Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1333/15-к
У Х В А Л А
29.12.2016 року м.Виноградів
Клопотання обґрунтовується тим, що 29.04.2015, до ч/ч Виноградівського РВ УМВС, надійшов рапорт інспектора ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана міліції ОСОБА_5 про те, що в ході розгляду матеріалів ЄО 1861 від 27.04.2015 року по факту повідомлення інспектора ВДАІ з обслуговування стаціонарного поста № З УДАІ УМВС України в З/о с. В. Копаня про те, що 18.04.2015 року близько 19 год. 30 хв. під час несення служби на стаціонарному посту № 3 відбулось спрацювання системи «РУБІЖ» по коду № 2 розшук державних номерних знаків НОМЕР_1 автомобіля БМВ Х-6, під керуванням гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 меш. АДРЕСА_1 . 28.04.2015 року під час перевірки державного номерного знаку НОМЕР_1 по базі НАІС автомобіль МВС було встановлено, що вищевказаний номерний знак розшукується з 27.05.2014 року МРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області, який зареєстрований за легковим автомобілем БМВ Х-6 власником якого є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 меш. АДРЕСА_2 . 27.05.2014 року на підставі висновку УДАІ автомобіль БМВ Х-6 д.н.з. НОМЕР_1 знятий з обліку у зв`язку з анулюванням реєстрації.
Допитом свідка ОСОБА_6 встановлено, що до 26.04.2015, він мав у своєму володінні транспортний засіб, марки «ВМW X6», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить його дружині ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_2 . Приблизно навесні 2013 року, він поїхав у м.Київ, разом зі своїм другом ОСОБА_8 , де на автомобільному ринку, від чоловіка приблизним віком 50 років, за ціною 78 тисяч доларів США придбав автомобіль марки ВМW X6», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2011 року випуску. На скільки йому відомо продавця звали ОСОБА_9 . Але, особисті документи його він не перевіряв та особу не встановлював. У присутності його товариша ОСОБА_8 , він віддав ОСОБА_9 78 тисяч доларів США а він в свою чергу йому ключі та техпаспорт до автомобіля. Після цього, до 26.04.2015 року, він спокійно їздив на вказаному транспортному засобі і йому ніяких претензій ніхто абсолютно не заявляв. 26.04.2015 року, на посту ДАІ в с.Велика Копаня, Виноградівського району, його зупинили працівника ДАІ, які повідомили його про те, що номерний знак його автомобіля НОМЕР_1 перебуває в розшуку, але він про це не знав. Доповнив про те, що деякий час назад, даний номерний знак НОМЕР_1 від нього викрадали, про що було заявлено до міліції і після чого, йому виготовили інший номерний знак. В зв`язку з цим, на його думку, в працівників ДАІ і виникли до нього претензії.
З допиту свідка ОСОБА_7 встановлено, що до 26.04.2015, вони з чоловіком мали у своєму володінні транспортний засіб, марки «ВМW X6», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить їй. Приблизно навесні 2013 року, вони з чоловіком поїхали у м.Київ, разом із їхнім другом ОСОБА_8 , де на автомобільному ринку, від чоловіка приблизним віком 50 років, за ціною 78 тисяч доларів США придбали автомобіль марки ВМW X6», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2011 року випуску. На скільки їй відомо продавця звали ОСОБА_9 . Але, особисті документи його вони не перевіряли та особу не встановлювали. У присутності ОСОБА_8 , її чоловік віддав ОСОБА_9 78 тисяч доларів США а він в свою чергу йому ключі та техпаспорт до автомобіля. Після цього, до 26.04.2015 року, вони з чоловіком спокійно їздили на вказаному транспортному засобі і ніяких претензій ніхто абсолютно не заявляв. 26.04.2015 року, на посту ДАІ в с.Велика Копаня, Виноградівського району, чоловіка зупинили працівники ДАІ, які повідомили про те, що номерний знак належного їм автомобіля НОМЕР_1 перебуває в розшуку, але вони про це не знали. Доповнила про те, що деякий час назад, даний номерний знак НОМЕР_1 з машини викрадали, про що було заявлено до міліції і після чого, їм виготовили інші номерні знаки. В зв`язку з цим, на її думку, в працівників ДАІ в виникли претензії до машини. На даний момент часу автомобіль знятий з реєстрації, але вони з чоловіком подали позов до суду про встановлення права власності на вказаний транспортний засіб та його реєстрацію. Коли вони з чоловіком в м.Києві купували автомобіль марки «ВМW X6», ОСОБА_9 їм казав про те, що з автомобілем все нормально і ніяких проблем у них з ним не буде взагалі, про що у нотаріуса було зроблено довіреність на транспортний засіб.
26.04.2015 року, транспортний засіб марки «ВМW X6», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , вилучено під час проведення огляду місця події та поміщено на подальше зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області.
12.05.2015 року, за результатами розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів, слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області, органу досудового розслідування відмовлено в наданні доступу до автомобіля марки БМВ Х-6 д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який в ході огляду місця події майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, стаціонарного поста дорожньо патрульної служби УМВС України в Закарпатській області в с.Велика Копаня Виноградівського району від 26.04.2015, вилучено та поміщено до арештмайданчику Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області з метою проведення з ним необхідних слідчих дій та судових експертиз.
21.05.2015 року, через загальну канцелярію до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, надійшла письмова заява володільця автомобіля ОСОБА_7 , 1983 року народження, мешканки АДРЕСА_2 , в якій остання просить повернути належний їй на праві власності транспортний засіб, на подальше зберігання під письмову зобов`язальну розписку, з попередженням про кримінальну відповідальність за статтею 388 Кримінального кодексу України.
У відповідності до висновку судової трасологічної експертизи №21/31 від 25.05.2015 року, номерне позначення кузова « НОМЕР_3 » та виробничий номер « НОМЕР_4 » нанесені кустарним способом на пластину яка була прикріплена до опорного стакана амортизатора за допомогою клеючої речовини на автомобілі «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , що наданий для дослідження. Першопочатковим ідентифікаційним номерним позначенням кузова є « НОМЕР_5 ». Номерна деталь з номером кузова, транспортного засобу «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , кріпиться до кузову автомобіля заводським способом.
Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч.1 ст.100 КПК України). У відповідності до положень Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1104 від 19.11.2011 року, п.20. зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. п.5. Умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
У відповідності до норм ч.1 ст.98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно положень ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; (п.1 ч.2 ст.170 КПК). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).
Окрім цього, ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на рухоме майно (транспортний засіб), який являється речовим доказом у кримінальному провадженні.
При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступних обґрунтувань.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.
Під час судового розгляду встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначеного вище клопотання у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи слідчого, дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про арешт автомобіля.
При цьому слід відмітити, що відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ст.170 КПК України, оскільки відповідно до вимог ст.214 КПК України, ст.223 КПК України, після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування та проводять слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а повідомлення про підозру, згідно з п.3) ч.1 ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а тому дане не є перешкодою для вирішення питання про арешт майна, яке відповідає критеріям, зазначеним ст.170 КПК України, для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні на підставі вищевикладених положень чинного КПК України.
Найменш обтяжливим способом арешту майна, що не призведе до суттєвого обмеження прав власника та не завдасть шкоди його інтересам, є заборона на відчуження цього майна, розпорядження та користування.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Копію ухвали негайно направити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мешк. АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мешк. АДРЕСА_1 ).
Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1