АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 липня 2017 року апеляційну скаргу представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року,

за участі: представників: власника майна потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволення клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 та представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на товари та послуги «Полірем».
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що цивільним позивачем та його представником не надано доказів того, що особі було пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо майна на яке просять накласти арешт. Крім того, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди як і не надано доказів факту заподіяння шкоди і розміру цієї шкоди, а тому прийшов до висновку,що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник цивільного позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року про відмову у накладенні арешту на майно - торгівельні знаки ПОЛІРЕМ POLIREM, а саме: знаки для товарів і послуг класів 1, 19, 42 свідоцтв України № 20439, № 36888, № 36889, № 36890 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання цивільного позивача та його представника про арешт майна - торгівельних знаків на товари та послуги «Полірем».
Адвокат вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Сторона захисту посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не витребувано матеріалів кримінального провадження з метою об`єктивного розгляду клопотання цивільного позивача, не досліджено доказів, наданих до матеріалів клопотання, що на думку адвоката, призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя не врахував того, що цивільний позивач ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді на підставі ч. 1, 3 ст. 171 КПК України, якою встановлено право звернення цивільного позивача з клопотанням про арешт майна.
На думку автора апеляційної скарги судом не враховано і того, що до клопотання надано докази незаконного відчуження директором ТОВ Полірем нематеріального активу (торгівельні знаки) та перебування майна у власності недобросовісного набувача.
Не враховано і того, що майно ТОВ «Полірем» (знаки для товарів та послуг ПОЛІРЕМ) вибуло з володіння ТОВ Полірем та його засновників не з волі останніх, а шляхом оформлення від імені ТОВ Полірем правочинів особою, яка не мала повноважень для відчуження зазначених торгівельних знаків.
Майно ТОВ «Полірем» незаконно і на безоплатній основі придбано зацікавленими особами - директором ТОВ Полірем- Київ ОСОБА_9 і засновником (із часткою 70% статутного капіталу товариства), комерційним директором ТОВ Полірем Київ ОСОБА_10 .
На думку адвоката, ОСОБА_10 є незаконним, недобросовісним набувачем права власності на торгівельні знаки ПОЛІРЕМ.
Крім того, як зазначає предстваик, слідчий суддя залишив поза увагою докази експертного дослідження державної установи, про те що продукція ТОВ «Полірем Київ», яка виготовлена під торгівельною маркою «Полірем» не відповідає національним стандартам України, що може завдати великої шкоди із тяжкими наслідками споживачам так як зазначена продукція використовується для будівництва багатоповерхових будинків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників цивільного позивача, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку представника цивільного відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Деснянського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості якого 27 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 008999, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України.
01 березня 2017 року представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, у вказаному кримінальному провадженні, з метою з метою забезпечення цивільного позову, та просила накласти арешт на вищезгадані торгові знаки.

Клопотання обґрунтовує тим, що з дати реєстрації ТОВ «Полірем Київ» - 24 жовтня 2014 року, станом на даний час торгівельні знаки (знаки на товари та послуги ТОВ «Полірем») - із назвою «Полірем» незаконно використовуються ТОВ «Полірем Київ» і засновником ОСОБА_11 у господарській діяльності цього товариства в порушення законних господарських інтересів засновників (учасників) ТОВ «Полірем» ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, чим спричинено майнової шкоди в особливо великих розмірах. Також, незаконно використовується фірмове найменування «Полірем» - з дати реєстрації ТОВ «Полірем Київ». Це засвідчує очевидний намір споживачів продукції ТОВ «Полірем» з метою одержання матеріальної вигоди директором і співвласником ТОВ «Полірем - Київ» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у задоволенні вказаного клопотання представника потерпілого ОСОБА_14 ОСОБА_6 про арешт майна, - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 1 ст. 171КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в дотримався.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника цивільного позивача, внесеного в межах кримінального провадження № 008999, слідчий судді як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення представників цивільного позивача - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що цивільним позивачем та його представником не надано доказів того, що особі було пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо майна на яке просять накласти арешт. Крім того, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди як і не надано доказів факту заподіяння шкоди і розміру цієї шкоди.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, як встановила колегія суддів, особа яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що в судді першої інстанції, авторами апеляційної скарги не було надано цивільний позов, для забезпечення якого останні просили накласти арешт на вищезазначене майна.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи представника цивільного позивача стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Твердження апеляційної скарги щодо порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволення клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на товари та послуги «Полірем», - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_15

Справа №11-сс/796/1848/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1