Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 04 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 29 липня 2015 року, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 липня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 187КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 06 травня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією майна, яке є його власністю.
За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, він 15 березня 2015 року приблизно о 23.55 год. біля загально освітньої школи № 21 на вул. Кравчука у м. Луцьку Волинської області за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 (засудженим вироком від 18 серпня 2015 року) з метою заволодіння чужим майном вчинили розбійний напад на ОСОБА_9 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я останнього, завдавши останньому ударів кулаками рук у голову й приставивши до голови потерпілого предмет схожий на пістолет, заволоділи належним ОСОБА_9 майном на загальну суму 200 грн.
28 березня 2015 року приблизно о 00.30 год. на мості через річку «Сапалаївка» по пр. Відродження у тому ж місті ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 (засудженим вироком від 18 серпня 2015 року)
з метою заволодіння чужим майном вчинили розбійний напад на
ОСОБА_10 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, приставивши до голови потерпілого предмет схожий на пістолет, заволоділи належним
ОСОБА_10 майном на загальну суму 3 393,60 грн.
29 березня 2015 року приблизно о 00.30 год. на біля будинку № 17 по пр. Молоді у тому ж місті ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, за попередньою змовою групою осіб разом із
ОСОБА_8 (засудженим вироком від 18 серпня 2015 року) з метою заволодіння чужим майном вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, приставивши до голови потерпілого предмет схожий на пістолет, заволоділи належним ОСОБА_11 майном на загальну суму 1 055 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04 липня
2016 року вирок місцевого суду в частині призначення покарання змінено, призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК із застосуванням
ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, яке є його власністю. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що апеляційний суд при призначенні ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті за якого його засуджено, дійшов неправильного висновку про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, у зв`язку з чим необґрунтовано та безпідставно призначив засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора, захисник засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який повністю підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі та запереченні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінально-правової оцінки його дій
за ч. 2 ст. 187 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.
Доводи у скарзі про надмірну м`якість призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання не можна визнати прийнятними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу.
У даному кримінальному провадженні, як убачається з його матеріалів, саме цими нормами закону керувався апеляційний суд при пом`якшенні призначеного ОСОБА_7 покарання.
Обґрунтовуючи свій висновок про застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 69 КК і призначаючи йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК, апеляційний суд разом
зі ступенем тяжкості вчиненого злочину взяв до уваги всі дані про особу засудженого, у тому числі його молодий вік, позитивну характеристику
за місцем проживання та навчання, а також те, що ОСОБА_7 раніше
не був судимий, зростав у багатодітній сім`ї та з чотирьохрічного віку виховувався без батька. Урахував апеляційний суд і конкретні обставини кримінального провадження, зокрема щире каяття засудженого, активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування потерпілим завданої шкоди, а також думку потерпілих, які не мають до ОСОБА_7 претензій
і не наполягали на суворій мірі покарання.
З огляду на викладене підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання надмірно м`яким та явно несправедливим у колегії суддів немає.
Неправильного застосування норм матеріального права, істотного порушення кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни, постановленого у кримінальному провадженні судового рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 436-438, 441, 442 КПК, колегія суддів
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3