АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року,

за участю:

особи, яка подала клопотання, - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Ухвала мотивована тим, що оскаржуваний адвокатом ОСОБА_5 арешт майна був накладений постановами слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві від 20 червня 2012 року в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі КПК України 1960 року), у зв`язку із чим його клопотання не підлягає розгляду за правилами чинного Кримінального процесуального кодексу України 2012 року (далі КПК України 2012 року) відповідно до п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення». За таких підстав слідчий суддя дійшов висновку про те, що у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

6 квітня 2017 року адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повернути його клопотання слідчому судді Подільського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги адвокат зазначив про те, що висновки слідчого судді не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст. 172 КПК України 2012 року, згідно з якою арешт майна може бути скасований ухвалою слідчого судді, ч. 7 ст. 173 цього ж Кодексу, якою регламентоване право оскарження судового рішення щодо арешту майна.

При цьому ОСОБА_5 звертає увагу, що 16 листопада 2012 року у кримінальній справі № 01-19608 органом досудового слідства були скасовані арешти майна, накладені на ОСОБА_6 , проте ці арешти є діючими в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, внаслідок чого останній позбавлений гарантованого Конституцією України права вільно розпоряджатися власним майном. Оскільки відомості кримінальної справи № 01-19608 12 березня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 140 000 000 001 15, то в рамках цього кримінального провадження він, ОСОБА_5 , 25 січня 2017 року звертався до слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві, та в подальшому в Київську місцеву прокуратуру № 7, з клопотаннями в порядку ст. 220 КПК України 2012 року про скасування згаданих арештів майна, в задоволенні яких йому було відмолено, що згідно з п. 7 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу підлягає оскарженню до слідчого судді.

Таким чином, відмова у відкритті провадження за його клопотанням про скасування арешту майна з наведених слідчим суддею в ухвалі підстав суперечить вимогам чинного КПК України 2012 року.

Також адвокат ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просив поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки її копію він отримав лише 6 квітня 2017 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження № 1-кс/758/1551/17 та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України 2012 року, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року постановлена без виклику адвоката ОСОБА_5 . Копію вказаної ухвали слідчого судді адвокат отримав 6 квітня 2017 року та в цей же день через поштове відправлення подав свою апеляційну скаргу.

Таким чином, установлений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України 2012 року строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року адвокатом ОСОБА_5 не пропущений, а відтак відсутні підстави для розгляду порушеного ним питання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Що ж стосується безпосередніх вимог апеляційної скарги, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів судового провадження, 30 березня 2017 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт на все рухоме майно, транспортні засоби «Lexus 570» 2008 року, «Lexus ES 350» 2007 року, яке належить ОСОБА_6 , накладений постановами старшого слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 20 червня 2012 року у кримінальній справі № 01-19608, яка розслідувалася по факту можливого заволодіння 14 липня 2010 року в офісному приміщенні ЗАТ «Нафтогазвидобування» ОСОБА_6 коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі 1,5 мільйонів доларів США, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, адвокат ОСОБА_5 зазначав про те, що постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 16 листопада 2012 року арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , накладений у кримінальній справі № 01-19608, був скасований у зв`язку з її закриттям. В подальшому, 12 березня 2014 року, відомості даної кримінальної справи були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 140 000 000 001 15, і дане кримінальне провадження розслідується слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві.

У зв`язку із цим, в рамках вже указаного кримінального провадження адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту рухомого майна ОСОБА_6 .

Між тим, згідно з п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України від 13 квітня 2012 року, який набрав чинності 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя у своїй ухвалі правильно зазначив про те, що питання про скасування арешту майна, накладеного на ОСОБА_6 постановами слідчого від 20 червня 2012 року у кримінальній справі № 01-19608 за правилами КПК України 1960 року підлягає розгляду в порядку цього ж Кодексу, а ст. ст. 172, 173 чинного КПК України 2012 року, як на цьому наполягає адвокат ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі.

До того ж, з наявної в розпорядженні апеляційного суду копії постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_10 від 16 листопада 2012 року, на якій також акцентував увагу адвокат ОСОБА_5 у своїх клопотаннях до слідчого судді та в апеляційній скарзі, арешт, накладений у кримінальній справі № 01-19608, на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме обтяжень, внесених до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна, був скасований. Постанова слідчого мотивована тим, що вжиті заходи щодо забезпечення цивільних позовів і можливої конфіскації майна, а саме накладений арешт на майно ОСОБА_6 , підлягають скасуванню внаслідок закриття даної кримінальної справи № 01-19608. Відомості про скасування указаної постанови слідчого в матеріалах судового провадження відсутні і про такі не вказував сам апелянт.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

При цьому, за вимогами ч. 5 ст. 114 цього ж Кодексу, постанови слідчого, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Виходячи з наведеного, порядок виконання постанови слідчого про скасування арешту майна ОСОБА_6 у зв`язку із закриттям кримінальної справи № 01-19608 регламентований КПК України 1960 року.

Даних про те, що в межах кримінального провадження № 120 140 000 000 001 15, яке з 12 березня 2014 року розслідується за обставами того ж кримінального правопорушення, що і кримінальна справа № 01-19608, накладався арешт на майно ОСОБА_6 , що могло б бути підставою для розгляду клопотання його адвоката ОСОБА_5 в порядку вже чинного КПК України 2012 року, в розпорядженні слідчого судді, як і колегії суддів відсутні. Не вказував про такі і сам адвокат у своєму клопотанні чи апеляційній скарзі.

За таких підстав, висновки слідчого судді про те, що вимоги клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна ОСОБА_6 , накладеного за правилами КПК України 1960 року, виходять за межі його повноважень є правильними, законними і обґрунтованими.

Більше того, своє клопотання адвокат ОСОБА_5 подав у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України 2012 року, яка визначає порядок та строки розгляду клопотань учасників кримінального провадження під час досудового розслідування слідчим чи прокурором, а не слідчим суддею.

Повноваження ж слідчого судді щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні регламентовані ст. ст. 303 - 308 Глави 26 КПК України 2012 року і є вичерпними.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, на який також посилається апелянт в обґрунтування неправомірності висновків слідчого судді, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

В свою чергу, відповідно до ст. 220 КПК України 2012 року, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника та законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Аналіз наведених вимог закону свідчить про те, що слідчому судді може бути оскаржене процесуальне рішення, тобто постанова, слідчого чи прокурора, винесена за наслідками розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України 2012 року.

Тому, письмові відповіді старшого слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві від 27 січня 2017 року та заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 від 17 лютого 2017 року, на які адвокат ОСОБА_5 послався у своїй апеляційній скарзі в обґрунтування незаконності ухвали, не є рішеннями органу досудового розслідування, які, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, можуть бути оскаржені до слідчого судді.

До того ж, на указану норму закону адвокат ОСОБА_5 послався лише в апеляційній скарзі, і не оскаржував у своєму клопотанні до слідчого судді правомірність зазначених відповідей органу досудового розслідування з приводу заявлених ним клопотань, натомість висував вичерпні вимоги про скасування арешту рухомого майна ОСОБА_6 , накладеного у кримінальній справі № 01-19608, які не підлягають розгляду слідчим суддею в порядку КПК України 2012 року з вище наведених підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України 2012 року, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України 2012 року, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі.

Отже, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києві від 30 березня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-сс/796/2230/2017

Категорія КПК України: ст. 304
Слідчий суддя: ОСОБА_11
Суддя - доповідач: ОСОБА_1