Справа № 396/1459/15-к
Провадження № 1-кп/396/1/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, освіта середня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, згідно ст.89 КК України, такого, що не має судимості, за обвинуваченням за ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.296, ч.2 ст.186, ст.386 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючого, освіта середня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, за обвинуваченням за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України,
Обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, а саме те, що він 07.09.2014 року приблизно о 10.00 год., знаходячись на території присадибної ділянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться позаду домоволодіння останнього, в АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень через особисті неприязні відносини до останнього та реалізовуючи його, підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому один удар правою рукою, долонею стиснутою в кулак в область грудей зліва. Від отриманого удару ОСОБА_7 впав на землю на спину.
Своїми протиправними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №144 від 08.09.2014 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені вище тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердого тупого предмета, що має обмежену контактуючу поверхню, що діє по типу удару.
Крім цього, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України, тобто вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а саме те, що після заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , не бажаючи припинення своїх злочинних дій, 07.09.2014 року приблизно о 10.03 год., ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, упродовж п`яти хвилин, зі своєю дружиною ОСОБА_10 , перебуваючи на присадибній ділянці Ходоніних, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка не огороджена та вільна для доступу осіб та являється громадським місцем, оскільки на суміжних присадибних ділянках перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , малолітній ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , (а також їх син ОСОБА_16 ), грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, почали висловлюватись не цензурною лайкою на адресу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 , на зауваження оточуючих припинити свої протиправні дії не реагували.
Після цього, ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 , спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в загальній кількості не менше п`яти ударів в область голови та живота.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №152 від 23.09.2014 року, ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді підшкіряної гематоми правої тім`яної області, кровопідтьоків правого плеча в середній третині та тильної поверхні правого передпліччя та множинних кровопідтьоків передньої черевної стінки. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Зазначені вище тілесні ушкодження виникли в результаті неодноразової дії твердого тупого предмета, що має обмежену контактуючу поверхню.
Крім цього, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування психічного насильства з метою утримання вилученого майна, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а саме те, що 05.12.2013 року близько 08 год., ОСОБА_9 за попередньою змовою та разом із своєю дружиною ОСОБА_10 прибули до володіння в АДРЕСА_2 , яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2010 належить ОСОБА_17 , в якому тимчасово проживали ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , висловлюючи погрози застосування насильства у словесній грубій формі, незаконно відкрито вилучив належне ОСОБА_18 , майно, а саме: золоту каблучку, виготовлену із золота 583 проби, масою 5,84 гр., золотий ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, масою 3,16 гр., пральну машину «Гномик», виготовлену в 1992 році, цифровий супутниковий приймач «Strang моделі SR.T 7710» «VІASAT», супутникову антену, музичний центр «JL-550», плазмовий телевізор «DEX», електродвигун потужністю 5 кВт, завдавши потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 8442,62 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла та вчинення інших дій, що порушують недоторканість житла громадян, а саме те, що ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що житловий будинок та господарсько-побутові приміщення розташовані по АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2010 року належить ОСОБА_17 , діючи всупереч вимогам рішення колегії суддів з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.02.2013 року, яким ОСОБА_9 та членів його родини зобов`язано усунути перешкоди у користуванні вищезазначеним житловим будинком з господарсько-побутовими шляхом їх виселення, яке 20.04.2013 року виконано працівниками ВДВС Новоукраїнського РУЮ, маючи умисел на незаконне проникнення і вчинення інших дій, що порушують недоторканість житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання 05.12.2013 року близько 08.00 години, через хвіртку, без дозволу власника, достовірно знаючи, що в будинку за згодою власниці ОСОБА_17 проживають ОСОБА_18 та ОСОБА_19 незаконно проник на територію вказаного домоволодіння по АДРЕСА_2 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_9 скориставшись відсутністю ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , без їх дозволу та дозволу власника ОСОБА_17 , шляхом пошкодження запираючих пристроїв на вхідних дверях незаконно проник безпосередньо до домоволодіння по АДРЕСА_2 та господарсько-побутових будівель.
Після незаконного проникнення, ОСОБА_9 зі своєю сім`єю незаконно вселився до вказаного домоволодіння, дозволивши при цьому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 забрати частину належних їм речей, та погрожуючи фізичною розправою, заборонив власниці ОСОБА_17 наближатися до її домоволодіння.
Обвинуваченій ОСОБА_10 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування психічного насильства з метою утримання вилученого майна, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а саме те, що 05.12.2013 року близько 08 год., ОСОБА_10 за попередньою змовою та разом із своїм чоловіком ОСОБА_9 прибули до володіння в АДРЕСА_2 , яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2010 року належить ОСОБА_17 , в якому тимчасово проживали ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , висловлюючи погрози застосування насильства у словесній грубій формі, незаконно відкрито вилучила належне ОСОБА_18 , майно, а саме: золоту каблучку, виготовлену із золота 583 проби, масою 5,84 гр., золотий ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, масою 3,16 гр., пральну машину «Гномик», виготовлену в 1992 році, цифровий супутниковий приймач «Strang моделі SRT 7710» «V1ASAT», супутникову антену, музичний центр «JL-550», плазмовий телевізор «DEX», електродвигун потужністю 5 кВт.
Крім цього, ОСОБА_10 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України, тобто вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а саме те, що 07.09.2014 року приблизно о 10.03 год., ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, упродовж п`яти хвилин, зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , перебуваючи на присадибній ділянці Ходоніних, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка не огороджена та вільна для доступу осіб та являється громадським місцем, оскільки на суміжних присадибних ділянках перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , малолітній ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , (а також їх син ОСОБА_16 ), грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, почали висловлюватись не цензурною лайкою на адресу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 , на зауваження оточуючих припинити свої протиправні дії не реагували.
Після цього, ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_9 , спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в загальній кількості не менше п`яти ударів в область голови та живота.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №152 від 23.09.2014 року, ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді підшкіряної гематоми правої тім`яної області, кровопідтьоків правого плеча в середній третині та тильної поверхні правого передпліччя та множинних кровопідтьоків передньої черевної стінки. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Зазначені вище тілесні ушкодження виникли в результаті неодноразової дії твердого тупого предмета, що має обмежену контактуючу поверхню.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково, погодився лише із самовільним проникненням в домоволодіння, належне потерпілій ОСОБА_17 , пояснив, що під час самовільного вселення у будинок по АДРЕСА_3 він захищав своє майно, яке було віддано від відповідальне зберігання ОСОБА_17 , яке являється йому сестрою. За вказаний будинок він сплатив ОСОБА_17 в рахунок його вартості 9 тис. дол. США, про що остання надала йому розписку. Спочатку будинок був під арештом за час життя колишнього власника ОСОБА_20 , кошти він сплатив у 2006 році.
Взимку 2013 року він із дружиною приїхав до вказаного будинку, в якому жила якась незнайома жінка, як йому стало відомо пізніше дружина потерпілого ОСОБА_18 , він сказав їй, що являється власником будинку, викликав працівників міліції, з якими разом увійшли до будинку. На той час спір щодо будинку продовжувався вирішуватися у судовому порядку. Він запропонував жінці ОСОБА_18 покинути будинок, остання зібрала своє майно, казала, що забрала усе своє майно. Він вимагав, щоб вони оплатили комунальні послуги, привезли воду і заповнили балони газом. ОСОБА_18 обіцяв усе оплатити і залишив у завдаток телевізор і музичний центр. Наступного дня ОСОБА_18 нічого не сплатив. Він заселився у спірний будинок, бо вважав його своїм. До цього вони проживали у цьому будинку 8 років, й в ньому залишалося багато їхніх речей, які ОСОБА_18 поступово розпродував, вони робили у ньому ремонт, договору купівлі-продажу із ОСОБА_17 не складали, бо були родичами, й не очікували проблем. За рішенням суду він відсудив у ОСОБА_17 сплачений завдаток за будинок 18 тис. грн., які стягнуті із неї виконавчої службою, але він ці кошти з виконавчої служби не забирав, оскільки наполягав на своєму праві власності на будинок та хотів в подальшому його захищати.
Зі слів дружини, під час обшуку в їх будинку вилучені речі були залишені у флігелі, куди вони поділися згодом, йому невідомо. Ввечері в день обшуку він приїхав до свого будинку й побачив, що там усе розкидано, двері флігелю були опечатаними, ці двері він не відчиняв. В той вечір вони у будинку не спали й за вилученими речами не слідкували. Наступного дня побачили, що гараж і двері флігелю відчинені, протокол обшуку знайшли у поштовій скриньці, його сусід йому згодом розповідав, що бачив як ОСОБА_18 вивозив якісь речі.
Потерпілій ОСОБА_8 він не погрожував, під час відтворення запису розмов, нібито із зафіксованими погрозами, себе не впізнає, він мав намір заявити клопотання про проведення відповідної експертизи для встановлення ідентичності його голосу, але оскільки оригінал запису не збережений, то такого клопотання він не заявляє.
Потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він тілесних ушкоджень не завдавав, між ними була словесна перепалка щодо незаконно зірваної ними кукурудзи, під час якої він вимагав повернути зрізану кукурудзу, вважає твердження потерпілих про побиття неправдивими. Конфлікт відбувався на приватній території на межі земельних ділянок, під час якого були присутні він із ОСОБА_10 , його син ОСОБА_16 , потерпілі ОСОБА_7 із ОСОБА_8 , ОСОБА_15 із малолітнім сином ОСОБА_14 , який знімав на телефон, інших осіб він не бачив. ОСОБА_8 сама агресивно до нього висловлювалась та намагалась вдарити його.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнала, пояснила, що в 2015 році вони жили із чоловіком ОСОБА_9 в АДРЕСА_4 по сусідству із потерпілими Ходоніними. 07.09.2014 року вони побачили, що на їх земельній ділянці немає кукурудзи, яку вони сіяли, побачили, що кукурудзу зрізає потерпілий ОСОБА_7 , син ОСОБА_16 сказав їй, що на полі відбувається конфлікт, вона прибігла та побачила, що ОСОБА_8 замахується руками на ОСОБА_9 . Через деякий час вона побачила, що ОСОБА_8 лежить на землі, прийшли сусіди та казали їй підніматися, але остання казала, що підніматися не буде, доки не приїдуть працівники міліції. Вони з 1995 року судяться із потерпілими ОСОБА_21 за межі земельних ділянок, а тому вважають, що останні обмовляють їх внаслідок неприязних стосунків між ними. Під час конфлікту усі висловлювалися нецензурною лайкою, в т.ч. і її чоловік ОСОБА_9 .
Куди поділося вилучене під час обшуку майно, їй не відомо, оскільки воно їй на зберігання не вручалося. Вважає, що дане кримінальне переслідування є провокацією за громадську діяльність ОСОБА_9 .
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_5 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , 07 вересня 2014 року зранку у неї із Нешкребами виник конфлікт, оскільки вони перенесли межу земельної ділянки на 4 метри, потім у ОСОБА_9 був конфлікт із її чоловіком ОСОБА_7 із-за кукурудзи, обвинувачений ОСОБА_9 спричинив її чоловікові тілесні ушкодження, а саме вдарив його кулаком в груди, потім обвинувачена ОСОБА_10 схопила її за волосся та почала бити кулаками в обличчя і по плечах, вона впала на землю на бік та отримала ще 2 удари в живіт ногами від обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого той руками кинув на неї землею. На крики прибігли сусіди та викликали швидку та працівників міліції. Сусіди ОСОБА_22 і ОСОБА_23 були свідками побиття потерпілого ОСОБА_7 , а коли обвинувачені били її, вони не бачили. Її били десь через 10 хв. після побиття ОСОБА_7 . Обвинувачені ображали їх із чоловіком нецензурною лайкою та вели себе агресивно.
У березні 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 почав знову їм погрожувати вбивством. Всі події відбувалися із-за земельного спору, який на той час вирішувався в суді. ОСОБА_9 , звинувачував її в тому, що вона із чоловіком усіх підкупили й що вона сказала неправду в своїх показаннях слідчому та суду. Обвинувачені жодного разу не вибачилися перед ними та не відшкодували шкоду. Всі погрози потерпіла разом з чоловіком сприймали як реальні, оскільки вони фізично слабшими від нього, ОСОБА_9 постійно погрожував їм і казав, що ніякого суду не буде, казав, що «приїдуть хлопці і їх порвуть на шматки». Весь час вони уникають зустрічі з обвинуваченими, факт побиття знято на телефон малолітнім свідком ОСОБА_14 , також у потерпілих є аудіозапис погроз від обвинуваченого, який вони вмикали заздалегідь, так як знали що їм будуть погрожувати. Оригінал запису погроз зі сторони ОСОБА_9 в її адресу не зберігся, так як вона його видалила.
Будучи додатково допитаною потерпіла ОСОБА_8 уточнила, що ОСОБА_24 кричав на ОСОБА_7 із-за, нібито, зірваної кукурудзи, потім підійшов до нього і вдарив його кулаком руки в груди під серце, вона кричала до ОСОБА_9 «що ти робиш, Харченки усе бачать». Потім ОСОБА_10 вдарила її в голову, і вона впала, потім ОСОБА_10 сіла на неї зверху і продовжувала бити в груди і в лице, після чого ОСОБА_9 вдарив її двічі ногою в живіт і присипав землею, всього їй було нанесено близько 5 ударів.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_5 разом із своєю дружиною ОСОБА_8 , 07 вересня 2014 року зранку він знаходився на своїй присадибній ділянці, у нього виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_9 через кукурудзу, останній несподівано наніс йому удар кулаком правої руки «під дих» та ногою в живіт, після чого він впав. Свідками події були сусіди та дружина ОСОБА_8 , яка вибігла на допомогу та викликала швидку допомогу та працівників міліції. Обвинувачена ОСОБА_10 схопила за волосся його дружину та вдарила декілька раз рукою по обличчю і по тулубу. Після того, як вона впала, ОСОБА_9 вдарив її ногою 1-2 рази в живіт по бокам. Обвинувачений ображав його нецензурною лайкою, оскільки він по національності росіянин і погрожував вбити. Уся подія тривала близько півгодини. Після цього обвинувачені не вибачалися.
21 березня 2015 року його з дружиною ОСОБА_8 обвинувачені не били, а лише погрожували, вживали нецензурні слова та показували непристойні жести, своїх погроз вони не виконували.
Будучи додатково допитаним потерпілий ОСОБА_7 уточнив, що ОСОБА_9 вдарив його кулаком руки по голові в тім`я, він впав, і ОСОБА_9 вдарив його ногою у лівий бік. Потім прибігла дружина ОСОБА_8 , ОСОБА_10 почала тягнути її за волосся, й вона впала, після чого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 завдали їй близько 5 ударів.
Допитана в судовому засіданні у режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_17 суду пояснила, що 05 грудня 2013 року, їй зателефонував ОСОБА_18 і повідомив, що обвинувачений ОСОБА_9 , який є її двоюрідним братом, без дозволу проник до її домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , знаючи що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить потерпілій та достовірно знаючи, що в будинку за її згодою як власниці, проживає ОСОБА_18 із своєю співмешканкою ОСОБА_19 . Останні проживали в будинку з травня по грудень 2013 року. Між нею та обвинуваченим ОСОБА_9 існував цивільний спір щодо даного домоволодіння. В 2013 році набуло чинності рішення суду, згідно якого вона визнана власницею будинку, також було рішення суду, яким обвинуваченого ОСОБА_9 із сім`єю працівниками ДВС було виселено з даного будинку. В будинку залишилися меблі та речі обвинувачених, на які було накладено арешт та передано їй, потерпілій ОСОБА_17 , під розписку. Дане домоволодіння належало її матері ОСОБА_25 .Прядко, тобто тітці обвинуваченого ОСОБА_9 , який після її смерті почав в ньому проживати і жив там близько 6-7 років, поки вирішувалося питання щодо спадкування даного домоволодіння. ОСОБА_18 проживав в домоволодінні на усною домовленістю з потерпілою, арештованими речами та меблями обвинуваченого ОСОБА_9 він не користувався, оскільки вони знаходились в окремій кімнаті, до якої він не мав доступу.
На момент 05 грудня 2013 року вона була власницею цього будинку, про що було відомо обвинуваченому ОСОБА_9 , а тому він порушив її право на недоторканість житла. В червні 2014 року обвинуваченого ОСОБА_9 із сім`єю вдруге виселили, й у вересні 2014 року цей будинок вона відчужила.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що 05 грудня 2013 року, він перебував на роботі, до нього зателефонувала співмешканка ОСОБА_26 , з якою він разом винаймав будинок по АДРЕСА_2 та повідомила, що біля їхнього будинку стоїть автомобіль. Вона зайшла в будинок, продовжуючи спілкуватися з ним по телефону. Йому було чутно крики. Через деякий час співмешканка зателефонувала йому знову, повідомивши, що в будинку перебувають ОСОБА_27 і виганяють її з домоволодіння. Про даний факт він повідомив міліцію. Через деякий час він повернувся додому, де вже перебували працівники міліції, а саме ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , експерт та Нешкреби. Нешкреба в присутності працівників міліції почав його виганяти з домоволодіння, кричучи, що домоволодіння належить йому і що він там незаконно проживає. Його речі та речі його співмешканки лежали на веранді, деякі в сумках, а деякі на підлозі. Він зателефонував ОСОБА_17 , яка була власницею даного домоволодіння, та повідомив, що будинок захопили обвинувачені і щоб вона розбиралася, а він іде геть з будинку. Частину своїх речей він погрузив у автомобіль і завіз до своєї матері, а за рештою речей через деякий час повернувся. Працівників міліції на місці вже не було, в домоволодінні перебували його співмешканка та ОСОБА_27 , які повідомили, що решту речей, а саме плазмений телевізор, супутникова тарілка з трьома головками, тюнер, музичний центр «Самсунг», пральна машина «Рига», продукти харчування, консервація в банках, 600 кг насіння соняшника, 120 кг макухи, 4 тони кукурудзи, 100 кг грецьких горіхів, 37 літрів вина, золоті каблучки та ланцюжки вони забирають в рахунок сплати за проживання та йому не були повернуті. Електродвигун знаходився в гаражі, але ОСОБА_27 не дав його забрати. Про викрадені речі він повідомив міліцію, на що вони відповіли, що розберуться. На слідуючий день, 06 грудня 2013 року він написав заяву в міліцію. Йому відомо, що обвинувачені проживали в даному домоволодінні з грудня 2013 року по червень 2014 року, він був присутнім при виселені їх з будинку, все бачив та чув. Також при виселені були опергрупа та пожежники, так як обвинувачений ОСОБА_9 погрожував спалити будинок. ОСОБА_9 бігав по подвір`ю з сокирою та нікого не пускав та вивозив речі на вантажному та легковому автомобілі. Також ОСОБА_27 зняв з домоволодіння супутникову антену, яка належала йому, хоча він повідомив що це його майно. Саме хто виносив з домоволодіння його плазмовий телевізор він не пам`ятає, речі виносили сам ОСОБА_9 , його дружина та син. Ніяких боргів перед ОСОБА_9 в нього не було. Орендну плату за оренду домоволодіння ОСОБА_17 він не сплачував, так як доглядав за будинком, користуватися будинком міг безстроково. При виселені його захисник ОСОБА_30 здійснював відеозйомку. Того дня будь яких заяв до правоохоронних органів він не подавав.
