АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1590/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді три роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, взято під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з 14.07.2016, зарахувавши строк перебування під вартою з 06.12.2015 по 08.12.2015.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року змінити в частині призначеного додаткового покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання належним чином не врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують йому покарання, а саме: щире каяття, та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Крім того вказує, що під час допиту в судовому засіданні першої інстанції свою вину визнав у повному обсязі та підтвердив факт вчинення ним злочину, у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 , вважає, що призначене йому покарання, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та за своїм змістом є дуже суворим, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_7 , 06.12.2015, приблизно о 21.00 год., знаходячись на вул. Борщагівській, 148 в м. Києві, побачив раніше незнайомого ОСОБА_10 та вирішив здійснити на нього напад з метою заволодіння майном останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та перевіривши, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, приставивши ніж до шиї потерпілого висунув вимогу віддати гроші. В свою чергу ОСОБА_10 , сприймаючи дії обвинуваченого, як реальну загрозу та небезпеку для свого здоров`я, віддав йому 50 грн. і обвинувачений, заволодівши грошовими коштами потерпілого у зазначеній сумі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 187 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції, призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, при цьому перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 2008 року, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується негативно, думку потерпілого, який наполягав на призначенні покарання у виді позбавлення волі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК судом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4