В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/4/17 (справа № 308/125/17), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002219 від 29.06.2016 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
28 червня 2016 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, шляхом злому навісного замка на дверях підсобного приміщення, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , проник в середину, звідки викрав велосипед марки «Ocean Х-ІСЕ», коричневого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , який відповідно до висновку експерта № 11/572 від 07.12.2016 коштує 3 500 гривень та велосипед марки «Formula Dynamite sport», чорно-оранжевого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 та відповідно до висновку експерта №11/572 від 07.12.2016 коштує 4 368 гривень 58 копійок.
За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив даний злочин, а тому просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши потерпілого, обвинуваченого та дослідивши висновок експерта Закарпатського науково дослідного експертно криміналістичного центру від 07.12.2016 року № 11/572 та докази, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив суду, що зранку з виходом на роботу замітив, що двері на підсобному приміщенні зламані і не виявив двох велосипедів, подзвонив на 101. Це було у минулому році, влітку, точну дату він не пам`ятає. Підсобне приміщення прибудоване до багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , належить йому. Зникли два дорослих велосипеди, які були придбані ним 3-5 років назад, велосипед марки «Ocean Х-ІСЕ», коричневого кольору, та велосипед марки «Formula Dynamite sport», чорно-оранжевого кольору. Підсобне приміщення закривалося за допомогою замка, що виключало вільний доступ до нього сторонніх осіб.
Як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючі покарання обставини щодо підсудного ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ужгород Закарпатської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Проте, вже після вчинення цього злочину був притягнутий до кримінальної відповідальності за злочини частина яких була вчинена до, а частина після вчинення цього злочину за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2017 року у справі № 308/11371/16-к, який набув законної сили із 13.03.2017 року, за яким угоду про примирення від 07.02.2017 року, яка була укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було затверджено, визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 КК України.
Зобов`язано ОСОБА_4 , протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено призначення покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, та вказано, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як зазначено у абз. 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином і був вчинений обвинуваченим повторно, конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70, 71 КК України за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2017 року у справі № 308/11371/16-к, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 1 (один місяць).

Суд на підставі ст. 75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, слід покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Потерпілими у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 615,72 грн. слід стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні - відстуні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70, 71 КК України за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2017 року у справі № 308/11371/16-к, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 1 (один місяць).
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 615,72 грн. (шістсот п`ятнадцять гривень 72 копійки).
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_5 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору, та направити потерпілому.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1