В подальшому потерпілі ОСОБА_18 і ОСОБА_17 заявили про продовження судового розгляду у їх відсутності, а тому суд, за згодою учасників, ухвалив про продовження судового розгляду у відсутності потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснив суду що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_6 . На початку грудня 2013 року в сусідній будинок по АДРЕСА_6 заселився ОСОБА_27 зі своєю сім`єю. До них в даному будинку проживав ОСОБА_32 з співмешканкою. Коли ОСОБА_27 почали заселятися, він подзвонив до ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , якій належав даний будинок, щоб повідомити їм про вселення. Йому було чути, як ОСОБА_9 свариться зі співмешканкою ОСОБА_35 , про що саме було незрозуміло. Через деякий час приїхав ОСОБА_32 та також почав сваритися з ОСОБА_9 , який викинув на вулицю каністру, яка начебто належала ОСОБА_36 . В цей день приїздила міліція, які дії вони проводили йому невідомо. В той день, біля володіння він бачив тільки одне авто, чорного кольору, інших не було. Свідком вселення він став тому, що вийшов на подвір`я, так як його мати йому сказала, що його хтось гукає. Влітку 2014 року ОСОБА_9 із дружиною виселяли та газоном вивозили меблі, при цьому були присутні працівники міліції, працівники виконавчої служби, ОСОБА_37 та ОСОБА_38 .Арсірій, ОСОБА_9 кричав і погрожував.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 пояснила суду, що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_7 . О.Нешкребу та ОСОБА_25 .Нешкребу знає поверхнево, з ними часто не спілкувалася, знає їх з хорошої сторони. Їй було відомо, що ОСОБА_27 проживали в домоволодінні по АДРЕСА_2 , але чи як квартиранти чи як власники їй не відомо. В день виселення ОСОБА_27 з будинку вона бачила біля домоволодіння міліцію. Мета їх виселення їй не відома.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 пояснила, що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_7 . З сім`єю ОСОБА_27 у неї добросусідські відносини. Їй відомо, що раніше в домоволодінні по АДРЕСА_2 проживала покійна ОСОБА_25 . ОСОБА_41 разом з чоловіком. Одного дня, коли точно не пам`ятає, вона бачила на подвір`ї ОСОБА_27 , міліцію та багато людей, при цьому були чутні розмови на підвищених тонах.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 суду пояснив, що проживає по АДРЕСА_6 . Йому відомо, що в будинку по АДРЕСА_2 раніше проживала покійна ОСОБА_41 . Також йому відомо, що тривалий час в даному домоволодінні проживали ОСОБА_43 з дружиною. Про події, які відбувалися йому нічого не відомо, чув зі слів сусідів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 суду пояснила, що на той час працювала у відділі ДВС Новоукраїнського РУЮ та особисто виконувала рішення суду , щодо виселення сім`ї ОСОБА_27 і їх сина з домоволодіння по АДРЕСА_2 . Коли вона прийшла до будинку, хвіртка була зачинена, після того як вона постукала вийшов ОСОБА_43 , який повідомив, що нікого до домоволодіння не допустить, вчинить підпал та буде стріляти, після чого вона викликала працівників міліції та МЧС. Після приїзду правоохоронних органів ОСОБА_27 викинув всі речі з будинку та поїхав, а вона передала пустий будинок власниці ОСОБА_45 . Всього при виселенні були присутніми чоловік десять, за речами, які виносив ОСОБА_27 з домоволодіння, вона не стежила. Один з присутніх попрохав її записати, що ОСОБА_27 виносить його телевізор, на що вона відмовила, так як це не входило в умови виселення. Речі ОСОБА_27 виносив з домоволодіння та підсобного приміщення та грузив на вантажний автомобіль, а сам поїхав на легковому. Які саме речі забирав ОСОБА_27 їй не відомо, вона не звернула на це уваги, напередодні проводили опис майна.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 суду пояснила, що восени 2015 року, точної дати не пам`ятає вона стала свідком сварки ОСОБА_27 та осіб похилого віку, вони сварилися за зрубану кукурудзу. Також вона бачила, як при сварці на землю впала потерпіла ОСОБА_47 , самої бійки вона не чула та не бачила. Вся подія відбувалася на присадибній ділянці, яка знаходилась в 100 метрах від вулиці, по якій вона йшла і все бачила через подвір`я.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 суду пояснив, що проживає по АДРЕСА_8 . Йому відомо, що в будинку по АДРЕСА_2 раніше проживала покійна тітка ОСОБА_49 , після її смерті в будинок поселилися ОСОБА_27 разом з сім`єю. По сусідству вони проживали років шість та в 2014 році вони виїхали. Після сім`ї ОСОБА_27 в даному домоволодінні проживали ОСОБА_50 з дружиною. На даний час там проживають інші люди. Він був присутнім при виселенні ОСОБА_27 , все бачив на відстані, близько 70-80 метрів. Йому було чути крики, приїжджали працівники міліції, ОСОБА_9 захищав свій будинок, всі розмовляли на підвищених тонах, біля подвір`я стояла вантажний та легковий автомобіль. Вся подія тривала біля 30 хвилин.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_51 суду пояснила, що 03 червня 2014 року перебувала на чергуванні в оперативній групі, разом з ОСОБА_52 від потерпілого ОСОБА_53 до чергової частини надійшло повідомлення про перешкоджання в виселенні та те, що ОСОБА_27 виносить з домоволодіння по АДРЕСА_2 , його майно, а саме супутникову антену. Після приїзду на місце виклику вона біля подвір`я бачила вантажівку та легковий автомобіль, на подвір`ї перебували працівники ДВС, ОСОБА_27 , які грузили майно, потерпілий ОСОБА_50 , ОСОБА_45 та адвокат ОСОБА_54 . Потерпілий ОСОБА_50 написав заяву про викрадення його майна, вона оглянула будинок. Нешкреба завантажував автомобіль та сперечався з Арсірієм, можливо спір був і за інші речі, це їй не було відомо. ОСОБА_55 в ОСОБА_27 вони не вилучали, так як потерпілий ОСОБА_38 .Арсірій не надав жодного доказу, що вона належала саме йому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 суду пояснив, що 07 вересня 2014 року він перебував, як слідчий, на присадибній ділянці по вул.Червоноармійській, та проводив слідчі дії, так як надійшла заяви від ОСОБА_9 про викрадення кукурудзи, а від ОСОБА_21 про нанесення тілесних ушкоджень. Після приїзду на місце події ОСОБА_9 перебував на подвір`ї, ОСОБА_8 забрала швидка, так як у неї був струс та тілесні ушкодження. Зі слів допитаних йому стало відомо, що ОСОБА_7 і ОСОБА_23 вирубали кукурудзу на своїй ділянці. Ділянки ОСОБА_27 та ОСОБА_21 не мали будь яких розмежувань, були не огороджені. Йому відомо, що при сварці ОСОБА_9 і ОСОБА_10 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 , малолітній син ОСОБА_15 ОСОБА_14 знімав усю подію на камеру мобільного телефону, якого саме він не пам`ятає. В подальшому він переписав відеозапис із телефону на диск та долучив до матеріалів справи. Оригіналу відеозапису до матеріалів справи долучено не було. З боку ОСОБА_9 були наявні хуліганські дії, тому він відкрив провадження за ст.125 КК України, яку було перекваліфіковано іншим слідчим. Коли він виїхав на місце події було багато свідків, але всі допитані не було, за браком часу. Потерпілу ОСОБА_8 він допитував у лікарні, її чоловіка, який також був присутнім при сваркі він також допитував, він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, будь яких тілесних ушкоджень на ньому він не бачив. В подальшому, за вказівкою керівництва, він передав справу на розгляд іншому слідчому, так як у нього не було достатньо досвіду для ведення даної справи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що восени 2014 року він, разом з сусідами ОСОБА_21 , вирубував кукурудзу на присадибній ділянці, яка знаходиться поряд із ділянкою Нешкреби. Сусідні ділянки не чим огороджені, через кожен метр стоять палиці. Прийшов ОСОБА_27 та почав кричати, що вони рубають його кукурудзу, на його ділянці, підбіг до ОСОБА_57 , взяв його за одяг на грудях та вдарив правим кулаком в обличчя, після чого той впав. В той час дружина ОСОБА_9 ОСОБА_10 підбігла до ОСОБА_8 та почала її тягати, після чого вдарила правою рукою по голові. Всю подію знімав його син на мобільний телефон, який в подальшому його дружина надала працівникам міліції для огляду. Після чого приїхала швидка, яка забрала потерпілу ОСОБА_8 в лікарню та працівники міліції. Свідками були ОСОБА_58 , ОСОБА_59 та ОСОБА_60 , але самої бійки вони не бачили, він сам перебував на відстані близько 35 метрів та все бачив.
Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_14 , в присутності психолога та законних представників, пояснив, що він бачив як обвинувачені штовхали та обзивали ОСОБА_7 , це було близько 3 років назад в першій половині дня, він стояв біля забору, він почув крики на полі і побіг усе знімати, ОСОБА_9 погрожував йому розправою за те, що він знімає відео на мобільний телефон, після чого він припинив зйомку. Він пішов додому, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_8 лежить на землі, присипана землею, він покликав маму, якій усе розповів. Під час конфлікту на сусідніх городах він нікого не бачив. Згодом приїхали працівники міліції і швидка. Наступного дня він передав працівникам міліції мобільний телефон, щоб ті відкопіювали відео. Через деякий час ОСОБА_9 і ОСОБА_10 погрожували йому розправою за це відео, й коли він їхав на велосипеді, то останні намагалися збити його своїм автомобілем.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 суду пояснила, що восени 2014 року вона була в своєму будинку по сусідстві із Ходоніними, коли прийшов її син та повідомив, що на присадибній ділянці була бійка і що він зняв все на мобільний телефон, також він повідомив що сусідка ОСОБА_62 .Ходоніна лежить на землі, після того, як її побили ОСОБА_27 . Коли вона з сусідами прийшла на город, то побачила ОСОБА_62 .Ходоніну, яка лежала не землі та ледве говорила, на руках були синці. Через деякий час приїхала швидка, яка забрала ОСОБА_21 до лікарні. В подальшому їй розповів чоловік, який допомагав рубати кукурудзу ОСОБА_21 , що сталася сварка між ними за межу на земельній ділянці. Їй відомо, що спір між ОСОБА_27 та ОСОБА_21 триває близько 5 років. Відеозапис з мобільного телефону вона надала працівникам міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_63 суду пояснив, що в вересні 2014 року він перебував, як начальник ДІМ на присадибній ділянці по вул. Червоноармійській, так як надійшла заяви від ОСОБА_9 про викрадення кукурудзи. Також він був присутнім восени під час виселення обвинуваченого ОСОБА_9 з домоволодіння. ОСОБА_9 перебував на подвір`ї із сокирою, працівників міліції не впускав до домоволодіння, казав, що вчинить підпал, після приїзду підкріплення заспокоївся, відчинив ворота та почав виносити свої речі з домоволодіння та гаражу. На рахунок супутникової антени ОСОБА_38 . ОСОБА_50 повідомив, що вона належить йому, вони повідомили працівників слідчо-оперативної групи, вони приїхали, хто саме не пам`ятає. Речі ОСОБА_9 перевозив на вантажному та легковому автомобілях. При обшуку присутніми були слідчій ОСОБА_28 , поняті, експерт, обвинувачені ОСОБА_27 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що восени 2014 року, зранку, вона разом з чоловіком перебувала на своїй присадибній ділянці, де палили бур`ян. На сусідній ділянці ОСОБА_15 рубав кукурудзу, а ОСОБА_7 її носив. Прийшов ОСОБА_9 та почав кричати на ОСОБА_21 , що вони зрубали його кукурудзу. Також вона бачила, як ОСОБА_9 вдарив 1-2 рази ОСОБА_7 в груди, а потім в обличчя, після чого останній впав. ОСОБА_64 . ОСОБА_21 стояв до неї обличчям, а ОСОБА_62 .Нешкреба - спиною. Потім вибігла дружина ОСОБА_27 ОСОБА_10 та почали разом з чоловіком бити ОСОБА_65 . Від місця події вона перебувала на відстані близько 30 метрів. Вся сварка відбувалася близько 15 хвилин, але весь час вона не слідкувала, а бачила подію уривками. Потім всі перемістилися за паркан, тому подальші дії їй не відомі. Із Нешкребами близько семи років у неї неприязні стосунки.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що восени 2014 року він перебував на своїй присадибній ділянці та палив бур`ян. На сусідній ділянці ОСОБА_66 рубав кукурудзу, а ОСОБА_64 .Ходонін носив. Прийшов ОСОБА_9 та почав кричати на них, що вони зрубали його кукурудзу. Також він бачив, як ОСОБА_27 вдарив 1-2 рази ОСОБА_21 , начебто в обличчя, точно він не пам`ятає, так як ОСОБА_9 стояв до нього спиною, потім вибігла його дружина ОСОБА_10 та почали разом з чоловіком бити ОСОБА_65 . Від місця події він перебував на відстані близько 20 метрів. До ОСОБА_67 .Негри ОСОБА_9 кричав щоб він забирався з городу, його він не чіпав. Вся сварка відбувалася близько 15 хвилин, але весь час він не слідкував, а бачив подію уривками. Потім всі перемістилися за паркан, тому подальші дії йому невідомі. Сина ОСОБА_67 .Негру він також не бачив, так як бачив лише частину городу. Коли приїхали працівники міліції і швидка він бачив. Чи був ОСОБА_9 нанесений дійсно удар кулаком він не може стверджувати, так як останній стояв до нього спиною.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_68 суду пояснила, що в вересні 2014 року вона з вікна свого домоволодіння бачила швидку допомогу біля домоволодіння ОСОБА_21 , також бачила, як лікар вів ОСОБА_65 до автомобіля швидкої допомоги. В подальшому сусіди їй повідомили, що трапилася сварка та бійка. З сім`єю ОСОБА_27 раніше вона перебувала в дружніх стосунках, в подальшому вони зіпсувалися і зійшли на ніякі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_69 суду пояснила, що проживає по АДРЕСА_8 . Близько двох років назад вона була понятою при описі майна в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживали сім`я ОСОБА_27 . Крім неї, при описі був ще один понятий, працівники міліції, ОСОБА_27 і власниця будинку. Все проходило в спокійній обстановці, без криків. Вона підписала протокол, але не читала його.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_70 суду пояснила, що обставини подій їй невідомі, усе, що вона знає, їй розповіли сторонні особи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_71 суду пояснив, що працює в ТОВ «Нива-Н», в 2014 році, за вказівкою керівника, його відправляли до домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 перевірити наявність викраденого електродвигуна. По приїзду ОСОБА_9 провів його до гаража та показав електродвигун, та при огляді було встановлено, що дане майно не належить ТОВ «Нива-Н». В їхньому господарстві працював охоронником ОСОБА_72 , який деякий час проживав в домоволодінні по АДРЕСА_2 на квартирі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_73 суду пояснила, що проживає по АДРЕСА_8 . Ій відомо, що в домоволодінні де проживають ОСОБА_27 раніше проживала ОСОБА_25 . ОСОБА_41 та її донька, після чого почали проживати ОСОБА_27 . Один період, близько півроку, в даному домоволодінні проживав ОСОБА_38 .Арсірій. Близько двох років назад вона була свідком при виселенні з домоволодіння сім`ї ОСОБА_27 . При виселенні був присутній ОСОБА_72 , його співмешканка, ОСОБА_9 , усі поводили себе спокійно. Речі грузили у вантажівку, яка стояла біля двору. Працівників міліції вона не бачила, всіх подій також вона не бачила, так як перебувала на подвір`ї близько 5-10 хвилин.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду що являється сином обвинувачених ОСОБА_74 та ОСОБА_75 , проживає у домоволодінні по АДРЕСА_1 . На початку грудня 2013 року проживав в будинку по АДРЕСА_2 , разом з батьками. На той час він навчався в іншому місці, тому дома бував не часто. При виселенні, в 2014 році він перебував в домоволодінні по АДРЕСА_1 , де допомагав грузити речі. Йому зателефонували батьки та повідомили що потрібна допомога при погрузці речей, після чого він приїхав до домоволодіння по АДРЕСА_2 , де вже були працівники міліції, працівники виконавчої служби. Йому було відомо, що батьків виселяли з будинку, це вже було не перше виселення. Також йому було відомо, те, що батьки виплатили кошти за будинок, після чого вселилися до нього. При вселенні він також був присутнім, по проханню батьків. По приїзду до домоволодіння він бачив працівників міліції, які брали пояснення у співмешканки ОСОБА_35 . У рахунок комунальних послуг ОСОБА_72 , який проживав деякий час на квартирі в даному домоволодінні, залишив телевізор, інші речі він вивіз, стіни в домоволодінні були обдерті. С.Арсірій не заперечував щодо його виселення. На домоволодінні були 4 супутникові антени, дві, які належали йому, а дві напевно належали ОСОБА_76 . Через півроку батьків виселели вдруге, він був присутнім при виселенні, допомагав разом зі своїм товаришем перевозити речі. При виселені були присутні працівники міліції, захисник ОСОБА_30 , ОСОБА_37 , деякі сусіди, чи був ОСОБА_38 .Арсірій він не пам`ятає. Батько ОСОБА_43 сперечався з працівниками міліції, розмовляв на підвищених тонах. Речі перевозили по списку. У 20х числах у домоволодінні по АДРЕСА_2 проводився обшук, так як зникли деякі речі і кошти, які належали йому, на що він написав заяву в Кіровоградську прокуратуру. 06 вересня 2014 року він одружився, вранці наступного дня 07 вересня 2014 року приїхали батьки і виявили на городі вирубану кукурудзу, після чого батько почав кричати на ОСОБА_21 , ділянка яких проходить біля їхньої та обмежована кукурудзою. На городі також перебував ОСОБА_77 . ОСОБА_78 спіткнувся через кукурудзу і впав, батько його не бив та не штурляв. Негру замахувався на батька. Через деякий час вийшла на город мати та повідомила, що викличе міліцію, після чого ОСОБА_62 .Ходоніна вдарила її. Син ОСОБА_67 .Негрі цю подію знімав на камеру телефону. Мати сперечалася з ОСОБА_79 , схопивши її за волосся та потягнувши до двору. Вся подія тривала близько 10 хв., всі ображали один одного образливими словами. Через 25 хв. приїхали працівники міліції та швидка допомога. Всі події він бачив з початку і до кінця.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_80 пояснила, що вона та ОСОБА_81 , були на весіллі у ОСОБА_16 , 07.09.2014 року вони були у АДРЕСА_1 , до них приїхали батьки ОСОБА_16 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . ОСОБА_9 пішов на город, через деякий час вона почула крики з городу, вони вийшли на подвір`я і з деякої відстані чули як ОСОБА_9 запитував у ОСОБА_21 про вирубану кукурудзу, було чути лайку від обох сторін, вони зайшли додому і через деякий час знову вийшли, на городі продовжувався скандал. ОСОБА_9 казав ОСОБА_10 , щоб та викликала міліцію, ОСОБА_7 сидів навприсядки, жодної бійки вона не бачила, ніхто нікого не бив і на землі не лежав. Повідомила, що вона бачила лише частину городу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_82 суду пояснив, що був учасником виселення ОСОБА_27 із будинку, разом із ним були працівники міліції ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_83 , він забезпечував дотримання громадського порядку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_84 пояснив, що весною 2015 року він з іншими працівниками слідчо-оперативної групи приїхав за викликом ОСОБА_21 за місцем їх проживання, в ході опитування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було встановлено, що ОСОБА_9 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 в ході конфлікту, який виник через межі земельних ділянок. Видимих тілесних ушкоджень у потерпілих не вбачалось, їм було запропоновано пройти медобстеження. Потерпілі просили викликати швидку допомогу, здається за проханням ОСОБА_8 .
