Справа № 642/4064/17
провадження 1-кп/639/459/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року м. Харків
Колегія суддів Жовтневого районного суду м.Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України,
встановила:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України, а також заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки дія вказаного запобіжного заходу спливає 17.08.2017р., ризики, які були підставою для його застосування не зникли, а саме ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих по справі, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше був судимий за вчинення особливо тяжких злочинів проти здоров`я та життя особи, не має міцних соціальних зв`язків за місцем тимчасового мешкання та офіційних джерел доходу.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку прокурора.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, надали заяви про проведення засідання за їх відсутності.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений заперечували проти призначення обвинувального акту по кримінальному провадженню до судового розгляду.
Адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків, в обґрунтування якого зазначила, що направлений до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, фактичні обставини у ньому викладені не в повній мірі, відсутні докази винуватості обвинуваченого.
Щодо продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого також заперечувала посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав клопотання та думку захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт із додатками, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого, потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Як убачається з обвинувального акту, вищевказані вимоги процесуального закону прокурором виконані не були.
Обвинувальний акт в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, які прокурор вважає встановленими, не містить будь-яких відомостей про те, обвинуваченим або іншою невстановленою особою, в ході нападу спричинені тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яке саме майно потерпілих було викрадено в результаті нападу та даних про його вартість.
В частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України обвинувальний акт не містить даних про вилучення зброї.
Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин позбавляє суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.
Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.219 КПК України до обвинувального акту додаються, зокрема цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Згідно із обвинувальним актом по кримінальному провадженню, під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків та моральної шкоди.
Однак, матеріали додатні до обвинувального акту, містять цивільний позов тільки потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральних збитків, цивільні позови інших потерпілих відсутні, що є порушенням прав потерпілих.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, а також його невідповідність вимогам закону щодо змісту фактичних обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, за який кримінальним законом визначено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 8 до 15 років та ч.1 ст.263 КК України, за який кримінальним законом визначено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 3 до 7 років.
Згідно матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, обраного в ході досудового слідства, закінчується 17 серпня 2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При вирішенні клопотання прокурора суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого та тяжкого злочинів, раніше судимий, має тимчасове місце мешкання в м. Харкові, відсутність даних про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання та щодо погіршення стану його здоров`я, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні стороною захисту не надано та судом не встановлено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих по справі, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314- 316 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» продовжити на 60 днів, до 15 жовтня 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3