АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2274/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представників власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , погоджене із прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) таких підприємств: ТОВ «Одеська інвестиційно-консалтингова компанія-2010» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» ();

ТОВ «Агроленд-Петрівське» (); ТОВ Фенікс-Ф» (); ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Інком» (); ТОВ «Автопола» (); ТОВ «Центральна інвестиційна компанія-2010» (); ГО «Товариство індивідуальних забудовників «Спаське» (); ТОВ «Південна інвестиційна компанія-2010» () та майно, що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) СП «Катрін» ().

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 особливо тяжких злочинів та з метою виконання передбаченого ст. 170 КПК України завдання арешту майна, яке полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також забезпечення спеціальної конфіскації, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 подав в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, яке належить дружині підозрюваного ОСОБА_13 ОСОБА_10 та його доньці ОСОБА_11 з метою забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації. З таким висновком апелянт не погоджується, виходячи з того, що в якості обов`язкової умови застосування спеціальній конфіскації зазначено, що особа, яка прийняла майно, знала або повинна була знати, що таке майно одержано внаслідок вчинення злочину. При вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав слідчий суддя, як зазначає апелянт, повинен був здійснити судовий розгляд за обов`язковою участю ОСОБА_10 з метою з`ясування походження даного майна, витребування правовстановлюючих документів, що підтверджують дати та підстави набуття права власності на корпоративні права зазначених у клопотанні підприємств, які передують вчиненню інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

Зазначає, що відповідно до ч. 3 п. 4 с. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача, або є особистою власністю подружжя. ОСОБА_10 являється дружиною підозрюваного ОСОБА_13 та тривалий час займається бізнесом. Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на корпоративні права підприємств, перелік яких є відмінним від переліку підприємств, які за твердженням органу досудового розслідування знаходяться під контролем ОСОБА_13 та внаслідок діяльності яких вчинено кримінальні правопорушення. Згідно даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_13 ніколи не входив до числа засновників юридичних осіб та не здійснював управлінські функції товариств, корпоративні права на які належать ОСОБА_10 та на які було накладено арешт, а органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження того, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Також апелянт стверджує, що органами досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_11 не є добросовісним набувачем, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування до належного їй майна спеціальної конфіскації. На дану обставину також вказує той факт, що право власності на корпоративні права СП «Катрін», які в подальшому були відчужені на користь ОСОБА_11 , первинно набула ОСОБА_10 у період часу з 13.01.2011 року по 05.01.2013 року, тобто задовго до часу вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення.

Не погоджуючись з твердженням органу досудового розслідування, що збільшення статутного капіталу СП «Катрін» до 143 875 065 грн. відбулося 07.09.2016 року за рахунок коштів, одержаних ОСОБА_13 злочинним шляхом в результаті вчинення інкримінованих злочинів, апелянт зазначає, що збільшення статутного капіталу відбулося за рахунок власних коштів ОСОБА_10 , яка відповідно до офіційних відомостей Державної фіскальної служби за період часу з 01.01.2009 року по 31.12.2015 року задекларувала дохід на загальну суму 147 701 053,80 грн. Наведене, як зазначає представник, свідчить про спростування версії органу досудового розслідування, що майно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, що виключає можливість застосування спеціальної конфіскації.

Крім того, апелянт стверджує про хибність висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінальних правопорушень. Зокрема вказує про відсутність ознак складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України, оскільки відсутність серед осіб, причетних до заволодіння чужим майном, службової особи власника майна, яка відповідає критеріям, зазначеним у диспозиції ч. 2 ст. 191 КК України виключає можливість кваліфікації діянь цих осіб за вказаною статтею навіть якщо ці особи є службовими особами власника. Текст повідомлення про підозру ОСОБА_13 , свідчить, що в діях останнього та інших осіб, вказаних в якості співучасників злочину, відсутні всі основні ознаки вказаного кримінального правопорушення. Відсутність виконавця, який має службові повноваження щодо управління чи розпорядження майном ДП «Укрзалізничпостач» і який, порушуючи вимоги Закону України «Про державні закупівлі», дав вказівку особам, які притягуються до відповідальності, перерахувати кошти на користь ТОВ «Інкомм», виключають кваліфікацію діянь, описаних в повідомленні про підозру за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України.

Зазначає, що наявність будь-яких збитків від операцій по закупівлі продукції не підтверджується жодним доказом, у тому числі бухгалтерськими даними та даними податкового обліку ДП «Укрзалізничпостач». Висновок судово-економічної експертизи, на який посилається сторона обвинувачення, не є достовірним, оскільки експерт взагалі не взяв до уваги існування бухгалтерської та фінансової документації ДП «Укрзалізничпостач», посилаючись при цьому на методики проведення експертизи, які вимагають обов`язковість її використання при проведенні такого дослідження. В той же час, при проведенні ревізії на підприємстві документально не зафіксовано та не підтверджено зменшення будь-яких майнових чи немайнових активів ДП «Укрзалізничппостач», внаслідок укладення договору від 25.06.2015 № ЦХП-05-01415-01.

