Справа №560/288/16-к
Провадження №1-кп/560/33/16
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
11 жовтня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця судове засідання по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В
30.03.2016 року з Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури до Дубровицького районного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який закінчується 13.10.2016 року. В обгрунтування клопотання прокурор вказує на те, що 02 січня 2016 року приблизно о 23 год. ОСОБА_4 , знаходячись в належному ОСОБА_7 будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння під час сварки з ОСОБА_8 , що виникла на побутовому ґрунті, в момент розпиття спиртних напоїв, умисно, зі значною силою наніс останньому біля восьми ударів кулаками обох рук та біля шістнадцяти ударів обома ногами в область голови та тулуба, в результаті чого, відповідно до висновку експертизи №05 від 02.01.2016 року спричинив йому сукупність тілесних ушкоджень, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а 30.03.2016 року обвинувальний акт направлено до суду та ухвалою Дубровицького районного суду від 04 квітня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 02 квітня 2016 року, а також вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався судом за клопотанням прокурора до 13 жовтня 2016 року.

В обгрунтування необхідності продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ст.177 KПK України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

До початку розгляду справи від обвинуваченого до суду надійшло письмове клопотання, яке було ним підтримане в судовому засіданні про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає, що на даний час відпала потреба в застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, а ризики щодо можливого перешкоджання кримінальному провадженню також відсутні. Крім того, долучив до матеріалів кримінального провадження заяву ОСОБА_9 про надання дозволу йому на перебування в будинку, власником якого вона є, копію договору купівлі продажу житлового будинку та копії свідоцтв про народження дітей і довідку про потребу дитини у домашньому догляді.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , обгрунтовуючи це тим, що на даний час потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а тому може бути обраний інший запобіжний захід, оскільки в ході досудового розслідування від слідства ОСОБА_4 не ухилявся, не перешкоджав встановленню істини, не вчиняв правопорушень тощо. Отже, будь-які об`єктивні докази, які б підтверджували наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України - відсутні.

Також захисник обвинуваченого вказує, що у ОСОБА_4 наявне постійне місце проживання, де він спільно із дружиною виховує трьох малолітніх дітей, які перебувають на їхньому утриманні, що вказує на міцність соціальних зв`язків. Наведені обставини, на його думку, дають можливість застосувати щодо ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та наполягала на продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого та потерпілу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовждення тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 серпня 2016 року, ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до закінчення судового розгляду даного кримінального провадження, але не більше, як на 60 днів, однак судовий розгляд ще не завершено.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Даних, які б свідчили про незадовільний стан його здоров`я та необхідність проведення лікування не встановлено. Даних про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а також суд приймає до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України. Зважаючи на підстави, на які посилається захисник обвинуваченого в обгрунтування підстав для зміни запобіжного заходу, зокрема наявність постійного місця проживання та спільне з дружиною виховання трьох дітей, суд враховує пояснення обвинуваченого надані в суді про те, що шлюб на даний час розірвано.

Крім того, суд враховує загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою у таких випадках, які викладено у правовій позиції ЄСПЛ рішенні у справі «Харченко проти України» згідно якого розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись у кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливість аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги над особистістю.

Крім того пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Тому вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його зміну, суд враховує, що продовження тримання під вартою в даному випадку може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

При розгляді судом клопотання прокурора суд враховує також практику Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», де закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194 КПК України та п.«е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором у повній мірі доведено те, що з часу обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстави для обрання такого запобіжного заходу не змінились. Застосування більш мякого запобіжного заходу не забезпечить досягнення необхідного результату, так, як ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення, а у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений отримає можливість переховуватися від суду, якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою визначається в днях та не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст.ст.177-179, 183, 184, 194, 331 КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задоволити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до закінчення судового розгляду даного кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 10 грудня 2016 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Рівненського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України у Рівненській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1