Справа № 461/1096/17
Провадження №1-кп/461/111/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005744 від 20.12.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Личаківського районного суду м.Львова від 05.03.1998 року за ч.2 ст.140, ч.1 ст.101 КК України до 7 років позбавлення волі; вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.06.2009 року за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.; вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2014 року за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн.; вироком Галицького районного суду м.Львова від 25.09.2015 року за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.08.2016 року за ч.1 ст.187 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Солова, Золочівського району, Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: вироком Золочівського районного суду Львівської області від 14.12.2000 року за ч.2 ст.17 ст.140, ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців виправних робіт; вироком Золочівського районного суду Львівської області від 03.08.2006 року за ч.2 ст.289, ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23.05.2012 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ст.395 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 року, приблизно о 04:00 год., обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вчинили напад на ОСОБА_8 , під час якого наносили удари руками та ногами по голові та руках потерпілого, внаслідок чого спричинили йому згідно висновку судово-медичної експертизи №2381 від 30.12.2016 року струс головного мозку, рану, садну та множинні синці на голові, садна на правій кисті, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого обвинувачені заволоділи мобільним телефоном потерпілого марки «Нокіа», вартістю 1000,00 грн. із сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 30,00 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 90,00 грн., із сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 30,00 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 50,00 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1200,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав частково, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та пояснив суду, що 19.12.2016 року приблизно о 23:00 год. зустрівся з ОСОБА_4 , з яким знайомий два роки, після чого, вони зайшли до ОСОБА_4 додому, взяли чвертку горілки, розпили її та пішли гуляти до центру міста, взявши із собою ще пляшку вина. Зазначив, що поблизу готелю «Львів», який знаходиться на пр. Чорновола у м.Львові, де вони стояли і курили, до них підійшов потерпілий, який був у стані алкогольного сп`яніння та запропонував піти випити, сказав, що знає місце, де можна придбати недорогий алкоголь. Після цього вони пішли на пл. Св.Теодора у м.Львові та ОСОБА_5 з потерпілим зайшли у під`їзд одного з будинків. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 залишився чекати на вулиці та у під`їзд не заходив. Стверджує, що потерпілий, перебуваючи у під`їзді, спровокував ОСОБА_5 тим, що ображав його нецензурною лайкою, тому він його вдарив правою рукою в праву частину обличчя, від чого потерпілий впав та втратив свідомість. У цей час у потерпілого з правої кишені штанів випав телефон та він його підняв. Ствердив, що ОСОБА_4 у цей час не було, оскільки він пішов у туалет.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав, суду пояснив, що 19.12.2016 року приблизно о 23:00 год. зустрівся з ОСОБА_5 , з яким знайомий два роки, після чого, вони зайшли до ОСОБА_4 додому, взяли чвертку горілки, розпили її та пішли гуляти до центру міста, взявши із собою ще пляшку вина. Зазначив, що поблизу готелю «Львів», який знаходиться на пр. Чорновола у м.Львові, де вони стояли і курили, до них підійшов потерпілий, який був у стані алкогольного сп`яніння та запропонував піти випити, сказав, що знає місце, де можна придбати недорогий алкоголь. Після цього вони пішли на пл. Св.Теодора у м.Львові та ОСОБА_5 з потерпілим зайшли у під`їзд одного з будинків. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 вирішив справити природні потреби біля трансформаторної будки, яка знаходиться неподалік згаданого будинку. Жодних криків з під`їзду, в який зайшли ОСОБА_5 та потерпілий, він не чув. Через декілька хвилин з під`їзду вийшов ОСОБА_5 та вони пішли в сторону ринку «Добробут». Проходячи по вулиці ОСОБА_5 нахилився біля одного з припаркованих автомобілів. Після чого їх було затримано працівниками поліції. Стверджує, що жодного злочину не вчиняв.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченими своєї вини у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

-показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що з обвинуваченими не знайомий. Також зазначив, що 19.12.2016 року потерпілий перебував у кафе громадського харчування «Фабрика їжі», яке знаходиться біля ТЦ «Магнусу», який розташований на вул. Городоцькій, де випивав. Зазначив, що у кафе випив приблизно 100-150 грам. Побачивши обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запропонував їм випити. Вони втрьох випили приблизно по 50 грам 2-3 рази. Потім обвинувачені запропонували його провести, та він довірився їм. Проходячи по вулиці, що позаду «Міленіум», обвинувачені запропонували зайти в під`їзд одного з будинків. Зайшовши в під`їзд обвинувачені накинулись на нього та почали наносити удари руками та ногами по голові та рукам. Хто перший наніс удар та куди саме пригадати не може. Однак, зазначив, що били його двоє обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в під`їзді крім них нікого не було. Після чого викрали його мобільний телефон марки «Нокіа», ключі від квартири та машини. Після цього побиття у потерпілого три дні текла з вуха кров;

-показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що працює на посаді інспектора УПП у м.Львові. 20.12.2016 року разом з ОСОБА_10 заступили на піший патруль по охороні громадського порядку в центральній частині м.Львова. 20.12.2016 року, приблизно о 05:00 год. перебуваючи на вул. Мулярській почули крики зі сторони пл. Св.Теодора, спустилися по вул. Мулярській вниз, побачили двох невідомих осіб, які вийшли з під`їзду будинку №5 на пл. Св.Теодора та почали рух в сторону ринку «Добробут». Зазначив, що побачивши поліцейських вони пришвидшили темп та оглядалися. Стверджує, що це були обвинувачені, вони пішли до ринку «Добробут», а після цього на вул. Б.Хмельницького. Патрульні викликали на допомогу автоекіпаж. Після цього приїхав автоекіпаж на вул. Б.Хмельницького, збоку заїзду на пл. Старий ринок, перекриваючи дорогу обвинуваченим. Побачивши патрульний автомобіль, один з вказаних чоловіків, який був одягнутий в темно-зелену куртку, як пізніше з`ясувалося це ОСОБА_4 , нахилився та викинув невідому річ під припаркований автомобіль, а як згодом стало відомо це був мобільний телефон марки «Нокіа». Коли з автоекіпажу вийшли хлопці, то вони зупинили обвинувачених, спілкувались з ними, займались охороною місця події. Згодом приїхала слідчо-оперативна група Галицького ВП ГУНП у Львівській області, під`їхав ще один автоекіпаж. ОСОБА_9 знову пішов на пл. Св.Теодора, звідки було чути крики, за ним під`їхав автоекіпаж, побачили побитого чоловіка, якого звали ОСОБА_11 . У нього була розбита брова, обличчя у крові. Останній повідомив, що його побили двоє чоловіків, а також забрали мобільний телефон «Нокіа». Після цього, посадили потерпілого а автомобіль, під`їхали на перехрестя вул. Б.Хмельницького та пл. Старий ринок, де ОСОБА_8 впізнав обвинувачених та вказав, що вони його побили й забрали мобільний телефон «Нокіа». Згодом викликали потерпілому швидку медичну допомогу. Зі слідчо-оперативною групою повернулися на пл. Св.Теодора, 5. Там побачили в дворі за аркою калюжу крові, чехол чорного кольору від мобільного телефону та хустинку. Зазначив, що обвинувачені та потерпілий були з ознаками алкогольного сп`яніння;

-показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що в ніч з 19 на 20 грудня 2016 року, патрулюючи на вул. Б.Хмельницького близько перехрестя вул. Мулярська, приблизно о 04:00-04:10 год. ранку він з ОСОБА_9 почули крики чоловіків зі сторони пл. Св.Теодора та, оскільки вони перебували поруч вирішили спуститися та подивитися, що там сталося. Коли вийшли на пл. Св.Теодора побачили 2 чоловіків, один з яких був одягнутий у темно-зелену куртку, а інший у чорну та на кожному з них був одягнутий капюшон. Вказані особи рухалися зі сторони будинку АДРЕСА_4 . Зазначив, що обвинувачені рухалися швидко, постійно оглядалися, після чого вирішили рухатися за ними та переконатися, чи не причетні вони до правопорушень. По вул. Веселій піднялися вверх, вийшли до ринку «Добробут», а від «Добробуту» на вул. Б.Хмельницького. Стверджує, що обвинувачені не бачили, що за ними йдуть поліцейські. Почали зближатися, коли побачили другий екіпаж поліцейських. Обвинувачений ОСОБА_4 побачивши поліцейських витягнув з кишені якийсь предмет та викинув його під автомобіль, який був припаркований на тротуарі. Як з`ясувалося згодом це був телефон «Нокіа». Один з екіпажів поїхав на пл. Св.Теодора, а ОСОБА_10 залишився на місці, де було затримано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Потім, вказаний автоекіпаж повернувся з потерпілим ОСОБА_8 на місце, де було затримано вказаних осіб, де останній вказав на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що вони його побили та вкрали мобільний телефон, ключі від автомобіля та квартири;

