АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/1746/16-к Номер провадження 11-кп/786/200/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000595, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня (професійно-технічна), не одруженого, працюючого по окремих цивільно-правових угодах, раніше судимого:

- 09.06.2015 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 09.06.2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 8 серпня 2016 року близько 04 год. 30 хв. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з лісосмуги біля поля СФГ «Альтарес», розташованого в м. Глобине, Полтавської області неподалік вул. Гагаріна, таємно викрав спортивний велосипед «Hardrock Specialized», вартістю 5967 грн., належний ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_8 . В апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку через його незаконність та необґрунтованість, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

На обґрунтування вимог вказує, що судом, під час судового засідання, не було надано йому адвоката для захисту. Крім того, не надано можливості укласти угоду про примирення з потерпілою, оскільки шкода потерпілій стороні була відшкодована шляхом повернення майна. Вимог матеріального характеру зі сторони потерпілої не надходило.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідає вимогам ст.ст.65, 71 КК України і призначене ОСОБА_10 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції і визначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

Окрім того, відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на викладене, саме призначене ОСОБА_8 судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Безпідставними є ствердження обвинуваченого про те, що в ході судового розгляду було порушено його право на захист. Так, участь захисника в даному кримінальному провадженні, ні з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, ні з урахуванням його особи, не є обов`язковою. Відповідно до наявного в матеріалах провадження аудіо запису судових засідань, обвинувачений після роз`яснення йому прав та обов`язків відповідного клопотання про залучення захисника не заявляв, як і не заявляли клопотання потерпіла ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 про наміри укласти угоду про примирення під час підготовчого судового засідання.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим,

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, тому підлягає зарахуванню ОСОБА_8 , відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, час перебування його під вартою з 11.10.2016 до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 жовтня 2016 року по 28 лютого 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3