Щодо позиції сторони обвинувачення, яка стосується закупівлі продукції по заниженим цінам, то згідно висновку Верховного суду України від 23.01.2014 року по справі № 5-48кс13, склад злочину за ст. 191 КК України наявний у тому разі, якщо кошти за товар перераховані, акти підписані, а товар в порушення умов договору й закону не поставлений. При цьому ДП «Укрзалізничпостач» отримала продукцію, яка була нею фактично передана на регіональні філії ПАТ «Укрзалізниця».

Щодо відсутності ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, зазначає, що грошові кошти, отримані ТОВ «Інкомм» від ДП «Укрзалізничпостач» є постачальницькою винагородою, яка відповідає кон`юктурі ринку та економічно виправданою, а відтак правомірно набуті в результаті укладення цивільно-правових договорів.

Також щодо відсутності ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, зазначає, що на даний час Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов ТОВ «Інкомм» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 12.07.2016 року № та від 12.07.2016 № 002581403 про донарахування податкових зобов`язань, у зв`язку з чим фактично відсутній факт ухилення від сплати податку.

Апелянт стверджує, що органом досудового розслідування не наведено доказів в обґрунтування та підтвердження контролю та впливу ОСОБА_13 на ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його відношення до групи компаній, зокрема учасників торгів, що свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України.

Крім того, накладений слідчим суддею арешт не є співмірним у даному кримінальному провадженні, в декілька разів перевищує розмір спричиненої шкоди та не узгоджується з санкціями статей, якими передбачені покарання за злочини, що інкримінуються ОСОБА_13 . Зі змісту зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_13 встановлено розмір завданих збитків у сумі 20 270 524,12 грн., а розмір статутного капіталу СП «Катрін» згідно відомостей, що містяться в Статуті та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, становить 143 875 065,00 грн.

В доповненнях, доданих до апеляційної скарги, адвокат зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена під час зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що є прямим порушенням кримінально-процесуального законодавства. Вказує, що 04.01.2017 року Кримінальне провадженні № 0000016 за підозрою ОСОБА_13 зупинено, 09.03.2017 року відновлено у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та знову зупинено 10.03.2017 року у зв`язку з розшуком підозрюваного та лише 21.03.2017 року дане кримінальне провадження відновлено.

Також апелянт стверджує про незаконність накладення арешту на майно за відсутності доказів про повідомлення про підозру ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016, відомості про яке 04.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Органами досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_13 , будучи фактичним контролером групи підприємств, до якої входить ТОВ «Інкомм», ТОВ «Люксвен», ТОВ «Алеварус», СП «Катрін», ТОВ «Союз-Енерго», організував вчинення злочинів та спільно з ОСОБА_14 (фінансовим директором вказаної групи підприємств) і директором ТОВ «Інкомм» ОСОБА_16 , порушивши встановлений публічний порядок здійснення державних закупівель, досягнувши попередньої змови з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими службовими особами Укрзалізниці та ДП «Укрзалізничпостач», заволоділи коштами ДП «Укрзалізничпостач» шляхом реалізації метисної продукції державному підприємству за цінами значно вищими від ринкових на таку або аналогічну продукцію.

30.11.2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України та останнього оголошено в розшук.
27.12.2016 року складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 27 ч.1 ст. 366 КК України та вручено під розписку ОСОБА_20 голові правління ОСББ «КЛОВ-5» для передання ОСОБА_13

10.03.2017 року детектив Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) таких підприємств: ТОВ «Одеська інвестиційно-консалтингова компанія-2010» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» ();

ТОВ «Агроленд-Петрівське» (); ТОВ Фенікс-Ф» (); ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Інком» (); ТОВ «Автопола» (); ТОВ «Центральна інвестиційна компанія-2010» (); ГО «Товариство індивідуальних забудовників «Спаське» (); ТОВ «Південна інвестиційна компанія-2010» () та майно, що належить на праві власності ОСОБА_11 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) СП «Катрін» ().

13.03.2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва задоволено клопотання детектива.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в рамках кримінального провадження № 0000016, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення детектива ОСОБА_12 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вказане майно, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 особливо тяжких злочинів, з метою виконання завдання арешту майна, яке полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо зогляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

В клопотанні детектива зазначено про підстави вважати, що збільшення статутного капіталу СП «Катрін» відбулося за рахунок коштів, одержаних ОСОБА_13 внаслідок вчинення інкримінованих йому злочинів та/або є доходами від такого майна, а тому слід накласти арешт на майно, що належить третій особі ОСОБА_11 .

Тому слідчий суддя мав перевірити чи може таке майно підлягати спеціальній конфіскації.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає перевірці статус особи, на майно якої клопоче накласти арешт детектив в даному випадку набуття ОСОБА_13 статусу підозрюваного.

Особа набуває статусу підозрюваного з моменту повідомлення їй про підозру, в порядку, передбаченому Главою 22 КПК України.

Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у таких випадках:

- затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

- обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

- наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому Главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 135 КПК України регулює порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Зокрема ч.2 вказаної статті передбачає, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім?ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З тексту повідомлення про підозру від 30.11.2016 року, та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 27.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_13 зареєстрований в АДРЕСА_1 , а проживає в АДРЕСА_2 .

Матеріали клопотання будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_21 про підозру за правилами ч.2 ст. 135 КПК України за місцем його проживання в АДРЕСА_2 не містять, до клопотання долучено лише розписку голови правління ОСББ «Клов-5» від 27.12.2016 року про отримання представником житлово-експлуатаційній організації за місцем реєстрації ОСОБА_13 в АДРЕСА_1 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру для організації передачі останньому.

Також ч. 7 ст. 135 КПК України передбачає, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З наданої стороною захисту копії ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2017 року вбачається, що за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_13 на ухвалу про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів з?ясувала обставини про отримання ОСОБА_13 громадянства Болгарії, про що зазначено у повідомленні Інтерполу.

Тому, крім повідомлення ОСОБА_21 про підозру за правилами ч.2 ст. 135 КПК України за місцем його проживання в м. Києві, орган досудового розслідування через компетентні органи країни Болгарії міг отримати відомості про його місце перебування у цієї країни, та повідомити його про підозру за правилами ч.7 ст. 135 КПК України.

Оскільки особа набуває статусу підозрюваного з моменту повідомлення їй про підозру, в порядку, передбаченому Главою 22 КПК України, а до матеріалів клопотання не були долучені докази здійснення повідомлення про підозру у передбачений законом спосіб за місцем проживання особи, слідчий суддя дійшов передчасного висновку про наявність підстав для накладання арешту на майно, що, як зазначає детектив, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_13 та ОСОБА_10 корпоративні права (частки у статутному капіталі) ряду підприємств, з метою конфіскації, так як матеріали клопотання об?єктивних даних про набуття ОСОБА_13 статусу підозрюваного не містили.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, і за положеннями ч. 3 ст. 96-2 КК України не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

З огляду на наявні у матеріалах справи відомості, колегія суддів приходить до висновку, що органами досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами, що право власності на корпоративні права СП «Катрін» набуті ОСОБА_10 внаслідок вчинення злочину її чоловіком ОСОБА_13 .

Корпоративні права СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які в подальшому були відчужені на користь ОСОБА_11 , первинно набула ОСОБА_10 у період часу з 13.01.2011 року по 05.01.2013 року, тобто задовго до часу вчинення інкримінованого ОСОБА_13 правопорушення. Збільшення статутного капіталу підприємства у вересні 2016 року більш ніж на 50 млн. грн. до 143875065 грн. беззаперечно не могло відбутися виключно за рахунок коштів ОСОБА_13 , оскільки з довідок про доходи за період з 01.01.2009 року по 2015 рік ОСОБА_10 задекларовані доходи у сумах 24454500 грн. (за 2009 рік), 111380194 грн. (2010 рік), 11456359,80 (2011 рік), 48000 грн. (2012 рік), 140000 грн. (2013 рік), 114000 (2014 рік), 108000 грн. (2015 рік). На підтвердження таких сум доходів стороною захисту надані відповідні довідки податкових органів, ці суми є значними і перевищують вартість всього статутного капіталу СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а тому не можна погодитися з висновком органу досудового розслідування про набуття корпоративних прав СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_10 внаслідок вчинення злочину її чоловіком ОСОБА_13 .

Зазначене унеможливлює також накладення арешту на майно корпоративні права СП ОСОБА_22 », які були відчужені ОСОБА_10 її доньці ОСОБА_11 з метою спеціальної конфіскації.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга представника власників майна адвоката ОСОБА_8 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року, якою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , погоджене із прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) таких підприємств: ТОВ «Одеська інвестиційно-консалтингова компанія-2010» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агроленд-Петрівське» (); ТОВ Фенікс-Ф» (); ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Інком» (); ТОВ «Автопола» (); ТОВ «Центральна інвестиційна компанія-2010» (); ГО «Товариство індивідуальних забудовників «Спаське» (); ТОВ «Південна інвестиційна компанія-2010» () та майно, що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) СП «Катрін» () скасувати.
Постановити нову, ухвалу, якою у задоволенні клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , погодженого із прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) таких підприємств: ТОВ «Одеська інвестиційно-консалтингова компанія-2010» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агрофірма Ріжки» (); ТОВ «Агроленд-Петрівське» (); ТОВ Фенікс-Ф» (); ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Інком» (); ТОВ «Автопола» (); ТОВ «Центральна інвестиційна компанія-2010» (); ГО «Товариство індивідуальних забудовників «Спаське» (); ТОВ «Південна інвестиційна компанія-2010» () та майно, що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме корпоративні права (частку у статутному капіталі) СП «Катрін» () відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4