печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника заявника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0006839,

ВСТАНОВИВ:
20.03.2017 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0006839, в якому представник заявника просить скасувати арешт накладений на нерухоме майно, а саме: будівля готельно-офісного центру (літ. А), загальна площа 2391,2 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, реєстраційний номер: 00, яка на праві приватної власності розмір частки 1, належить Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна.

У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.

Представник органу досудового розслідування за клопотанням якого накладено арешт на майно в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печорського управління поліції Головного управління Національної поліції у мі Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.10.2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006839, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2017 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будівля готельно-офісного центру (літ. А), загальна площа 2391,2 кв.м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, реєстраційний номер: 00, яка на праві приватної власності розмір частки 1, належить Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При накладенні арешту на майно, слідчий суддя, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, виходив з того, що на час розгляду клопотання були підстави для висновку, що воно відповідає критеріям, визначеним у частини 2 статті 167 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, однією із підстав накладення арешту на майно є можлива конфіскація майна.
Проте, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 172 КК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Вказана норма передбачає обов`язкову участь у розгляді слідчим суддею клопотання про арешт майна осіб, які є основними учасниками кримінальної справи, а саме слідчого, заявника, власника майна та за наявності захисника. AT «ПРОСТО-страхування» жодним чином не було повідомлене про день та час розгляду клопотання про накладення арешту, хоча і є безпосереднім власником цього майна.
Крім того, арештом майна в розумінні ч.1 ст. 170 КПК України є - тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Щодо такого майна повинна існувати сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
З ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року, про накладення арешту вбачається, що при розгляді клопотання суд керувався інформацією, наданою цивільним позивачем. Так, згідно цієї інформації акціонерами (засновниками, учасниками) AT «ПРОСТО-страхування» є: Дочірнє підприємство «Р-інтер», ; Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Життя та пенсія», ; Компанія «Астровей лімітед» (Astroway limited), Кіпр, розмір внеску якої до статутного капіталу становить 82319804,00 грн., кінцевими бенефіціарними власниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також відомостей з Реєстру власників іменних цінних паперів, наданого ПАТ «Національний депозитарій України», як станом на 07.02.2017 року, так і станом на 27.02.2017 року Компанія «Астровей лімітед» (Astroway limited), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не були, і станом на сьогодні, не є ні акціонерами (засновниками, учасниками) ні кінцевими бенефіціарними власниками AT «ПРОСТО-страхування».
Слідчому судді не надано даних, що станом на час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні будь-якій особі повідомлено про підозру, до юридичної особи може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру чи зазначена юридична особа є третьою особою в розумінні ч. 4 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя, також приймає до уваги й те, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази, які б вказували на наявність підстав вважати, що існує правова підстава для продовження дії арешту майна AT «ПРОСТО-страхування», а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння AT «ПРОСТО-страхування» належним йому майном, на підставі вище встановлених обставин, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2017 року на нерухоме майно, що на праві власності належить Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування», , а саме:
- будівлю готельно-офісного центру (літ. А), загальна площа 2391,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, реєстраційний номер: 00.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1