УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/9500/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
прокурора ОСОБА_7 ,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06.05.2016 року та перерахувати йому строк відбування покарання з урахуванням застосування до нього ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2015року ст. 6 Закону України «Про амністію 2014 року», оскільки судом першої інстанції дана обставина не була врахована.
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 06.05.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі,
На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 25.07.2013 року визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, зарахувавши в строк покарання, відбуте за попереднім вироком частково відповідно до вимог ст.72 КК України, та визначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід - тримання під вартою - залишено до вступу вироку в законну силу.
Час відбуття покарання рахувати з 6.05.2016 р.
Зараховано в строк відбуття покарання відповідно до вимог ст.ст.70, 72 КК України період:
-з 21.12.14 по 18.12.2015 р.,
-строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.12.2015 по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов задоволено. Стягнуто із засудженого в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 713 грн. 00 коп.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 16.04.2013 близько 16 години 45 хвилини ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 перебували біля ЗОШ № 28 та ЗОШ № 16 по вул. М.Рибалка в м. Житомирі. У цей же день та час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна будь - кого з числа студентів ПТУ №5, що по вул. М.Рибалка в м. Житомирі. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_6 , ОСОБА_10 пограбувати будь-кого з осіб із числа студентів біля ПТУ № 5 по вул. М. Рибалка, на що останні погодились, тим самим вступивши у попередню злочинну змову між собою. Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 з метою підшукування осіб, яких можна пограбувати направились до ПТУ № 5. Біля даного навчального закладу вони зустріли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , майном яких і вирішили заволодіти. У ході спілкування ОСОБА_9 під надуманим приводом, з метою відвести останніх у безлюдне місце для скоєння кримінального правопорушення, запропонував їм підзаробити грошей на будівництві та одразу пройти до місця майбутньої роботи, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 погодились та пішли разом з ними за гаражі гаражного кооперативу «Світанок», що по вул. М. Рибалка 34, до яру, який розташований за гаражами, понад провулком Вільським в м. Житомирі. Проходячи у яру, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 близько 17 години зупинили ОСОБА_8 та ОСОБА_12 неподалік від будинку АДРЕСА_2 і пересвідчившись, що навколо немає сторонніх осіб, обступили їх з обох боків та виказуючи словесні погрози застосування фізичного насильства над потерпілими почали витребовувати у потерпілих гроші та мобільні телефони. Злякавшись погроз застосування фізичного насильства ОСОБА_12 одразу передав власний мобільний телефон «Самсунг» ОСОБА_10 .. У цей же час ОСОБА_9 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у тому, що він схопивши ОСОБА_8 правою рукою за шию нахилив до низу, тим самим подавивши волю потерпілого до опору, за попередньою змовою, групою осіб, повторно відкрито викрав його майно, а саме вирвав з правої руки ОСОБА_8 його мобільний телефон «Нокіа 202», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 690 гривень 00 копійок, у якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої було 23 гривні 00 копійок. Після чого ОСОБА_9 обома руками штовхнув ОСОБА_8 у груди від чого той впав на землю та наніс йому два удари ногами в область голови. Одночасно з цим ОСОБА_10 побачивши те, що ОСОБА_12 намагається чинити їм опір, щоб допомогти ОСОБА_8 обома руками штовхнула останнього у груди, від чого той впав на землю, а ОСОБА_6 наніс йому два удари кулаками в область голови. Побачивши те, що ОСОБА_6 наносить удари ОСОБА_12 , ОСОБА_8 вирвався та почав тікати в напрямку будинку АДРЕСА_2 , де його наздогнав ОСОБА_6 та поваливши на землю намагався нанести удари. У цей же час біля них проходила невстановлена слідством жінка, яка завадила ОСОБА_6 спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , внаслідок чого останній втік. Побачивши те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 були помічені невідомою жінкою та побоюючись викриття їх злочинних дій направлених на відкрите викрадення чужого майна, вчинених за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повернули мобільний телефон «Самсунг» ОСОБА_12 і той втік. Після чого ОСОБА_9 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон ОСОБА_8 - «Нокіа 202», разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пішли до магазину «МТС», який розташований на ринку «Хмільники» по пр. Миру, 15, в м. Житомирі, де збули викрадене майно ОСОБА_13 за гроші в сумі 150 гривень, які спільно витратили на власні потреби.
Таким чином ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 за попередньою змовою застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого відкрито, повторно викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «Нокіа 202», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 690 гривень 00 копійок, у якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої було 23 гривні 00 копійок, чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 713 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, суд кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими у встановленому законом порядку, з чим погоджується апелянт і ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження є безпідставними.
Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , вищенаведені вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом дотримано.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, розкаюється у скоєному. Судом також враховано особу винного, який характеризується посередньо, має молодий вік.
Враховуючи сукупність цих обставин, суд першої інстанції призначив покарання в межах мінімальної санкції статті кримінального закону, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин та дійшов до правильного висновку, що покарання у виді чотирьох років позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Посилання апелянта на наявність підстав для перерахунку строку відбуття покарання колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 було засуджено 25.07.2013року Житомирським райсудом Житомирської області за ч.3ст.185,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2014 року застосування іспитового строку було скасовано та направлено засудженого для відбуття призначеного покарання до місць позбавлення волі. Ухвалою того ж суду від 24.02.2015 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію в 2014році» від 08.04.2014року ОСОБА_6 скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання, призначену за вироком Житомирським райсудом Житомирської області від 25.07.2013року.
Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції, враховуючи обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням зазначених судових рішень, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши у строк покарання, відбуте за попереднім вироком частково відповідно до вимог ст.72 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючисьч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06.05.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: