АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/953/17 Номер провадження 11-сс/786/138/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
апелянта ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за його заявою від 17.02.2017 року.

Згідно ухвали суду ОСОБА_8 звернувся в суд із заявою та просив виконати вимоги ст. 97, 99 КПК України (в редакції 1960 року). З тексту заяви та матеріалів доданих до неї вбачається, що ОСОБА_8 просить суддю порушити кримінальне провадження на підставі наданих ним матеріалів.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що заява ОСОБА_8 не підлягає розгляду слідчим суддею та у відкритті провадження на підставі ст. 304 КПК України відмовив.

З судовим рішенням не погодився ОСОБА_8 , який за змістом апеляційної скарги вважає ухвалу слідчого судді незаконною зазначаючи , що суд повинен був порушити кримінальну справу за його заявою на підставі вимог КПК України (в редакції 1960 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянта на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який вважав апеляційну скаргу безпідставною та заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таке право гарантовано і Кримінальним процесуальним законодавством України.

Обов`язок суду порушити кримінальну справу, на що посилається апелянт як у скарзі (заяві) до суду, так і в апеляційній скарзі, визначався відповідними положеннями Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), чинними до 19 листопада 2012 року.

Як було встановлено в ч. 2 ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року), по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов`язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Порушення кримінальної справи являло собою початкову стадію кримінального процесу, що створювала правові підстави для наступних процесуальних та слідчих дій.

20 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс від 13 квітня 2012 року, положення якого не передбачають стадії порушення кримінальної справи, а досудове розслідування за заявами, повідомленнями про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) починається з моменту внесення про нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ст. 214 КПК України, органом досудового розслідування.

Також, згідно положень п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), підлягають розгляду, відповідно до норм КПК України 1960 року, лише кримінальні справи, які до набрання чинності новим КПК надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 5 КПК України (в редакції 2012 року), процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

ОСОБА_8 звернувся до місцевого суду із заявою про порушення кримінальної справи 17 лютого 2017 року, при цьому керувався положеннями кримінального процесуального законодавства, що втратили чинність, оскільки в своїй скарзі (заяві) ставив питання про прийняття процесуального рішення про порушення кримінальної справи, повноваженнями на що на даний час не наділені ні суддя, як про це просить заявник, ні органи досудового розслідування, тобто таке рішення, що не передбачене чинним кримінальним процесуальним законодавством. Відповідно така заява (скарга) ОСОБА_8 не може бути предметом розгляду слідчим суддею.

У апеляційній скарзі апелянт також посилається на норми КПК України (в редакції 1960 року), що втратили чинність, та не можуть бути застосовані судом з огляду на положення ст. 5 КПК України ( в редакції 2012 року), а тому їх колегія суддів до уваги не приймає.

Таким чином рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_8 постановлено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону і не суперечить положенням Конституції України, є законним, обґрунтованим, а підстав для його скасування колегія суддів не знаходить. У зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 404,405, 407, 422 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_8 від 17.02.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4