Номер провадження: 11-кп/785/25/17
Номер справи місцевого суду: 523/1946/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002485 від 18.05.2015 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 19.07.2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Полянецьке Савранського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді виправних робіт на строк 8 (вісім) місяців, з відрахуванням щомісячно із суми заробітку в дохід держави десять відсотків.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої суму у розмірі 4042,59 грн. (чотири тисячі сорок дві п`ятдесят дев`ять копійок) та у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та 10000 (десять тисяч) гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого - відмовлено,-

встановив

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він 17.05.2015 року, близько о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на проїзній частині вул. М. Грушевського в м. Одеса, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше незнайомою йому ОСОБА_12 , яка під час керування автомобілем марки «Chevrolet», державний р/н НОМЕР_1 , здійснила наїзд на його сестру, підійшов до вказаного автомобіля та через відкрите вікно водійських дверей, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_12 , умисно наніс їй декілька ударів кулаком правої руки в область голови, передпліччя та шиї, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді одного синця правої щічно-виличної області, двох саден правої щічної області, один синець шиї та один синець лівого передпліччя, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.

На вирок суду першої інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга, в якій захисник посилається на незаконність, необґрунтованість вироку, невідповідність викладеним у вироку висновків суду фактичним обставинам справи та порушує питання про його скасування.

Вважає, що судом не враховано, що саме через неправомірну поведінку потерпілої ОСОБА_12 сталася зазначена подія, оскільки остання порушивши правила дорожнього руху, а саме не переконавшись в безпечності руху та відсутності пішоходів, які не завершили рух на пішохідному переході, розпочала рух.

При цьому, захисник зазначає, що обвинувачений не наносив потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки відразу після події, потерпіла закрилась в своєму автомобілі та не виходила із нього і ці обставини не підтверджені показаннями свідків, а свідки, які були очевидцями події, ні на досудовому слідстві ні в судовому засіданні допитані не були.

Також, в апеляційній скарзі адвокат стверджує, що цивільний позов потерпілою ОСОБА_12 заявлений необґрунтовано, оскільки надані нею документи, не відносяться до події, яка сталася 17.05.2015 року. Крім того зазначає, що відповідно до документів, які надала потерпіла, вона звернулась за медичною допомогою лише через декілька днів після події, а з наданих потерпілою листків непрацездатності вбачається, що остання звернулась за медичною допомогою у зв`язку із загостренням професійних хронічних захворювань.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, виправдавши обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримав доводи апеляції захисника та просили скасувати вирок суду першої інстанції; представника потерпілої, який просив залишити вирок без зміни, посилаючись на його законність та обгрунтованість; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції; дослідивши докази щодо заявленого у справі цивільного позову, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині вирішення цивільного позову зміні, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, районний суд послався на досліджені у ході проведення судового розгляду докази, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_12 , яка вказала, що керуючи автомобілем, на вул. Грушевського в м. Одеса та розпочавши рух на дозвільний сигнал світлофору вона здійснила наїзд на дівчину, яка несподівано вибігла із-за вантажівки автомобіля. До автомобілю, де вона перебувала підійшов обвинувачений та висловлюючись нецензурною лайкою наніс через відкрите вікно автомобілю їй більше ніж п`яти ударів кулаком в область обличчя. Крім того зазначила, що після нанесення їй ушкоджень, її самопочуття погіршилося, в зв`язку з чим вона була вимушена звернутися за медичною допомогою;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що потерпіла впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження (а.с.109-111);

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав, що був свідком наїзду автомобілем Шевролет під керуванням потерпілої на дівчину, яка несподівано вийшла на перехрестя. Один з чоловіків підійшов до автомобіля потерпілої та висловлюючи невдоволення, через відкрите вікно, наніс потерпілій, яка перебувала в салоні автомобілю декілька ударів у верхню частину тіла. Ці події спонукали його підійти до автомобілю потерпілої і він побачив на її обличчі кров та залишив свою візитку у разі необхідності підтвердження цих фактів;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, яка спричинила потерпілій тілесні ушкодження (а.с.115-117);

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка фактично надала пояснення, аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_12 та додатково вказала на перебування обвинуваченого у стані сильного алкогольного сп`яніння, про що йому також зауважували працівники поліції, які прибули на місце ДТП;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, яка спричинила потерпілій тілесні ушкодження (а.с.118-121);

