У х в а л а
19 грудня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника КВІ ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську Тернопільської області подання інспектора Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції відносно ОСОБА_5 про направлення засудженого до місця відбування покарання,
Начальник Підволочиського районного сектору кримінально - виконавчої інспекції в листопаді 2016 року звернувся до суду із поданням про направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання, посилаючись на те, що до Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції надійшов вирок Гусятинського районного суду щодо засудженого ОСОБА_5 однак було встановлено, що засуджений не проживає та ніколи не проживав за адресою, що вказана у обвинувальному вироку суду. Враховуючи викладене, керуючись ст. 57 КВК просять направити ОСОБА_5 до відбування до місця відбування покарання.
В судовому засіданні представник Підволочиського районного сектору кримінально - виконавчої інспекції заявлене подання підтримав, зіславшись на обставини, що у ньому викладені.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулась на адресу суду із відміткою, що засуджений за даною адресою не приживає.
Суд, заслухавши представника Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції, міркування прокурора, який покладається на думку суду, виходячи з матеріалів особової справи ОСОБА_5 приходить до переконання, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань :
Суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Виконання судових рішень - це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема у вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя.
Так, судом встановлено, що вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст. 162 КК України і призначено покарання у виді 1 місяця обмеження волі. Судом також визначено, що строк відбуття покарання слід обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Також у даному вироку зазначено, що засуджений ОСОБА_5 зареєстрований АДРЕСА_1 , однак проживає АДРЕСА_2 тому вирок скеровано до виконання за місцем фактичного проживання засудженого до Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції.
Згідно ч.1 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Разом із тим, як встановлено у судовому засіданні і вбачається із оглянутих матеріалів особової справи, зокрема рапортів працівників ВП ГУНП у Підволочиському районі та пояснень осіб ( ОСОБА_6 ), котра фактично постійно проживає за вказаною у вироку адресою, засуджений ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 не проживає і ніколи не проживав і про такого громадянина нічого не відомо. З відповідей Підволочиської КЦРЛ, Гусятинської КЦРЛ, КЗ Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня», Тернопільського обласного наркологічного, шкірно-венерологічного диспансеру, вбачається, що на стаціонарному лікуванні не перебував і за медичною допомогою не звертався, свідоцтва про смерть не виявлено.
При встановлених судом обставинах незрозуміло на підставі яких даних органи досудового слідства вказав у обвинувальному акті, а в подальшому і Гусятинський районний суд Тернопільської області місце фактичного проживання засудженого ОСОБА_5 АДРЕСА_2 , та направили вирок для виконання саме до Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції. Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_5 за адресою вказаною у вироку суду ніколи не проживав, вказане ускладнило його виконання і не дає можливості належним чином встановити дійсні обставини невиконання, викликати та допитати самого засудженого в зал судового засідання, оскільки за зареєстрованим місцем проживання у АДРЕСА_1 фактично не проживає, відтак і належним чином повідомити немає можливості, а також ставить під сумнів підсудність вказаної справи Підволочиському районному суду.
Крім того відповідно до вимог ст. 57 КВК України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.
Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.
У разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.
Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису.
Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації та підтверджуються документально.
Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про вручення засудженому ОСОБА_5 припису про виїзд до місця відбування покарання, підписи про отримання ним припису, а відтак і неможливо встановити даних порушень, поважності причин неявки до місця відбування покарання, також відсутні відомості про відсутність наявності відстрочки виконання судового рішення, та прийняти законне та справедливе рішення.
Крім того, враховуючи те, що засуджений за місцем фактичного проживання є відсутній та ніколи не проживав, незрозуміло чому у позасудовому порядку центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, за поданням адміністрації виправного центру, погодженим з начальником відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, та спостережною комісією не вирішить питання щодо переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого як це вимагає ч.6 ст. 57 КВК України.
За вказаних обставин суд вважає, що подання інспектора Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції відносно ОСОБА_5 про направлення засудженого до місця відбування покарання є неналежним чином обґрунтованим, у ньому не міститься достатньо належних та допустимих доказів для направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до обмеження волі, а тому у його задоволенні слід відмовити.
З цих підстав, керуючись ст. 537, 539 КПК України ст. 57 КВК України, суд,
У задоволенні подання інспектора Підволочиського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції про направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис

Копія вірна :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1