Справа № 592/5496/17
Провадження № 1-кп/592/351/17
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 126 КК України,

ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України, -

встановив:

Згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.04.2017 р. застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 на строк до 17.06.2017 р. включно.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_9 , заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме: особисте зобов`язання або ж заставу, мотивуючи це тим, що з 2013 року ОСОБА_7 нікуди з місця свого постійного мешкання не зникала, так як на її утриманні знаходилось п`ятеро неповнолітніх дітей, двоє з яких малолітні. Крім того, з нею проживає ще два малолітні онуки, оскільки старший її син знаходиться під вартою, а невістка перейшла жити до своїх батьків і не опікується належним чином за своїми дітьми. Більша частина неявок ОСОБА_7 в судові засідання пов`язана з хворобою її малолітнього сина та самої обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі. На її утриманні знаходиться четверо неповнолітніх дітей і на даний час вона вагітна.

Суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, а клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд враховує той факт, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів: одного злочину невеликої тяжкості, двох злочинів середньої тяжкості та одного тяжкого злочину проти власності, за останній з яких законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до восьми років, її вік і те, що вона офіційно не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що її дії, як і сама ОСОБА_7 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались; двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 навчаються у школі-інтернаті. З огляду на викладене, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням відомостей про особу, не забезпечить її належної процесуальної поведінки та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_7 на строк до 04.08.2017 р. включно.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, тобто застосуванні насильства щодо потерпілого, то у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 350 КПК України, суд, -

постановив:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 04 серпня 2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1