-показами допитаного у судовому засіданні експерта-імунолога ОСОБА_12 з приводу достовірності наданого нею висновку, яка суду пояснила, що у висновку експерта №1737/2016-ім нею допущена описка, яка полягає у тому, що невірно зазначена дата початку проведення експертизи, а саме 20.12.2016 року, в дійсності вказана експертиза розпочата 21.12.2016 року в день надходження постанови слідчого про проведення такої. Вказана описка в у висновку експерта сталася з технічних причин.

-даними висновку експерта №1737/2016-ім від 21.12.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.100-101);

-даними висновку експерта №10/32 від 08.02.2017 року, згідно якого генетичні ознаки крові на лівій кросівці та штанах обвинуваченого ОСОБА_5 , які вилучені в останнього в ході затримання, збігаються між собою та збігається з генетичними ознаками потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на лівій кросівці та штанах ОСОБА_5 та зразка крові ОСОБА_8 складає 2,99 х 10-27. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 334 септильйонів осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак крові на штанах ОСОБА_5 та зразка крові ОСОБА_8 складає 2,56 х 10-17. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 39,11 квадрильйонів осіб (а.с.133-142);

-даними висновку експерта №1740/2016-ім від 21.12.2016 року, згідно якого у слідах на парі кросівок та на штанах, вилучених у ОСОБА_5 виявлено кров людини групи АВ, що може походити від будь-якої особи, з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 (а.с.144-148);

-даними протоколу огляду предмету від 20.12.2016 року, згідно якого оглянуто речі потерпілого, на яких містяться плями речовини бурого кольору (а.с.149);

-даними постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів справи від 20.12.2016 року, згідно якого оглянуті речі визнані речовими доказами, а саме кросівки синього кольору із вставками червоного та білого кольорів, штани кольору та черевики чорного кольору (а.с.156);
-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.12.2016 року, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_5 затримано на вул. Б.Хмельницького, 8 о 04:00 год. 20.12.2016 року та у якого виявлено та вилучено кросівки та штани зі слідами РБК (а.с.151-155);
-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.12.2016 року, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_4 затримано на АДРЕСА_5 о 04:00 год. 20.12.2016 року та у якого виявлено та вилучено черевики зі слідами РБК (а.с.156-160);
-даними протоколу огляду предмету від 22.12.2016 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон «Нокіа» із сім-картами та картою пам`яті, та з фототаблицею до нього, на якій зображено вказаний мобільний телефон (а.с.161-164);

-даними постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до матеріалів справи від 22.12.2016 року, згідно якого оглянуті речі визнані речовими доказами, а саме мобільний телефон «Нокіа» (а.с.165);
-даними документів на вищевказаний мобільний телефон (а.с.166-167);
-даними протоколу огляду місця події від 20.12.2016 року, згідно якого на бруківчастому покритті під автомобілем «Fiat Doblo» біля будинку №8 на вул. Б.Хмельницького у м.Львові виявлено мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору (а.с.168-169);

-даними висновку експерта №396/2016-мк від 20.12.2016 року, згідно якого проведено судово-медичну експертизу фотофіксацію ушкоджень на голові ОСОБА_8 , з фототаблицею до нього (а.с.170-171);

