Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/439/16 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з повною загальною середньою освітою, уродженця міста Снігурівка Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який не одружений, не працює, раніше судимий:

- 18.03.2009 року Снігурівстким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 , ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 16.10.2015 року по відбуттю строку покарання,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строком на 60 днів, а саме: з 18 год. 00 хв. 28 листопада 2016 року до 18 год. 00 хв. 26 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Заступник начальника СВ Олександрійського РВП Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0000962, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Олександрійського РВП Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 8 листопада 2016 року близько 15 години 00 хвилин за попередньою змовою разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до території домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_11 , де з метою нетрудового збагачення, діючи умисно, з корисливих спонукань, за допомогою сили відчинили вхідні двері приміщення будинку і проникли всередину, де в цей час в одній із кімнат знаходилась господарка ОСОБА_11 . Продовжуючи злочинні дії, погрожуючи застосуванням сили, що виразилось в захоплені та здавлені шиї і ротової порожнини потерпілої, вимагали грошові кошти. Після цього ОСОБА_8 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_11 , а саме грошові кошти в сумі 4 200 (чотири тисячі двісті) гривень та мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT-E1200M» чорного кольору, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки. Після цього, ОСОБА_8 разом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 задоволено клопотання заступника начальника та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали клопотання, а саме протокол огляду місця події від 28.11.2016 року, протокол огляду приміщення квартири АДРЕСА_4 , показання потерпілої ОСОБА_11 , протокол пред`явлення для впізнання речей за участю потерпілої ОСОБА_11 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 містять достатню кількість даних, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України являється особливо тяжким злочином.
ОСОБА_8 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює, тому вказані обставини дають всі підстави вважати, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, останній зможе вчинити новий злочин, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Дані про особу ОСОБА_8 , який не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, проживає за межами територіально-адміністративної одиниці, в якій здійснюється досудове слідство свідчать про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вказує наявність ризику передбаченого п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того слідчий суддя прийняв до уваги обставин вчинення злочину, зокрема те, що він був вчинений щодо особи похилого віку та з особливою зухвалістю.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відносно його підзахисного обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності притягувався лише один раз 18.03.2009 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, має реєстрацію в місті Миколаєві, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де винаймає житло.
Крім того, заступником начальника СВ та прокурором не доведено в судовому засіданні підстав неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів. В той час, як тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також, його підзахисний жодним чином не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, дає показання у справі. В судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив слідчому судді про часткове визнання вини, при цьому пояснив, що фізичної сили до потерпілої він не застосовував та не погрожував застосуванням сили, в зв`язку з чим вважає кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 187 КК України помилковою. Інші встановлені обставини вчинення злочину ОСОБА_8 не заперечує.
Також його підзахисний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 заперечив обґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Пояснив, що про застосування сили до потерпілої з іншими співучасниками злочину не домовлявся, а тому в його дії носять ознаки грабежу.
Проте, слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту заперечувала наявність ризиків встановлених слідчим суддею та зазначила, що заступником начальника СВ Олександрійського РВП Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області та прокурором не доведено в судовому засіданні підстав неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.
Однак, слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вірно встановила наявність ризиків передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, проживає за межами територіально-адміністративної одиниці, в якій здійснюється досудове слідство. У зв`язку з тим, дійшов до правильного висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, останній зможе вчинити новий злочин, а також може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Зазначений висновок слідчого судді на думку колегії суддів є обґрунтованим, а тому апеляційні вимоги захисту стосовно недоведеності в судовому засіданні районного суду підстав неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів - є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього (протокол огляду місця події від 28.11.2016 року, протокол огляду приміщення квартири АДРЕСА_4 , показання потерпілої ОСОБА_11 , протокол пред`явлення для впізнання речей за участю потерпілої ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 )
Сслідчим суддею вірно враховано, що відсутні дані про ступінь довіри до підозрюваного з боку громадськості, останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Також, кримінальні правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином,посягає на право власності та життя і здоров`я особи).

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки він вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб, що дає підстави вважати про незаконний вплив на інших співучасників злочину, свідків в майбутньому, тому відносно нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_15 , оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів,а саме: з 18 год. 00 хв. 28 листопада 2016 року до 18 год. 00 хв. 26 січня 2017 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року, якою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 год. 00 хв. 26 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4