Справа № 368/367/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/643/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 08.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
8 червня 2017 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , представника колонії ОСОБА_8 , розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, якою подання начальника Кагарлицької ВК № 115 та клопотання засудженого задоволені, а ОСОБА_7 замінено невідбуту частину строку основного покарання більш м`яким.

До Кагарлицького районного суду Київської області звернулися з спільним поданням начальник Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким. Своє подання обґрунтували тим, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, п`ять разів заохочувався керівництвом установи та мав одне дисциплінарне стягнення, яке знято в установлено законом порядку.

Крім того, засуджений також подав клопотання про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким, а саме виправними роботами.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року подання начальника КВК № 115 та клопотання засудженого задоволені, а ОСОБА_7 замінено невідбуту частину строку основного покарання більш м`яким, а саме на виправні роботи.

Свою ухвалу суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_7 з 28.12.2014 року утримувався у Черкаському СІЗО, де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав. 25 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Кагарлицької виправної колонії № 115 Київської області. Станом на 25.02.2017 року ОСОБА_7 відбув 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин, вчинений з необережності. Вивченням матеріалів особової справи суд першої інстанції встановив, що за час відбування покарання в Кагарлицькій ВК №115 ОСОБА_7 має п`ять заохочень за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці. Мав лише одне дисциплінарне стягнення, яке знято в установленому законом порядку. Відповідно до характеристики від 09.03.2017 року по прибуттю до установи засуджений був працевлаштований в якості різноробочого на виробництві установи, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує, що і підтверджується матеріалами особової справи, в якій міститься заява засудженого щодо надання йому роботи. Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_7 має намір працевлаштуватися підсобним працівником у ФГ «Джерело - Г» та проживатиме за місцем своєї реєстрації. На думку суду ОСОБА_7 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою замінити невідбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Свої апеляційні вимоги він обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги при виборі більш м`якого покарання, яке слід застосувати до засудженого в порядку ст. 82 КК України, що засуджений ОСОБА_7 грубо порушив вимоги ПДР України в результаті чого загинули двоє осіб, засуджений відшкодував згідно матеріалів справи лише частину завданих збитків. Крім того, заміна значного терміну невідбутого основного виду покарання, а саме позбавлення волі терміном 4 роки 61 день, на більш м`яке покарання у виді виправних робіт терміном на 2 роки, що є найбільш м`яким покарань, порушує принципи невідворотності та справедливості покарання. Не заперечуючи факту становлення засудженого на шлях виправлення та можливості застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України вважає заміну основного покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 61 день на виправні роботи строком 2 роки з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави таким, що явно не відповідає обставинам справи та призведе до порушення принципу невідворотності покарання.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою засуджений подав заперечення на неї, де просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він вчинив необережний злочин, відшкодовує шкоду заподіяну злочином потерпілим, а під час виправних робіт зможе більше відшкодовувати на користь потерпілих. Він довів своє виправлення, про що не заперечує навіть прокурор.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, пояснення представника колонії, який залишив вирішення питання на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною четвертою статті 82 КК України відповідного строку покарання.

Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 засуджений 12 лютого 2014 року за ст. 286 ч. 3 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2014 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12.02.2014 року залишено без змін. 27 листопада 2014 року ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20.05.2014 року залишено без змін. Початок строку покарання 25.12.2014 року. Кінець строку покарання 25.06.2021 року. 1/3 строку покарання 25.02.2017 року.

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_7 , по прибуттю до установи засуджений був працевлаштований в якості різноробочого на виробництві установи, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує, що і підтверджується матеріалами особової справи, в якій міститься заява засудженого щодо надання йому роботи.

За час відбування покарання в Кагарлицькій ВК №115 ОСОБА_7 має п`ять заохочень, за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці та одне дисциплінарне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що сам факт правослухняної поведінки засудженого під час відбування покарання не є безумовною підставою для заміни покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді виправних робіт, а тому висновки суду першої інстанції щодо можливості заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 61 день на 2 роки виправних робіт є безпідставними.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому, враховуючи характер вчиненого засудженим злочину, наслідки, які настали, а саме загибель двох осіб, нетривалий термін відбуття покарання, колегія суддів вважає явно передчасним заміну невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, оскільки, виходячи з принципів інституту кримінального покарання, така заміна буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, строк невідбутої ОСОБА_7 частини покарання становить більше чотирьох років, а покарання у виді виправних робіт, згідно вимог ст. 57 КК України, може бути призначене на строк не більше двох років.

За таких обставин ухвала Кагарлицького районного суду в цій частині є незаконною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливості заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини строку основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі з врахуванням тривалості строку відбуття покарання заслуговують на увагу, однак, засуджений заперечує проти такої заміни, а тому доводи судом апеляційної інстанції не розглядаються.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено порушення вимог КПК України, які є підставою для скасування ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 25.04.2017 року щодо ОСОБА_7 та постановлення нової ухвали про задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 307, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, якою подання начальника КВК № 115 та клопотання засудженого задоволені, а ОСОБА_7 замінено невідбуту частину строку основного покарання більш м`яким - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_7 та задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме виправними роботами.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4