Дата документу Справа № 336/9563/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/174/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/9563/13-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003341, за спільною апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, працюючого у ТОВ «Співдружність Буд», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня його затримання під час виконання вироку після набрання ним законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.09.2013 року по 18.06.2014 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання період відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року по цьому провадженню з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року.

Запобіжний захід особисте зобов`язання, обраний ухвалою суду від 22.02.2016 року, залишено до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 978 грн. 88 коп. на користь держави.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно до змісту судового рішення, 09 вересня 2013 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 за місцем мешкання свого племінника ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків, маючи умисел на умисне вбивство, взявши зі столу ніж, та, утримуючи його в правій руці, наніс ним ОСОБА_9 один удар в область грудної клітки зліва, спричинивши йому одиночне колото-різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою, внаслідок якого 9 вересня 2013 року о 17 годині 50 хвилин у грудному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня експертної та швидкої медичної допомоги» у м. Запоріжжі настала смерть ОСОБА_9 .

В спільній апеляційній скарзі захисник та обвинувачений, вважають вирок незаконним та необґрунтованим через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, які призвели до неправильної кваліфікації кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що показання свідка ОСОБА_10 , дані в порядку ст. 225 КПК України, в сукупності із показаннями інших свідків, являються недостовірними, оскільки данні показання зовсім не узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_11 ; суд першої інстанції не мав права при винесенні вироку посилатись на показання свідка, дані в порядку ст. 225 КПК України, оскільки неможливість жодного разу допитати ключового свідка стороною захисту є істотним порушенням права на захист, а саме порушенням ст.ст. 22, 23 КПК України; суд, безпідставно відмовивши в задоволенні клопотання про дослідження в судовому засіданні аудіозапису показань свідка ОСОБА_10 від 24.01.2014 року, не взяв до уваги та не дослідив докази, які могли істотно вплинути на його висновки; показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суперечать один одному, тому не зрозуміло хто із обох свідків давав правдиві показання і чи правдиві вони взагалі.

Крім того, вказують, що обвинувачений не мав мотиву та умислу на вбивство, ніж в руки не брав, удару ним не наносив, а свою вину вважає доведеною у формі злочинної недбалості, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2014 року та висновком експерта №3621 від 01.08.2014 року, у скоєному щиро розкаюється, а тому суд повинен був кваліфікувати даний злочин за ст. 119 КК України, тобто вбивство через необережність.

Також судом був грубо порушений принцип незалежності суду під час винесення вироку, оскільки суд оголосив про видалення до нарадчої кімнати 09.09.2016 року, а вирок був оголошений 19.09.2016 року, тобто, відповідно до вимог ст. 367 КПК України на протязі всього цього часу колегія суду не мала видалятися із нарадчої кімнати, однак колегія суддів увесь цей час проводила розгляд інших справ, що підтверджується списками справ, призначених до розгляду на 19.09.2016 року.

За таких обставин, просять дослідити докази, які не були досліджені судом через неможливість їх подання, а саме копію відповіді на адвокатський запит від старшого слідчого ГУНП в Запорізькій області Дніпровського відділу поліції Шевченківського ВП ОСОБА_12 від 30.09.2016 року та копію списку справ, призначених до розгляду від 19.09.2016 року; вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України та призначити покарання з урахуванням особи обвинуваченого із застосуванням ст. 69 та ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника; обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які змінили апеляційну скаргу і прохали судове рішення скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, вислухавши доводи сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга захисника та обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Наведених вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 дотримано не було.

Статтею 367 КПК України визначено, що під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні.

Невиконання імперативних вимог ст. 367 КПК України стосовно таємниці наради суддів, порушує таку засаду кримінального провадження, як законність, яка вимагає від суду, зокрема, неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вбачається з журналу судового засідання (т. 4, а.п. 20-22) 09 вересня 2016 року після останнього слова обвинуваченого ОСОБА_7 , суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, після виходу з якої 19 вересня 2016 року ухвалив обвинувальний вирок.

Однак, всупереч вимогам ст. 367 КПК України, у вказаний період суддя судової колегії ОСОБА_13 розглядала інші справи та приймала рішення по них, зокрема, 12 вересня 2016 року розглядала матеріали справ про адміністративні правопорушення і приймала рішення про об`єднання цих справ в одне провадження.

Отже, суддею, який входив до складу колегії суддів у цьому провадженні, було порушено таємницю наради під час ухвалення вироку стосовно ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК України) і тягне за собою безумовне скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказане порушення закону могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та викликати у сторін судового провадження небезпідставне побоювання у безсторонності і неупередженості суду.

Зазначені обставини апеляційний суд невправі залишити поза своєю увагою, оскільки вони явно свідчать про порушення судом під час ухвалення оскаржуваного вироку таємниці наради суддів, а тому такий вирок не можна вважати законним і обґрунтованим.

З урахуванням положень ст. ст. 412, 415 КПК України щодо підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд у цьому випадку виходить із загальних засад кримінального провадження, зокрема із засади законності, адже ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються його загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 зазначеного Кодексу.

Таким чином, вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону перевірити інші доводи, викладені в спільній апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого, у тому числі і щодо безпоседньості дослідження окремих доказів, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
спільну апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4