Також він був присутній під час обшуку домоволодіння обвинувачених у АДРЕСА_2 , за ухвалою суду проводився обшук слідчим ОСОБА_85 . На початку обшуку нікого не було вдома, а тому працівники міліції вибили вхідні двері, ОСОБА_10 прийшла до будинку в той час, коли вибивалися двері. Під час обшуку вилучалось певне майно, опечатувалось, а було залишено на зберіганні у підсобному приміщенні на подвір`ї домоволодіння. В ході обшуку слід було знайти якісь золоті вироби, при цьому ОСОБА_10 казала, що їх у будинку немає.
Також він був присутній під час виселення обвинувачених, під час якого були присутні працівники міліції, працівники ДВС, потерпілі ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , спочатку ОСОБА_9 нікого не впускав до будинку, казав, що підпалить себе, але згодом погодився на виселення. Приїхав вантажний автомобіль, в який обвинувачені завантажували речі, які виносили з будинку. Пам`ятає, що в ході вивезення речей виник якийсь спір щодо супутникової антени, потерпілий ОСОБА_18 заявляв, що ця антена належить йому, але ОСОБА_27 ніхто не перешкоджав її забрати.
На підтвердження вини обвинувачених стороною обвинувачення надано та судом досліджено наступні докази:
- протокол огляду місця події від 07.09.2014 року з відповідними фототаблицями, згідно якого встановлено присадибну ділянку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частково огородженою. Вхід до ділянки з двору домоволодіння здійснюється через дерев`яну хвіртку. При вході з правого та лівого боків знаходиться ділянка землі, засаджена овочами. З лівого боку наявні листи кукурудзи жовтого кольору, які посаджені в хаотичному стані (а.п.36-39);
- висновок експерта №152 від 22.09.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 згідно даних медичної картки №4889 неврологічного відділення Новоукраїнської ЦРЛ виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, підшкірної гематоми правої тім`яної області, синці правого плеча тильної поверхні правого передпліччя, множинні синці передньої брючної стінки, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту (а.п. 41-43);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 23.09.2014 року, відповідно до якого остання добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповіла обставини, які відбулися 07.09.2014 року о 10 год. ранку, а саме те, що сталася сварка між нею та ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , через те, що її чоловік ОСОБА_7 та ОСОБА_86 вирубали кукурудзу, яка зі слів ОСОБА_9 , належить йому. В ході сварки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 нанесли їй тілесні ушкодження (а.п. 49-54);
- висновок експерта №144 від 07.09.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 згідно даних медичної картки № 5/3814 Новоукраїнської ЦРЛ виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до категорії легких. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, маючого обмежену ударну поверхню, діючого по типу удару, також могли виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту (а.п. 58-59);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 23.09.2014 року, відповідно до якого останній добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповів обставини, які відбулися 07.09.2014 року о 10 год. ранку, а саме те, що сталася сварка між ним та ОСОБА_9 , через те, що він та ОСОБА_67 .Негру вирубали кукурудзу, яка зі слів ОСОБА_9 , належить йому. В ході сварки ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження (а.п. 65-69);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 20.11.2014 року, відповідно до якого слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п. 65-69);
- висновок експерта №187 від 20.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 згідно даних відеофайлів слідчого експерименту від 20.11.2014 року та відповідно до акту №144 від 08.09.2014 року в останнього було тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва. Вищевказане тілесне ушкодження могло бути заподіяно при обставинах, вказаних під час слідчого експерименту, та не могло виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту (а.п. 90-92);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 06.11.2014 року, відповідно до якого остання добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповіла обставини, свідком яких вона стала. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п. 94-98);
- висновок експерта №191 від 24.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 згідно даних відео файлів слідчого експерименту від 20.11.2014 року та відповідно до акту №144 від 08.09.2014 року у останнього було тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва. Вищевказане тілесне ушкодження могло бути заподіяно при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_13 під час слідчого експерименту (а.п. 101);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 06.11.2014 року, відповідно до якого останній добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповів обставини, свідком яких він став. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п. 103-107);
- висновок експерта №189 від 24.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 згідно даних відео файлів слідчого експерименту від 20.11.2014 року та відповідно до акту №144 від 08.09.2014 року в останнього було тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва. Вищевказане тілесне ушкодження могло бути заподіяно при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_12 , під час слідчого експерименту (а.п. 110);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 07.11.2014 року, відповідно до якого останній добровільно та без примусу, в присутності понятих розповів обставини, свідком яких він став. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п. 111-113);
- висновок експерта №190 від 24.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 згідно даних відео файлів слідчого експерименту від 20.11.2014 року та відповідно до акту №144 від 08.09.2014 року у останнього було тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва. Вище вказане тілесне ушкодження могло бути заподіяно при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_15 під час слідчого експерименту (а.п. 116-117);
-протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_87 від 12.11.2014 року, відповідно до якого остання добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповіла обставини, свідком яких вона стала. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п. 1-3);
- заява потерпілої ОСОБА_17 , відповідно до якої 05.12.2013 року приблизно о 08.30 год. в телефонній розмові з її квартиронаймачем ОСОБА_18 їй стало відомо про незаконне заволодіння ОСОБА_9 майном, яке належало ОСОБА_18 (а.п. 4);
- заява потерпілого ОСОБА_18 від 06.12.2013 року, відповідно до якої 05.12.2013 року приблизно о 10 год. за адресою м. Новоукраїнка вул. Дімітрова, 24 ОСОБА_9 відкрито, з погрозою застосував до нього насильство та заволодів, всупереч його волі, належним йому майном, внаслідок своїх злочинних дій спричинив йому значної майнової шкоди та позбавив житла, зазначивши у переліку викраденого майна плазмовий телевізор, телевізійна приставка, супутникова антена, пральна машинка, електродвигун 5кВт, музичний центр, золоті вироби, насіння соняшника, кукурудзи, горіхів, дрова, консервацію (а.п. 5-6);
- заява потерпілої ОСОБА_19 , згідно якої 05.12.2013 р. близько 10 год. ОСОБА_9 протиправно увірвався в будинок, де вона мешкала і вчинив відносно неї насильство (а.п. 5-6);
- заява потерпілого ОСОБА_18 , відповідно до якої 03.06.2014 року за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 з дружиною ОСОБА_10 та сином ОСОБА_16 під час виселення з будинку відкрито заволоділи належним йому майном, яке за обсягом аналогічне тому обсягу майна, про відкрите викрадення якого потерпілий ОСОБА_18 зазначав у заяві від 05.12.2013 року (а.п. 25);
- розписка потерпілої ОСОБА_17 від 03.06.2014 року, відповідно до якої вона дозволяє працівникам міліції оглянути її домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2 (а.п. 26);