- заявою про вчинення злочину (а.с.105-107);
- висновками судово-медичних експертиз №1086 від 25.05.2015 року та №1736 від 06.08.2015 року, згідно до яких потерпілій ОСОБА_12 були спричинені ЛЕГКІ тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої щічно-виличної області, двох саден правої щічної області, одного синця шиї та одного синця лівого передпліччя, які вона отримала 17.05.2015 року;
При цьому районним судом також були прийняті до уваги показання свідка ОСОБА_15 - рідної сестри обвинуваченого, яка вказала, що дійсно мало місце наїзду на неї автомобілем під керуванням потерпілої, в результаті якого вона знепритомніла, а коли прийшла до тями, то побачила, що її брат перебуває біля неї. Крім того свідок заперечила проти наявності у потерпілої будь яких видимих тілесних ушкоджень.
Надавши оцінку усім в сукупності дослідженим у справі доказам, районний суд прийшов до висновку щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 саме обвинуваченим ОСОБА_9 .
Апеляційний суд перевіривши доводи апеляційної скарги щодо невинуватості обвинуваченого та оцінивши усі встановлені районним судом обставини справи, приходить до висновку про правильність прийнятого районним судом рішення в частині доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому апеляційний суд враховує надані свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , показання, щодо нанесення обвинуваченим потерпілій ударів руками по обличчю та верхній частині тулубу, які вважає належними та достовірними, оскільки свідки є незацікавленими особами, перебували на місці вчинення злочину випадково, їх показання щодо обставин вчиненого злочину співвідносяться зі свідчення потерпілої і в тому числі повністю узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами.
Між тим, в апеляційному суді, захисником обвинуваченого було заявлено клопотання щодо допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту, апеляційний суд виходив з того, що свідок ОСОБА_13 , а не « ОСОБА_16 » як про те було зазначено захисником був допитаний районним судом, а свідок ОСОБА_17 взагалі не був допитаний як органом досудового розслідування, так і районним судом і про допит зазначеного свідка як стороною захисту, так і стороною обвинувачення в районному суді питання не ставилося.
Також районним судом була забезпечена можливість допиту свідків сторони захисту ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в районному суді, в зв`язку з чим районним судом для забезпечення явки цих свідків оголошувалася перерва, однак зазначені свідки в судове засідання неодноразово не прибули, їх явка стороною захисту забезпечена не була.
За таких обставин, районний суд був позбавлений можливості допитати цих свідків та сприйняти їх покази не міг і ухвалив вирок на підставі наявних і досліджених районним судом доказів.
Крім того, в суді апеляційної інстанції, стороною захисту було заявлено клопотання щодо допиту свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 які як стверджувала сторона захисту перебували на місці, під час наїзду автомобілем під керуванням потерпілої ОСОБА_12 на свідка ОСОБА_15 .
Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для допиту зазначених свідків, оскільки як встановлено в ході апеляційного розгляду, про наявність цих свідків було відомо стороні захисту на час досудового розслідування, однак клопотання про їх допит сторона захисту не заявляла та як свідчить реєстр досудового розслідування слідчим вони допитані не були ( а.с. 4-8). Крім того, при виконанні вимог ст.290 КПК України сторона захисту не заявляла про володіння речовими доказами, чи матеріалами, які згідно з ч.6 ст.290 КПК України, необхідно надавати для ознайомлення потерпілій, що у відповідності до положень ч.12 ст.290 КПК України унеможливлює допустити ці відомості, що містяться в них як докази ( а.с.139). В тому числі таке клопотання не було заявлене стороною захисту і під час проведення підготовчого судового засідання.
Зазначені обставини, у відповідності до положень ст.290 КПК України, унеможливлювали допит наведених вище свідків в районному суді, що вірно було зазначено районним судом в оскаржуваному вироку в тому числі унеможливлювало їх допит і в апеляційному суді, відповідно до вимог ст.290 та ч.3 ст.404 КПК України, оскільки поважних причин щодо не проведення допиту цих свідків як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду, апеляційному суду надано не було.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в частині розгляду заявленого у справі цивільного позову, то апеляційний суд приходить до висновку про таке.
На підтвердження заявленого у справі цивільного позову в частині відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди у загальній сумі 4042,59 грн., потерпіла надала відповідні докази, а саме матеріали, які свідчать про звернення потерпілої до медичних закладів та чеки, які підтверджують придбання нею медикаментів.
Так, з наданих на обгрунтування понесених потерпілою витрат на придбання медичних препаратів у загальній сумі 4042, 59 грн. та медичної документації вбачається, що потерпіла перебувала на лікуванні в зв`язку з хронічними захворюваннями (а.с.27-34). Між тим, зазначена медична документація не містить жодних даних, які вказують на те, що загострення зазначеної хвороби потерпілої сталося саме в зв`язку з спричиненням останній обвинуваченим ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.
Разом з тим, у виписці із медичної карти амбулаторного хворого від 23.06.2015 року вбачається, що погіршення стану здоров`я потерпілої більш ніж одного місяця сталося в зв`язку з перенесенням нею стресом дорожньо-транспортної пригоди, про що вона повідомила лікаря (а.с.31).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що понесені потерпілою матеріальні витрати на лікування, придбання медичних препаратів в повній мірі не підтверджені належними доказами, оскільки потерпілою не надано відповідних медичних документів, які вказують на проходження потерпілою лікування саме в зв`язку з отриманням нею тілесних ушкоджень, та які вказували на те, що результат загострення хронічної хвороби був спровокований саме протиправними діями обвинуваченого.
За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи захисника обвинуваченого про безпідставне стягнення спричиненої матеріальної шкоди і вважає невідповідними висновки суду, викладені у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині безпідставного стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки з урахуванням отриманих тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого, та перенесених потерпілою змін у повсякденному житті та особистих планів, зазначена сума є належною та достатньою для відшкодування спричиненої шкоди і відповідає тим душевним стражданням, які перенесла потерпіла в результаті вчиненого відносно неї злочину.
Згідно до ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в тому числі є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.409 КПК України, вирок районного суду підлягає зміні із зазначених у ч.1 вказаної статті підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляції захисника обвинуваченого зміни вироку в частині розгляду цивільного позову, а саме скасування рішення районного суду щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 4042,59 грн., а в решті залишенню без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 19.07.2016 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України в частині вирішення цивільного позову - змінити, скасувавши його в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої матеріальної шкоди в сумі 4042,59 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_23 .