-даними висновку експерта №2381 від 20.12.2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 виявлено струс головного мозку, рану, садна та множинні синці на голові, садна на правій кисті. Вказані тілесні ушкодження на голові могли виникнути від ударів руками та ногами, садна на правій кисті могли виникнути при падінні. Всі тілесні ушкодження могли виникнути 20.12.2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я (а.с.172-173);

-даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №18376 від 20.12.2016 року, згідно якої у ОСОБА_8 виявлено струс головного мозку та забійні рани (а.с.174).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Оцінюючи показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині заперечення та часткового заперечення своєї вини у вчиненні вищевказаного злочину відповідно, суд не приймає їх до уваги та визнає їх неправдивими, оскільки невизнання своєї вини обвинуваченими, суд розцінює як метод захисту, який обрали останні та їх намагання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Такі показання обвинувачених повністю спростовуються показаннями потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою, документами, висновками експертиз та, на підставі яких суд встановив обставини подій та має можливість надати їм належну правову оцінку. Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину доведена повністю належними, достовірними та достатніми доказами у їх сукупності.
Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_8 суд приймає такі до уваги, вважає їх належними та допустимими, оскільки останній вказав, що саме з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпивав спиртні напої, останні його побили у під`їзді будинку АДРЕСА_4 та викрали у нього телефон. Окрім того, дані покази узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи.
Оцінюючи показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд приймає такі до уваги, вважає їх належними та допустимими, оскільки останні чули крики, які доносилися з пл. Св.Теодора, бачили обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які побачивши поліцейських прискорили рух та ОСОБА_4 викинув мобільний телефон під автомобіль, припаркований на тротуарі.

Підстав оговорювати обвинувачених у потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , судом не встановлено, не наведені докази про існування таких підстав і стороною захисту.
Даних передбачених ч.2 ст.96 КПК України відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то покази, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.
Обставина, на яку покликається сторона захисту, щодо перебування потерпілого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення відносно нього нападу, вважається судом такою, що не впливає на доведеність вини обвинувачених, оскільки під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 в хронологічному, логічно-послідовному та закономірному порядку повідомив суду про обставини події, які мали місце 20.12.2016 року.
Оцінюючи показання експерта ОСОБА_12 , суд приймає такі до уваги, вважає їх належними та допустимими, зокрема експерт ствердила, що у висновку №1737/2016-ім допущена описка в написанні дати, коли саме почалося проведення даної експертизи, та зазначила, що насправді експертиза розпочалася 21.12.2016 року.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України є правильною, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, а саме вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 ОСОБА_6 просив ухвалити виправдовувальний вирок відносно його підзахисного. Зокрема зазначив, що покази потерпілого були не чіткі, не послідовні та неправдиві, оскільки останній стверджував, що в день вчинення злочину він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Жоден із свідків не підтвердили той факт, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілому, не були прямими очевидцями чи свідками події.
Суд зазначає, що відсутні підстави для виправдання ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду встановлена винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яка підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.
Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.187 КК України є правильною, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, а саме вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 ОСОБА_7 просила перекваліфікувати, вчинений ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про перекваліфікацію дій, оскільки винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.187 КК України доведена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 вину свою не визнав, раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, має середню освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому, суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, оскільки його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити тримання під вартою.
Суд вважає за необхідне також зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 року по 24.04.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_5 вину свою не визнав, раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, має середню освіту, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, оскільки його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити тримання під вартою.
Суд вважає за необхідне також зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 року по 24.04.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Окрім того, з обвинувачених необхідно солідарно стягнути судові витрати в розмірі 6747,81 грн. за проведення за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10/32 від 08.02.2017 року.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 року по 24.04.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити тримання під вартою.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 року по 24.04.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 3373,91 грн. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10/32 від 08.02.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 3373,91 грн. за проведення за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №10/32 від 08.02.2017 року.
Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:
- кросівки «PEAK» синього кольору із вставками червоного та білого кольорів, штани чорного кольору «ARAMANDENIMWEAR» та черевики чорного кольору знищити;

- мобільний телефон марки «Нокіа» Model: RM-1136 IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , дві сім-картки оператора «Київстар» та карту пам`яті об`ємом 4 Гб повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Прокурору, обвинуваченим та їх захисникам копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1