Номер провадження: 11-кп/785/426/17
Номер справи місцевого суду: 502/1022/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000677 від 05.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:
30.12.2016 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000677 від 05.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення викладені неточно і неповно та з їх змісту неможливо зрозуміти, в чому саме обвинувачується ОСОБА_7 .

Також в ухвалі вказано, що органами досудового розслідування були порушені вимоги КПК України щодо проведення досудового розслідування та складання обвинувального акту у встановлений законом двомісячний строк щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки про підозру йому було повідомлено 21.01.2015 року, а перший обвинувальний акт стосовно нього було складено 21.04.2015 року, у зв`язку з чим ухвалами Кілійського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року та 16.11.2016 року обвинувальні акти стосовно ОСОБА_7 неодноразово були повернуті прокурору з вищевказаних підстав.
Таким чином, двомісячний строк досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 з часу його повідомлення про підозру на час складання щодо нього обвинувального акту від 26.12.2016 року закінчився, тому всі ці процесуальні дії, в тому числі і складання прокурором відповідного обвинувального акту, не засновані на вимогах закону та грубо порушили право обвинуваченого на захист.
Крім того, в порушення п.п.9.5.1., 18.2.1 та Додатку 61 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом ГПУ № 103 від 24.02.2016 року, обвинувальний акт не затверджений печаткою органу прокуратури.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу , в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, просить її скасувати і направити обвинувальний акт на новий розгляд до Кілійського районного суду Одеської області.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд в порушення вимог ст.314 КПК України, почав перевіряти дотримання органом досудового розслідування строків досудового розслідування, цим самим вийшовши за межі обсягу питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання. Такі питання, на думку прокурора, вирішуються під час судового розгляду кримінального провадження.

Також прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 затверджений належним чином, оскільки містить підпис процесуального керівника, а вказівка суду на відсутність гербової печатки є безпідставною, оскільки відповідних вимог щодо затвердження печаткою обвинувального акту чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить.

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 подав заперечення, в яких зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу законною, а апеляційну скаргу - необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу - без змін. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначає, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є належним чином мотивованим.

Крім того, адвокат зазначає, що поряд з порушеннями, встановленими судом першої інстанції, обвинувальний акт містить ряд інших недоліків: в порушення вимог ст.91 КПК України не встановлені час і місце вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів; не зазначено, в якій саме редакції закону України про кримінальну відповідальність йому висувається обвинувачення, оскільки диспозиція та санкція статей 364, 366 КК України неодноразово змінювались, у зв`язку чим незрозуміло, від якого саме обвинувачення необхідно захищатись.

Захисник наголошує на тому, що зі змісту обвинувального акту неможливо зрозуміти, в яких саме діях ОСОБА_7 прокурор вбачає ознаки внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ, а в яких - видачу такого документа.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, воно є неконкретним та незрозумілим, що є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження по суті. Як вірно вказано в оскаржуваній ухвалі, зі змісту обвинувального акту неможливо зрозуміти, яким чином ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому злочини в період часу з 14.06.2013 року по 02.07.2013 року з використанням обов`язків, які будуть покладені на нього в майбутньому - розподілом обов`язків №242-о/с від 27.12.2014 року, затвердженим міським головою ОСОБА_10 .

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що органами досудового розслідування були порушені вимоги КПК України щодо проведення досудового розслідування та складання обвинувального акту у встановлений законом двомісячний строк щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, про підозру ОСОБА_7 було повідомлено 21.01.2015 року, а перший обвинувальний акт стосовно нього було складено 21.04.2015 року, у зв`язку з чим ухвалами Кілійського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року та 16.11.2016 року обвинувальні акти стосовно ОСОБА_7 неодноразово були повернуті прокурору з вищевказаних підстав.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, двомісячний строк досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 з часу його повідомлення про підозру на час складання щодо нього обвинувального акту від 26.12.2016 року закінчився, тому всі ці процесуальні дії, в тому числі і складання прокурором відповідного обвинувального акту, не засновані на вимогах закону та грубо порушили право обвинуваченого на захист, а сам обвинувальний не є належним та допустимим процесуальним документом, складеним відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають прийняттю судом першої інстанції обвинувального акту до свого провадження, а також повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд доходить висновку про наявність обставин, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Крім того, в ході апеляційного розгляду були встановлені інші порушення, допущені при складанні обвинувального акту.

Зокрема, як вірно зазначив захисник у своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, згідно з п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, серед інших обставин, підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому злочини у невстановленому місці та у невстановлений час. Більш того, як вірно зазначив захисник, незрозуміло, які саме дії ОСОБА_7 є внесенням неправдивих відомостей в офіційний документ, а які - його видачею, у зв`язку з чим не є належним чином встановлений спосіб вчинення злочинів. Вищевикладене фактично свідчить про невстановлення органом досудового розслідування елементу об`єктивної сторони складу злочину - події кримінального правопорушення, та відсутність чіткого формулювання обвинувачення.
Разом з цим, апеляційний суд вважає безпідставним викладений в оскаржуваній ухвалі висновок стосовно неналежного затвердження прокурором обвинувального акту, а саме - відсутності гербової печатки органу прокуратури на обвинувальному акті, оскільки в Інструкцію з діловодства в органах прокуратури України на яку посилається суд, були внесені зміни, відповідно до яких вказану вимога щодо обов`язкового затвердження підпису прокурора на офіційному документі, виключено.

Згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. При цьому жодної вимоги стосовно скріплення обвинувального акту гербовою печаткою органа прокуратури чинний кримінальний процесуальний закон не містить.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що дана вказівка підлягає виключенню з оскаржуваної ухвали.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те,що доводи апеляційної скарги прокурора частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - змінити, виключивши з її мотивувальної частини вказівку на неналежне затвердження прокурором обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 24.01.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000677 від 05.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків - змінити.

Виключити з мотивувальної частини посилання суду на необхідність проставлення печатки на обвинувальному акті та доповнити мотивувальну частину ухвали встановленими апеляційним судом іншими підставами для повернення обвинувального акту, викладеними в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4