має властивості, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить цінності, набуті кримінально протиправним шляхом.

Доводи прокурора та слідчого, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддані арешту безготівкові кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Оцінка дотримання стороною обвинувачення розумних строків досудового розслідування не є предметом цього розгляду, а наявність цієї обставини не має безумовного наслідку у вигляді скасування арешту,

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією представника ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності підприємства.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в
У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1