Справа № 127/5547/17
Провадження №11-сс/772/185/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

при участі прокурора ОСОБА_6

представника ТОВ «Правнича компанія «Справа» ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на ухвалу Вінницького міського суду від 20.03.2017, якою задоволено клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 накладено арешт та заборонено вчиняти суб`єктами державної реєстрації будь яких реєстраційних дій щодо реєстрації угод про розірвання договорів оренди, а також реєстрації нових договорів оренди укладених між фізичними особами власниками 1048 земельних ділянок для ведення товарно - сільськогосподарського виробництва із ТОВ «Колорит - Агрос» на території Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Як убачається з постанови слідчого судді ТОВ «Правнича компанія «Справа» з 2008 року орендує 1430га землі на підстав договорів оренди з більш ніж 800 власниками земельних ділянок.

Однак, на даний час відбувається реєстрація розірвання цих договорів оренди та вже укладено 348 нових договорів оренди земельних ділянок між власниками та ТОВ «Колорит Агрос».

15.03.2017 за заявою директора ТОВ «Правнича компанія «Справа» до ЄРДР внесено відомості за ч.3 ст.190 КК України щодо шахрайського заволодіння службовими особами ТОВ «Колорит Агрос» правом користування земельними ділянками на території Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району, чим завдано збитків ТОВ «Правнича компанія «Справа», а 16.03.2017 року прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту заборону реєструвати угоди про розірвання договорів оренди та договори оренди між фізичними особами власниками 1048 земельних ділянок із ТОВ «Колорит - Агрос» на території Мізяківсько Хутірської сільської ради.

В зв`язку з цим, вважаючи, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, керуючись вимогами ст.170 КПК України, що вилучене майно може мати значення речового доказу та відповідати критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, слідчий суддя заборонив вчинення суб`єктами державної реєстрації будь яких реєстраційних дій щодо реєстрації угод про розірвання договорів оренди, а також реєстрації нових договорів оренди укладених між фізичними особами - власниками близько 800 земельних ділянок для ведення товарно сільськогосподарського виробництва із ТОВ «Колорит - Агрос».
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 , в інтересах власників земельних ділянок ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора.

На думку адвоката при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри. Тоді як в матеріалах провадження такі докази відсутні, а розмір збитків взагалі не зазначено.

Слідчий суддя всупереч вимог ст. 98 КПК України не надав правову оцінку статусу земельних ділянок, які не можуть бути речовими доказами.

Крім того, кількість перереєстрованих договорів оренди земельних ділянок складає 348, тоді як арешт накладено більш ніж на 800 земельних ділянок, які не являються предметом злочину.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про накладення арешту, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб.
В ході апеляційного розгляду представник ТОВ «Правнича компанія «Справа» ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_15 , колишній директор ТОВ, пояснили, надавши для огляду документи, що невтановлені слідством особи від імені ТОВ «Правничої компанії «Справа», підробивши підписи ОСОБА_15 та власника земельної ділянки подають реєстраторам фіктивні договори про розірвання договорів оренди землі та реєструють нові, ез відому самих власників. Саме така заборона розпорядженням майном дозволить запобігти продовженню злочинної діяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призвести до використання, передачі майна.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому з урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді, якою заборонено вчиняти суб`єктами державної реєстрації будь яких реєстраційних дій щодо реєстрації угод про розірвання договорів оренди, а також реєстрації нових договорів оренди земельних ділянок є обгрунтованою.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 20.03.2017, якою заборонено вчиняти суб`єктами державної реєстрації будь яких реєстраційних дій щодо реєстрації угод про розірвання договорів оренди, а також реєстрації нових договорів оренди укладених між фізичними особами - власниками 1048 земельних ділянок для ведення товарно сільськогосподарського виробництва з «Колорит - Агрос» ( Вінницька область, Вінницький р-н, с. Мізяківські Хутора, Пушкіна, буд, б/н) на території Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій залишити без зміни.

Ухвала остаточна оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3