- протокол огляду місця події від 03.06.2014 року з відповідними фототаблицями, згідно якого оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Домоволодіння по периметру огороджене. По правий бік від входу на подвір`я розташований житловий будинок, який на момент огляду майже порожній. Зі слів ОСОБА_18 в будинку знаходився плазмовий телевізор, пилосос, музичний центр, золоті вироби, які на момент огляду були відсутні. Крім цього з господарських приміщень зникли 600 кг насіння, 125 кг макухи, кукурудза в мішках, 4 мішки насіння, пральна машина, 2 складометри дров, 4 мішки горіхів, 150 банок консервації та з будинку супутникова антена. Також з гаража зник мотор (а.п.27-29);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2014 року про проведення обшуку (а.п.35-36);
- заява потерпілої ОСОБА_17 від 25.12.2013 року, відповідно до якої вона дозволяє працівникам міліції оглянути її домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_2 та його територію (а.п. 54);
- протокол огляду місця події від 25.12.2013 року, згідно якого оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Вхід до домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку та металеві ворота. Подвір`я асфальтоване. Прямо від входу розташований житловий будинок та підсобне приміщення. По лівий бік від входу на подвір`я розташоване гаражне приміщення. На момент огляду на подвір`ї перебував ОСОБА_9 , який в присутності понятих повідомив, що він разом зі своєю сім`єю проживає за вказаною адресою та виселятися наміру не має (а.п.55-56);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2014 року про повторне виселення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.57);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2014 року про проведення обшуку житла(а.п.65-66);
- протокол обшуку від 22.04.2014 року, відповідно до якого, за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_88 було проведено обшук домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_2 , та яке займає ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у ході проведення якого виявлено: супутникову антену з головкою, супутникову антену з трьома головками, плазмовий телевізор «DЕХ», цифровий супутниковий приймач «STRONG SPT 7710 VIASAT» з пультами та також кабелями, ланцюжок з металу сірого кольору, дві бірки з надписом «золото», музичний центр «Самсунг» та дві колонки «Самсунг» до нього. Вказані речі було вилучено за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_88 , оскільки він вказав, що вказані речі належать потерпілій. Також було виявлено та вилучено посвідчення № НОМЕР_2 від 16.05.2007 року на ім`я ОСОБА_89 . Із гаражного приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено дерев`яну палицю. Речі, вказані, як вилучені, було опечатано біркою для їх зберігання. (а.п. 67-73);
- заява потерпілого ОСОБА_18 , відповідно до якої 05.12.2013 року приблизно о 09 год. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили відкрите викрадення майна, поєднане з проникненням в житло, шляхом пошкодження запираючих пристроїв (а.п. 4);
- протокол огляду місця події від 04.04.2015 року з відповідними фототаблицями, згідно якого оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід до домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку та металеві ворота. Домоволодіння огороджено дерев`яним парканом. По правий бік від входу на подвір`я розташований житловий будинок, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері. (а.п.11-14);
- висновок експерта №122 від 20.04.2015 року, відповідно до якого ринкова (дійсна) вартість однієї золотої каблучки, виготовленої із золота 583 проби, вагою 5,84 гр. складає 2547,14 грн. станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість одного золотого ланцюжка, виготовленої із золота 583 проби, вагою 3,16 гр. складає 1382,98 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість однієї пральної машини «Гномик», виготовленої в 1992 році складає 175 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість одного цифрового супутникового приймача «STRONG SPT 7710 VIASAT» складає 200,00 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість одного музичного центру «JL-550» складає 500,00 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість одного плазмового телевізору «DEX» складає 1600 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість одного електродвигуна потужністю 5,5 кВт. складає 1600,00 грн., станом на грудень 2013 року. Ринкова (дійсна) вартість однієї супутникової антени з трьома ретрансляційними головками складає 437,50 грн., станом на грудень 2013 року (а.п. 35-50);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2015 року про проведення обшуку житла по АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою виявлення та вилучення предметів кримінального правопорушення (а.п.122-122);
- протокол обшуку від 10.04.2015 року, відповідно до якого, було проведено обшук домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено: цифровий супутниковий приймач «STRONG SPT 7710 VIASAT» з пультом чорного кольору та картону коробку з додатковим пультом із надписом «VIASAT», які були вилучені (а.п. 123-128);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2015 року про проведення обшуку житла по АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою виявлення та вилучення предметів кримінального правопорушення (а.п.133-135);
- протокол обшуку від 10.04.2015 року, відповідно до якого, було проведено обшук домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 , у ході проведення якого зазначених в ухвалі речей не було виявлено (а.п. 123-128);
- ухвала Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2015 року про проведення обшуку житла по АДРЕСА_4 , в якому проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою виявлення та вилучення предметів кримінального правопорушення (а.п.145-147);
- протокол обшуку від 10.04.2015 року, згідно з яким, проведено обшук домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_4 , у ході проведення якого виявлено: цифровий супутниковий приймач «STRONG SPT 7710 VIASAT» з пультом шнурками, документами, картонною коробкою, які були вилучені (а.п. 148-150);
- протокол пред`явлення речей до впізнання від 16.04.2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_18 серед двох цифрових супутникових приймачів «STRONG SPT 7710 VIASAT», не впізнав свого тюнеру за зовнішніми ознаками (а.п. 151-154);
- виконавче провадження №468/3 Новоукраїнського районного управління юстиції ВДВС про виселення ОСОБА_9 (а.п.18);
- виконавче провадження №1276/1 ВДВС Добровеличківського районного управління юстиції про виселення ОСОБА_10 (а.п.19);
- виконавче провадження №467/3 Новоукраїнського районного управління юстиції ВДВС про виселення ОСОБА_10 (а.п.20);
- виконавче провадження №1275/1 ВДВС Добровеличківського районного управління юстиції про усунення перешкод шляхом виселення ОСОБА_9 (а.п.21);
- виконавче провадження №315/3 Новоукраїнського районного управління юстиції Відділу державної виконавчої служби про усунення перешкод шляхом виселення ОСОБА_9 (а.п.22);
- акт опису й арешту майна з додатком від 20.04.2013 року (а.п.31-38);
- акт опису й арешту майна з додатком від 14.06.2013 року (а.п.40-47);
- постанова про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2014 року (а.п.51-52);
Перед завершенням судового розгляду було з`ясовано, що, із технічних причин, зникли аудіофайли деяких судових засідань, а тому судом було поставлено на обговорення учасників питання щодо необхідності повторного проведення процесуальних дій, аудіофіксація яких була втрачена, відносно вказаного питання учасники судового провадження поклалися на думку суду, а тому свідки ОСОБА_70 , ОСОБА_82 і ОСОБА_90 були повторно допитані.
Вирішуючи вказане питання, суд виходить із правової позиції ВСУ, висловленої 24.11.2016 року у справі №5-1кс(15)16), в якому ВСУ зазначив, що в таких випадках слід оцінювати значимість незафіксованих процесуальних дій, в також зважати на рівень істотності та обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання тощо.
Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де ЄСПЛ встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до рішення Конституційного суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Частиною четвертою статті 17 КПК України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
У зв`язку із наведеними положеннями чинного законодавства, судове рішення про доведеність вини обвинувачених по кожному пред`явленому обвинуваченню може ґрунтуватися виключно на належних і допустимих доказах, які у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для достовірного та переконливого висновку, поза розумними сумнівами.
Заслухавши показання обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання про наявність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України, суд виходить із наступного.
Судом встановлено, що між родинами ОСОБА_27 і ОСОБА_21 протягом тривалого часу існує спір щодо меж суміжних земельних ділянок, з приводу чого у них неодноразово виникали конфлікти. Подібний конфлікт трапився й 07.09.2014 року на межі належних їм земельних ділянок, оскільки в судовому засіданні обвинувачені, потерпілі та свідки беззаперечно ствердили, що конфлікт розпочався через спір відносно кукурудзи, яку, на думку ОСОБА_9 , незаконно вирубував ОСОБА_7 і ОСОБА_15 .
У п.5 ч.3 ст.13 ЗУ «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» надано орієнтовний перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатри, стадіони та інші.
У ст.1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я громадян» надано визначення поняття «громадське місце» як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у т.ч. під`зди тощо.
Таким чином, для встановлення у діях обвинувачених складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України, серед інших елементів, слід насамперед встановити чи вчинене діяння саме у громадському місці.
