Справа № 1-1112/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Сливка В. В. ,

при секретарі СВЯТЕЦЬКІЙ Н.В.

з участю прокурора________НЕЧЕПОРЕНКА PJL,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, військовозобов"язаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, засудженого 29.10.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи судимим відкрите викрадення чужого майна, 31 липня 2010 року, близько 17 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, належній ОСОБА_2, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою попросив у ОСОБА_3, котрий також знаходився у вказаній квартирі, мобільний телефон нібито для того, щоб зателефонувати комусь, а коли ОСОБА_3, добросовісно помиляючись у справжніх намірах підсудного, передав йому свій мобільний телефон, марки "Nokia 680", вартістю 545 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв"язку "Діджус", вартістю 25 грн., заволодів указаним телефоном, не маючи наміру його повертати, і з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_3 збитків у сумі 570 грн..

Допитаний судом ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненому і показав, що дійсно 31.07.2010 року, близько 17 год., разом з ОСОБА_3 знаходився в гостях у ОСОБА_2 в його квартирі АДРЕСА_2, де, відпочиваючи, фали в нарди.

Зігравши партію в нарди він попросив у ОСОБА_2 мобільний телефон для того, щоб зателефонувати знайомому, проте останній відмовив йому, пославшись на те, що на рахунку його телефона немає грошей, і що він очікує термінового дзвінка. Почувши це ОСОБА_3 сам запропонував йому зателефонувати зі свого мобільного телефону і він, зателефонувавши з указаного телефона та повернувши його ОСОБА_3, на деякий час покинув квартиру ОСОБА_2 у своїх справах. Повернувшись до квартири ОСОБА_2 близько 19 год. він продовжував фати з останнім та ОСОБА_3 в нарди.

Близько 21 год. він знову попросив у ОСОБА_3 мобільний телефон і коли той вдруге передав йому свій мобільний телефон марки "Nokia 680" зі стартовим пакетом оператора мобільного зв"язку "Діджус", забрав його та сказавши останньому, що йде поповнювати рахунок в його телефоні і через декілька хвилин повернеться, покинув квартиру ОСОБА_2. Вийшовши на вулицю він вимкнув мобільний телефон потерпілого ОСОБА_3, оскільки вирішив не повертати його власнику, вийняв з нього сім-картуі пішов у напрямку до БК "Росава". Зустрівши дорогою незнайомого чоловіка він продав йому викрадений у ОСОБА_3 мобільний телефон за 130 грн.. У вчиненому кається, просить не карати його суворо.

Окрім визнання самого ОСОБА_1 вина підсудного у вчиненому підтверджується показами потерпілого ОСОБА_3, котрий ствердив, що під час перебування в квартирі ОСОБА_2 ПЕТРАШЕНКО 0.0. дійсно попросив у останнього мобільний телефон для того, щоб комусь зателефонувати, однак той йому відмовив і він запропонував підсудному свій мобільний телефон. Після цього ПЕТРАШЕНКО 0.0. на деякий час покинув квартиру ОСОБА_2 у своїх справах, а коли близько 19 год. повернувся - продовжив грати з ним та ОСОБА_2 у нарди.

Близько 19 год. ЗО хв. підсудний знову попросив у ОСОБА_2 мобільний телефон, але той, як і раніше, відмовив йому, пославшись на те, що очікує термінового дзвінка. Після цього ПЕТРАШЕНКО 0.0. звернувся з тим же проханням до нього і він, погодившись, вдруге передав йому свій мобільний телефон, марки "Nokia 680", вартістю 545 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв"язку "Діджус", вартістю 25 грн., повідомивши при цьому останнього про те, що грошей на рахунку в телефоні немає.

Підсудний узяв телефон і знову покинув квартиру, сказавши, що йде поповнювати рахунок в його телефоні і через декілька хвилин повернеться. Після цього він близько двох годин чекав повернення ОСОБА_1, але той так і не повернувся. Тому він, зрозумівши, що підсудний, зловживаючи його довірою, викрав його мобільний телефон, спричинивши йому збитки в сумі 570 грн., повідомив про це правоохоронні органи.

Аналогічні обставини підтвердив свідок ОСОБА_2.

Підтвердженням вини ПЕТРАШЕНКА 0.0. у скоєному є також письмові докази:

-заява потерпілого ОСОБА_3, якою останній 02.08.2010 року повідомив про заволодіння підсудним шахрайським способом його мобільним телефоном, марки "Nokia 680", правоохоронні органи /а.с. З/;

-протокол огляду місця події - квартири ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, де відбулось заволодіння підсудним мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_3 /а.с. 5/;

-власноручно написана ОСОБА_1 явка з повиною, в якій підсудний добровільно зізнався в заволодінні 31.07.2010 року, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_3, мобільним телефоном останнього, марки "Nokia", зі стартовим пакетом оператора мобільного зв"язку "Діджус", і протокол явки з повиною /а.с. 28,29/;

-протокол огляду місця події від 21.08. 2010 року, під час якого у підсудного було виявлено та вилучено сім-карту оператора мобільного оператора "Діджус" з мобільного телефона, викраденого останнім у потерпілого ОСОБА_3 /а.с. 26 /, і протокол огляду вказаної сім-карти в якості речового доказу / а.с. 44, 45 /;

-протокол відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1, під час якого останній на місці події в присутності понятих добровільно розповів про обставини заволодіння шахрайським способом мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_3, і фототаблиця до вказаного протоколу /а.с. 49-53/;

-копія вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2009 року, який свідчить про те, що раніше підсудний вже скоював злочин, по"язаний з відкритим викраденням чужого майна, і що предметом вказаного злочину також являвся мобільний телефон /а.с. 82/.

Суд, аналізуючи зібрані у справі докази, належним чином їх оцінюючи, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі пред"явленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою - шахрайство, вчинене повторно.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом"якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_1 повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно і в повному обсязі відшкодував потерпілому завдані збитки. На утриманні останнього перебуває малолітня дитина.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом"якшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується формально посередньо.

Обставин, що обтяжували б відповідальність підсудного, суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, а також на те, що ОСОБА_1 скоїв даний злочин під час іспитового строку, призначеного йому попереднім вироком, суд вважає, що виправлення підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Невідбуте підсудним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2009 року суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 71 КК України, приєднати частково до покарання, призначеного останньому цим вироком.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі потерпілим ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 570 грн. врахунок відшкодування завданих йому збитків розгляду не підлягає у зв"язку з тим, що під час досудового слідства та судового розгляду справи збитки потерпілому відшкодовані підсудним у повному обсязі в добровільному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Всилу ст. 71 КК України приєднати частково до призначеного ОСОБА_1 покарання невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2009 року в кількості трьох років та двох місяців і остаточно до відбування останньому визначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 2 /двох/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому змінити на тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області, забравши останнього під варту в залі суду. Строк покарання засудженому рахувати від 19.11.2010 року.

Речові докази - сім-карту оператора мобільного зв"язку «Діджус», повернути потерпілому ОСОБА_3, у котрого вона перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: Сливка В. В. ,