Справа № 379/566/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2017 року
Таращанський районний суд Київської області в складі :
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тараща
матеріали кримінального провадження № 0000139 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
11.04.2017 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Тараща Київської області. В цей час біля господарства № 28 вказаної вулиці ОСОБА_4 помітив автомобіль марки ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та вирішив вчинити таємне викрадення акумуляторної батареї з нього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що автомобіль був не замкнений, а також відсутністю власника та будь-яких інших осіб, які б могли завадити йому вчинити крадіжку, підійшов до автомобіля та, відчинивши кришку капота, здійснив таємне викрадення акумуляторної батареї марки «WESTA» 60А 12V. В подальшому вказану акумуляторну батарею ОСОБА_4 поклав до мішка, який був при ньому, та направився з ним до свого місця проживання,за адресою: АДРЕСА_2 , розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта від 14.04.2017 року, складеного за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, вартість викраденого у ОСОБА_5 майна, а саме акумуляторної батареї марки «WESTA» 60А 12V, станом на 11.04.2017 року, з урахуванням зношеності в процесі експлуатації, становить 523 (п`ятсот двадцять три) гривні.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 523 (п`ятсот двадцять три) гривні.
По справі цивільний позов не заявлено.
Завдану шкоду відшкодовано потерпілому шляхом повернення працівниками поліції викраденого майна, вилученого під час огляду.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.
Вказані дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
26.04.2017 року між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно вищезазначеної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень) з урахуванням того, що на день укладення угоди про примирення обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також примирився з потерпілим ОСОБА_5 .
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпілий просив угоду про примирення з обвинуваченим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, збитки йому відшкодовано в повному обсязі.
Обвинувачений в судовому засіданні також просить вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної ними угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, цілком розуміють свої права, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснив крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за якою належить призначити обвинуваченому міру покарання, узгоджену сторонами угоди про примирення.
Долю речових доказів по справі вирішити згідно із ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 26 квітня 2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень) .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази: акумуляторна батарея, яка повернута під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_5 , підлягає залишенню останньому.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області протягом 30 діб з дня його оголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:ОСОБА_1