Як вбачається із показань учасників судового провадження та протоколу огляду місця події, події відбувалися на межі земельних ділянок Нешкребів та ОСОБА_21 , які не мають чітких меж розмежування, на цих земельних ділянках вирощувалась сільськогосподарська продукція, й хоча ці ділянки не були огороджені по периметру, фактично вони належать певним особам родині ОСОБА_27 та родині ОСОБА_21 . Тобто, вказаний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 висловлювався нецензурною лайкою відбувався на приватній території, а не у громадському місці, що унеможливлює склад кримінального злочину хуліганства, навіть, незважаючи на те, що таку лайку чули (або могли чути) сторонні особи. Висловлювання ОСОБА_9 із використанням нецензурної лайливої лексики можуть свідчить лише про його аморальну поведінку, але не бути підставою для кримінальної відповідальності за ст.296 КК України.
Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису події, потерпіла ОСОБА_8 також, зі своєї сторони, розмахувала руками, намагаючись вдарити обвинуваченого ОСОБА_9 , що може свідчити про провокацію з її боку ОСОБА_9 на конфлікт.
Крім цього слід зазначити, що в цих діях ОСОБА_9 відсутня така обов`язкова ознака як вчинення злочину з мотивів явної неповаги до суспільства, оскільки конфлікт виник через спір про межі земельних ділянок, під час якого обидві сторони емоційно висловлювалися одна до одної, ОСОБА_9 нецензурно висловлювався не до невизначеного кола осіб, а конкретно до потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , який таким чином, хоч і у непристойній формі, доводив свою правоту.
За таких обставин, нанесення в ході цього конфлікту тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , якби воно мало місце, свідчило б про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за ст.125 КК України.
Проте, кримінальне правопорушення за ст.125 КК України віднесено до приватного обвинувачення, й згідно ст.26 КПК України закріплено засаду диспозитивності, згідно якої сторони кримінального провадження вільні у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Якщо під час досудового розслідування чи судового провадження виникає необхідність про перекваліфікацію діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження, згідно ст.477 КПК України, може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, то така перекваліфікація можлива лише після з`ясування думки потерпілого та лише на підставі його заяви. (Зазначена правова позиція висловлена в ухвалі ВССУ від 19.01.2016 року, справа №5-123км16).
Оскільки в судовому засіданні не ставилося питання за ініціативою потерпілої ОСОБА_8 про зміну кваліфікації діянь обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , то суд не вправі самостійно перекваліфіковувати їх діяння.
Крім цього, подібна перекваліфікація передбачала б проведення додаткових слідчих дій, оскільки в обвинувальному акті не зазначено, хто саме з обвинувачених, скільки і куди саме наносив ударів ОСОБА_8 , що унеможливлює визначення ступеню участі кожного з них у вчиненому неправомірному діянні.
Отже, за наведених підстав, в діяннях ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , кваліфікованих як хуліганство за ч.2 ст.296 КК України, відсутній склад кримінального правопорушення, а тому за вказаним обвинуваченням їх слід виправдати.
Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_9 за ст.386 КК України, суд виходить із наступного. Як встановлено вище, між родинами ОСОБА_27 і ОСОБА_21 , домоволодіння яких безпосередньо межують, протягом тривалого часу існують спори з приводу меж земельних ділянок, що спричинило виникнення між ними вкрай неприязних стосунків. Йому інкриміновано висловлювання 21.05.2015 року погрози вбивством та насильством потерпілій ОСОБА_8 із помсти за раніше дані нею показання у кримінальному провадженні.
Під час судового провадження вказана обставина не знайшла свого належного підтвердження, зважаючи на наступне.
Під час допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 почав знову їм погрожувати вбивством. Всі події відбувалися із-за земельного спору, який на той час вирішувався в суді. ОСОБА_9 , звинувачував її в тому, що вона із чоловіком усіх підкупили й що вона сказала неправду в своїх показаннях слідчому та суду. Обвинувачені жодного разу не вибачилися перед ними та не відшкодували шкоду. Всі погрози потерпіла разом з чоловіком сприймали як реальні, оскільки вони фізично слабкіші від нього, ОСОБА_9 постійно погрожував їм і казав, що ніякого суду не буде, казав, що «приїдуть хлопці і їх порвуть на шматки».
З дослідженого в судовому засіданні аудіозапису розмови фігуранта, який на думку органу досудового розслідування є ОСОБА_9 , вбачаються висловлювання погроз в адресу особи жіночої статі, яка, на думку органу досудового розслідування є ОСОБА_8 , проте такі погрози висловлені в емоційній формі, є неконкретизованими, і з їх змісту неможливо встановити підстави та причини таких погроз.
Сторона захисту заперечувала причетність ОСОБА_9 до висловлювання ним погроз в адресу ОСОБА_8 та мала намір заявити клопотання про проведення фоноскопічної експертизи на предмет визначення належності голосів, які відображені в аудіозапису, але зважаючи на відсутність оригіналу такого аудіозапису, вважала проведення такої експертизи недоцільною та просила визнати вказаний аудіозапис недопустимим доказом.
Суд погоджується із такою позицією сторони захисту, враховуючи принцип безпосередності дослідження усіх доказів у судовому засіданні, у зв`язку з чим посилання сторони обвинувачення як на підставу винуватості ОСОБА_9 на вказану копію аудіозапису як основного доказу, без надання можливості стороні захисту перевірити справжність його оригіналу, є неприпустимим, враховуючи основоположну засаду кримінального судочинства, згідно якої усі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.
Крім цього, підстави обвинувачення ОСОБА_9 у погрозах вбивства та застосування насильства до ОСОБА_8 , у зв`язку із наданими нею показаннями в іншому кримінальному провадженні, спростовані показаннями самої потерпілої ОСОБА_8 , яка ствердно пояснила, що такі погрози відбувалися систематично і вони пов`язані з невирішеними між ними спорами стосовно земельних ділянок.
Отже, за наведених підстав, ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням по ст.386 КК України слід виправдати за недоведеністю його вини.
Вирішуючи питання про доведеність вини обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, суд виходить із наступного.
Підставою для притягнення особи за ст.186 КК України є відкрите викрадення нею чужого майна, тобто майна, яке очевидно є для неї чужим. А тому для наявності складу злочину за ст.186 КК України обов`язковим є встановлення викрадення із можливістю розпорядження саме чужого майна.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (а.п. 15-23, 27-29, 55-56 т.1), в будинку по АДРЕСА_2 тричі проводився огляд (обшук) домоволодіння, під час якого були вилучені певні речі (майно), в т.ч. й те, на яке потерпілий вказував як на належне йому майно.
В той же час, обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечував викрадення ним чужого майна, а стверджував про те, що прийшов до вказаного будинку, який вважав своїм, із метою захисту свого майна, яке знаходилося в ньому. Ця обставина підтверджується також показаннями потерпілої ОСОБА_17 , яка підтвердила наявність у цьому будинку належного ОСОБА_9 майна, яке було описане та зберігалося в окремій кімнаті.
Під час проведених обшуків не знайдено золотих прикрас, що ставить під сумнів сам факт їх викрадення, а посилання як на доведення реальності їх викрадення на показання потерпілого ОСОБА_18 , судом оцінюється сумнівним, зважаючи на те, що між обвинуваченими та потерпілим ОСОБА_18 склалися неприязні стосунки, у зв`язку із примусом ОСОБА_9 залишити місце проживання по АДРЕСА_2 .
Як вбачається із протоколу огляду домоволодіння від 05.12.2013 року, тобто в той же день, коли нібито відбулося відкрите викрадення чужого майна, в будинку по АДРЕСА_2 виявлено плазмовий телевізор, музичний центр, які потерпілий ОСОБА_18 заявляв як викрадені.
Ці речі не були вилучені з будинку, а тому суд визнає правдоподібними твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілий ОСОБА_18 добровільно залишив ці речі у вказаному будинку із зобов`язанням оплатити комунальні послуги за час проживання у будинку. Тобто ці речі фактично не були викрадені, а були залишені у будинку за згодою ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , що спростовує факт їх викрадення.
Крім цього, суд оцінює заяву ОСОБА_18 про викрадення належного йому майна сумнівною, оскільки ні під час досудового розслідування, ні під час судового провадження, не знайшли свого підтвердження інші його обвинувачення, а саме щодо застосування насильства чи погроз в його адресу та адресу його співмешканки, а також факт вибиття дверей.
За таких обставин, зважаючи на те, що усі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, правдоподібними є твердження ОСОБА_9 про те, що за його наполяганням ОСОБА_18 із співмешканкою добровільно залишили місце свого проживання, забравши свої речі, залишивши інші речі як гарантію сплати комунальних послуг.
Обвинувачення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_18 , які, за відсутності інших підтверджуючих доказів, не можуть бути взяті судом до уваги як переконливі, достовірні та достатні.
Така суперечність є суттєвою, а відсутність логіки у заявах потерпілого, який стверджував у заявах про подвійне викрадення одного і того ж майна, без повернення йому такого майна після першого викрадення, взагалі ставить під сумніви правдивість змісту обох заяв.
Інших переконливих доказів вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 дій, спрямованих на відкрите чи таємне обернення у свою власність належного потерпілому ОСОБА_18 майна суду не надано, а тому їх слід виправдати в інкримінованому обвинуваченні за відсутністю складу злочину.
Вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України, суд виходить із наступного.
Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , як безпосередні очевидці подій, надавали суду вкрай суперечливі показання стосовно обставин заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Зокрема, будучи додатково допитуваними з метою уточнення їх показань, потерпілі надавали різні показання стосовно кількості та спрямованості нанесення ОСОБА_9 ударів потерпілому ОСОБА_7 .
Так, потерпіла ОСОБА_8 стверджувала суду про те, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 один удар рукою в груди. В той же час сам потерпілий ОСОБА_7 наполягав на тому, що ОСОБА_9 вдарив його кулаком руки в голову в тім`яну ділянку, після чого вдарив його ногою в бік тулубу.
Свідки зі сторони захисту ( ОСОБА_16 , ОСОБА_90 ) надавали показання про те, що не бачили як Нешкреба завдавав ударів ОСОБА_7 , в той час як свідки сторони обвинувачення ( ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ) надавали показання про те, що обвинувачений ОСОБА_9 бив ОСОБА_7 . В то же час показання цих свідків також є суперечливими, зі слів яких вбачається, що ОСОБА_9 бив ОСОБА_7 кілька разів, і також в обличчя, хоча із висновку СМЕ у ОСОБА_7 не виявлено тілесних ушкоджень в ділянці обличчя, у зв`язку з чим суд не може покласти ці суперечливі показання в основу обвинувачення.
Також суперечливими є висновки судмедексперта стосовно характеру виникнення у ОСОБА_7 тілесного ушкодження у вигляді підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до категорії легких.
Згідно висновку СМЕ (а.п.58-59 т.1), вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, маючого обмежену ударну поверхню, діючу по типу удару, також можливо могли виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту. В той же час згідно повторного висновку СМЕ (а.п.90-92 т.1), це тілесне ушкодження не могло виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту. При цьому, розбіжність у цих висновках експертом належним чином не обґрунтована, у зв`язку з чим усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_9 тлумачаться судом на його користь.
За вказаних обставин, в судовому засіданні не здобуто переконливих доказів, що наявне у потерпілого ОСОБА_7 тілесне ушкодження заподіяно йому обвинуваченим ОСОБА_9 за обставин, описаних в обвинувальному акті, а тому його слід виправдати за ч.1 ст.125 КК України за недоведеністю його вини.
Вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.162 КК України, суд виходить із наступного.
Суд погоджується із наявністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, оскільки він умисно незаконно проник до житла особи, яка являлась власником цього будинку, не маючи на це відповідних повноважень та не отримавши згоди потерпілої ОСОБА_17 .
Дана обставина визнана обвинуваченим і також підтверджена дослідженим доказами, в т.ч. показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та письмовими матеріалами.
Таким чином судом встановлено та доведено, що ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що житловий будинок та господарсько-побутові приміщення розташовані по АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2010 належить ОСОБА_17 , діючи всупереч вимогам рішення колегії суддів з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.02.2013 року, яким ОСОБА_9 , та членів його родини зобов`язано усунути перешкоди у користуванні вищезазначеним житловим будинком з господарсько-побутовими шляхом їх виселення, яке 20.04.2013 року виконано працівниками ВДВС Новоукраїнського РУЮ, маючи умисел на незаконне проникнення і вчинення інших дій, що порушують недоторканість житла, 05.12.2013 року близько 08.00 години, через хвіртку, без дозволу власника, достовірно знаючи, що в будинку за згодою власниці ОСОБА_17 проживають ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , незаконно проник на територію вказаного домоволодіння по АДРЕСА_2 . Після незаконного проникнення, ОСОБА_9 зі своєю сім`єю незаконно вселився до вказаного домоволодіння, дозволивши при цьому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 забрати частину належних їм речей.
Суд вилучає із формулювання обвинувачення вказівку на те, що ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, оскільки така обставина не встановлена в судовому засіданні, останній послідовно стверджував, що не бажав нікому заподіювати шкоду, а намагався захистити своє майно та проживати у будинку, який фактично вважав своїм.
Також не знайшло свого підтвердження проникнення ОСОБА_9 , до вказаного будинку у відсутності ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оскільки й обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , так і потерпілий ОСОБА_18 стверджували, що ОСОБА_9 прибув до домоволодіння під час присутності там ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Не доведено також і іакту пошкодження запираючих пристроїв на вхідних дверях ОСОБА_9 , оскільки дана обставина не підтверджена належними і допустимим доказами.
Крім цього, обвинувальний акт по даному обвинуваченню, в якому зазначено, що ОСОБА_9 проник до будинку у відсутності потерпілого ОСОБА_18 , прямо суперечить іншому обвинувальному акту по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, в якому зазначено, що останній прибув того ж дня і в той же час разом із ОСОБА_10 , і в будинку перебували ОСОБА_18 і ОСОБА_19 .
Також не доведено, що ОСОБА_9 заборонив наближатися ОСОБА_18 і ОСОБА_19 до домоволодіння за допомогою погроз, оскільки й ця обставина не знайшла свого переконливого підтвердження.
В той же час, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, згідно ст.11 КК України, у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу №5-221кс15, про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми частини другої статті 11 КК про малозначність діяння у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, висловив наступну правову позицію, згідно якої специфіка встановлення малозначності діяння в контексті положень частини другої статті 11 КК полягає в обов`язковій сукупності трьох умов:
1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до частини другої статті 11 КК;
2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;
3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.
Поняття істотної шкоди у контексті частини другої статті 11 КК носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми).
Якщо істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається.
На встановлення малозначності діяння жодні інші фактори, крім вказаних вище обов`язкових умов, не впливають.
Аналізуючи обставини вчиненого діяння, суд виходить із того, що суспільна небезпека такого діяння є недостатньою для притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки:
- вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, віднесено до злочинів невеликої тяжкості, тобто до кримінальної відповідальності із найнижчим ступенем суспільної небезпеки;
-діяння ОСОБА_9 щодо порушення недоторканості житла було спрямоване не на вочевидь чуже житло, до якого останній не міг мати жодного відношення, а стосувалось домоволодіння, в якому останній проживав тривалий час, відносно якого він намагався довести в суді своє право власності, переконував, що фактично сплатив за нього грошові кошти, а тому керувався уявним правом на це домоволодіння. Крім цього, власником будинку являється потерпіла, яка є родичкою обвинуваченого, між якими, як стверджує обвинувачений, досі існують спори відносно вказаного будинку.
-об`єктивна сторона такого діяння не була свавільною чи поєднана із подоланням запираючих пристроїв будинку (за відсутності переконливих доказів цих обставин), оскільки в судовому засіданні встановлено, що під час цієї події були присутні потерпілий ОСОБА_18 із співмешканкою, яким ОСОБА_9 наказав залишити будинок, називаючи себе власником;
-в судовому засіданні не встановлено, що цим діянням ОСОБА_9 заподіяв будь-якої істотної шкоди власниці будинку ОСОБА_17 , оскільки остання в ньому фактично не проживала, а заподіяння шкоди потерпілому ОСОБА_18 є сумнівним, так як ним не доведено, що він проживав у будинку на відповідних підставах;
-дане питання, пов`язане із проникненням до житла має ознаки цивільно-правового спору, який і був вирішений на користь потерпілої ОСОБА_17 та реалізований нею шляхом примусового виселення.
Таким чином, в діянні ОСОБА_9 наявний формальний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, проте це діяння не становить суспільної небезпеки, дії ОСОБА_9 , за переконанням суду, не спричинили істотної шкоди і не були спрямовані на заподіяння такої шкоди, а тому зазначене діяння є малозначним, що є підставою для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.
У зв`язку із виправданням обвинувачених за відсутністю в їх діях складу злочинів та недоведеністю вини, немає підстав і для задоволення заявлених цивільних позовів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а тому вони залишаються судом без задоволення.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 по факту незаконного проникнення ОСОБА_9 до житла слід залишити без задоволення, оскільки в судовому засіданні не встановлено, яку саме шкоду було завдано потерпілій ОСОБА_17 незаконними діями ОСОБА_9 , зважаючи на її не проживання у вказаному будинку. Доводи потерпілого ОСОБА_18 про заподіяння йому будь-якої шкоди, як під час вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст.186 КК України, так і за ч.1 ст.162 КК України, також є необґрунтованими, зважаючи на відсутність доказів заподіяння йому майнової шкоди, а вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення, зважаючи на відсутність у нього законних підстав для проживання у будинку.
Судові витрати по кримінальних провадженнях відсутні, речові докази, згідно обвинувальних актів і реєстру, не зазначені, запобіжний захід відносно ОСОБА_9 припинив свою дію.
Керуючись ст.ст. 369-375 КПК України,
ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України та виправдати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_10 визнати невинуватою у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України та виправдати, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України та виправдати, у зв`язку із недоведеністю його вини.
ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України та виправдати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_10 визнати невинуватою у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України та виправдати, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні пред`явленого обвинувачення за ст.386 КК України та виправдати, у зв`язку із недоведеністю його вини.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_18 про відшкодування майнової і моральної шкоди відмовити, у зв`язку із безпідставністю.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 про відшкодування майнової і моральної шкоди відмовити, у зв`язку із безпідставністю.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди відмовити, у зв`язку із безпідставністю.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди відмовити, у зв`язку із безпідставністю.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Головуючий: ОСОБА_1