Справа № 531/259/17
Провадження №1-кс/550/94/17
У Х В А Л А
Іменем України
30 березня 2017 року
Слідчий суддя Чутівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000088 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про арешт та вилучення автомобіля марки «RENAULT TRAFIC» білого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , що зареєстрований та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки, АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_5 , дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання старшому слідчому СВ, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не відповідає зазначеним вимогам.
В порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено підставу і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та вилучення. Так слідчий зазначає про те, що 13.02.2017 р. до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області звернулась із заявою ОСОБА_6 та повідомила про те, що 11.02.2017 р. близько 07.00 год. ранку поряд із багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_2 , її сусідка ОСОБА_5 , керуючи своїм автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» білого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , здійснила на неї наїзд внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.
Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000088 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «RENAULT TRAFIC» білого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 (а.с.11).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, у цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на ту обставину, що арешт вищевказаного автомобіля необхідно здійснити для забезпечення збереження речових доказів, але доказів, що вказаний автомобіль визнано речовим доказом в межах даного кримінального провадження суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити дані твердження слідчого. Натомість власник автомобіля ОСОБА_5 стверджує суду про те, що автомобіль речовим доказом не визнавався.
Крім того, слідчий не вказує спосіб накладення арешту, який він вважає за необхідним в даному кримінальному провадженні та жодним чином не обґрунтовує необхідність такого способу. Згідно із вимогами КПК суд не може самостійно обирати спосіб накладення арешту. Разом із тим, суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. (п.5 ч.2 ст. 173 КПК України). Без зазначення способу накладення арешту, який вважає за необхідне слідчий в межах даного кримінального провадження, суд позбавлений можливості перевірити співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження № 0000088. ОСОБА_5 пояснила суду, що є приватним підприємцем та використовує цей автомобіль для роботи. Відповідно до вимог ч.4 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий у клопотанні посилається на ту обставину, що предмет злочину (автомобіль) може бути пошкоджено, зіпсовано або знищено, або передано у власність іншої особи. Суд зауважує, що слідчий не надав доказів того, що ним було проведено огляд автомобіля, відповідно до якого зафіксовано механічні пошкодження, які він мав на час ДТП. Разом із тим, власник автомобіля ОСОБА_5 суду пояснила, що наїзд на ОСОБА_6 11.02.2017 р. не здійснювала, її автомобіль жодних пошкоджень станом на 11.02.2017 р. не мав, про що було зафіксовано слідчим у відповідному протоколі огляду. Вона жодним чином не чинить перешкоди слідству на стадії досудового розслідування, а навпаки добровільно надала для огляду слідчому свій автомобіль, після чого він дозволив їй користуватись цим автомобілем. Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З урахуванням викладеного вище, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, встановивши строк сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172, 372 КПК України,-
ухвалив:
Клопотання старшого слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, повернути прокурору Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Суддя ОСОБА_1