АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/148/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.173 КПК України
УХВАЛА
8 лютого 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000205 за клопотанням слідчого СВ управління прокуратури Запорізької області
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
третьої особи ОСОБА_7
22 березня 2016 року третя особа щодо майна якої вирішувалось питання про арешт - ОСОБА_7 , звернувся до апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ управління прокуратури Запорізької області та накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим що вказаний автомобіль приймав участь в дорожньо-транспортній пригоді - є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження на нього було накладено арешт.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту відмовити повністю. Зазначає, що в порушення вимог КПК, розгляд клопотання відбувся за його власника, відсутності. Доводить, що автомобіль, було вилучено одразу після ДТП, яке сталося 26 грудня 2015 року. Автомобіль з того часу і дотепер зберігається в Михайлівському ВП і доступу до нього у власника не має. На переконання апелянта автомобіль вилучався саме в рамках кримінального провадження по факту ДТП і з тих пір слідчий мав об`єктивну можливість провести усі необхідні слідчі дії. З урахування посилань в ухвалі слідчого судді на огляд місця події і огляд автомобіля вважає що фактично у нього було тимчасово вилучено майно, однак слідчий і прокурор не звернулися з клопотанням про накладення арешту у передбачений законом строк. Більш того на автомобіль накладався арешт ухвалою слідчого судді від 30 грудня 2015 року в рамках іншого кримінального провадження. Оскаржуваною ухвалою фактично майно було арештовано повторно.

За матеріалами наданими суду, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, в якому зазначав, що приблизно 26 грудня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин співробітник Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 , у неробочий час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права управляти транспортними засобами, керував належним ОСОБА_9 автомобілем ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , і здійснював рух по вул. Енгельса у с.Тимошівка Михайлівського району Запорізької області.

У цей час вздовж проїзної частини вказаної дороги у напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 рухалися пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Проїжджаючи біля будинку № 30 по вул. Енгельса у с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області водій ОСОБА_8 , 26 грудня 2015 року приблизно о 02 годині 35 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права управляти транспортними засобами, будучи неуважним до виниклої дорожньої обстановки, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з місця події поїхав.

Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці події.

У ході досудового розслідування встановлено, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 здійснював керування автомобілем ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Згідно матеріалів кримінального провадження знаряддям вчинення ОСОБА_8 злочину є саме автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який, належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, відповідно до протоколу огляду місця події та протоколу огляду транспортного засобу, на вищевказаному автомобілі збереглись сліди злочину, без експертного дослідження яких неможливо встановити об`єктивну істину у кримінальному провадженні.

Слідчий у клопотанні зазначав, що автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який приймав участь в дорожньо-транспортній пригоді, є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, який зберіг на собі сліди вчинення цього правопорушення - у зв`язку з чим, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Слідчий суддя погодившись із доводами слідчого, наклала арешт на автомобіль.

Вислухавши доповідь судді, третю особу - ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати слідчого судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона справ, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Ні органам досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст.171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя вимог ч.1 ст.172 КПК України не дотримався, натомість розглядаючи клопотання без участі ОСОБА_12 послався на положеннями ч.2 ст.172 КПК України відповідно яким, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Однак колегія суддів з таким висновком слідчого судді не погоджується.

З наданих матеріалів встановлено, що відомості про наїзд на пішохода автомобілем ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керування ОСОБА_8 були внесені до ЄРДР 21.06.2016 року, хоча згідно витягу з кримінального провадження дата надходження інформації про вказану подію 26.12.2015 року.

Фактично зазначений автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_7 було тимчасово вилучено 26.12.2015 року і він перебував, і перебуває дотепер, на зберіганні в Михайлівському ВП. Про це свідчить копія протоколу огляду транспортного засобу, на який посилався слідчий у клопотанні і слідчий суддя в ухвалі (а.п.21 матеріалів доданих до клопотання). Той факт, що в рамках зазначеного кримінального провадження, тимчасове вилучення автомобіля не було оформлено відповідно до вимог КПК України, не свідчить що автомобіль не було тимчасово вилучено, а вказує на протилежне, і тому ця обставина зобов`язувала слідчого дотриматися положень ч.5 ст.171 КПК України і слідчого суддю - положень ч.1 ст.172 КПК України.

Арештоване майно не належало і не належить підозрюваному ОСОБА_8 , воно не може бути предметом для забезпечення цивільного позову в рамках вказаного кримінально провадження. Доводи органів досудового розслідування про те, що на автомобілі могли залишитися сліди події ДТП, яка відбулася майже 11 місяців тому, з яким не проводилися відповідні слідчі дії в рамках вказаного кримінального провадження, є безпідставними.

Слідчим не було наведено, і відповідно, слідчим суддею не було встановлено, що ОСОБА_7 - власник майна буде вчиняти дії направлені на знищення слідів злочину, які могли б зберегтися на автомобілі.

Колегія суддів прийшла до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно визнати такою, що не відповідає вимогам закону, з огляду на те що вона ухвалена з порушенням вимог КПК, з цих підстав процесуальне рішення підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ст.407 КПК України, скасовуючи рішення судді першої інстанції (у вказаному випадку слідчого судді), суд апеляційної інстанції повинен постановити нове рішення.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт - ОСОБА_9 задовольнити, а ухвалу слідчого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ управління прокуратури Запорізької області та накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ управління прокуратури Запорізької області та накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21103 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4