Справа № 161/1773/15-к
Провадження № 1-кп/161/136/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 07 квітня 2017 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000615 від 5 серпня 2013 року, про обвинуваченняОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
В С Т А Н О В И В :
07 квітня 2017 року, до початку судового засідання обвинувачений (потерпілий ) ОСОБА_4 подав через канцелярію Луцького міськрайонного суду для розгляду в даному судовому засіданні заяву про відвід прокурору ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що, оскільки в даному кримінальному провадженні він є одночасно і потерпілим і обвинуваченим, то користуючись правами потерпілого, 24 лютого2015 року пред`явив до ОСОБА_9 , як роботодавця ОСОБА_3 і особи яка несе матеріальну відповідальність за шкоду завдану його працівником, і ПАТ СК Уніка цивільний позов про відшкодування шкоди завданої вчиненням злочину.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 захворів та медико-соціальною експертною комісією №244926, ОСОБА_3 визнаний інвалідом 1Б групи внаслідок загального захворювання з потребою у постійному сторонньому догляді.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №147 від 7 червня 2016 року комісія експертів, встановила:

1) ОСОБА_3 з часу перенесеного інсульту 21.05.2015 року страждає на психічний розлад у формі астенічного варіанту психоорганічного синдрому з повною моторною та частковою сенсорною афазією.

3.)… ОСОБА_3 не здатний в повній мірі розуміти характер та фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки.

4.)… ОСОБА_3 не може давати правильні покази та розуміти їх зміст.

6.) ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку до виходу із хворобливого стану.»

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 дав роз`яснення висновку експертів, пояснивши, що зазначений в висновку термін психічний розлад є тотожніми за змістом та поняттям терміну психічне захворювання.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що експерт ОСОБА_10 роз`яснив висновок експертизи, що ОСОБА_3 страждаючи психічним розладом, може створити пасивний тип суспільної небезпеки, сам може не продовжувати лікування, що для цього необхідна стороння ініціатива та необхідність застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_8 на підставі ст.335 КПК України 10 листопада 2016 року заявив необґрунтоване клопотання про зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ст.ст.335, 362, 503, 512 КПК України і ст.ст.19, 93 КК України.

Не дивлячись на необгрунтованість, надуманість та обсурдність клопотання заявленого ОСОБА_11 , прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала та заявила про необхідність зупинення провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що позиція прокурора ОСОБА_12 спрямована на свідоме затягування судового розгляду кримінального провадження і може призвести до фактичного ухилення обвинуваченим ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_3 з власної ініціативи, або з ініціативи його сім`ї може відмовитися від добровільного лікування і за відсутності відповідного судового рішення не підлягатиме примусовим заходам медичного характеру тобто не підлягатиме примусовому лікуванню, а зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 призведе до неможливості вирішення заявлених цивільних позовів про відшкодування завданої ним шкоди.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що фактичне порушення прокурором ОСОБА_12 норм кримінально-процесуального права підтверджується ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 про зупинення судового провадження у кримінальному провадженні №0000615 до його видужання, та продовження судового провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовлено за безпідставністю.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що прокурор ОСОБА_5 неодноразово нез`являлась в судові засідання - день та час проведення яких завчасно погоджувався з нею. При цьому поважність причин нез`явлення в судове засідання прокурор ОСОБА_12 не повідомляла.

Свідоме порушення прокурором ОСОБА_12 норм процесуального закону, що могло призвести до фактичного ухилення обвинуваченим ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, уникнення цивільними відповідачами обов`язку по відшкодуванню шкоди завданої ОСОБА_3 призвело і продовжує призводити до необґрунтованого і протиправного затягування в розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 - викликають розумний сумнів в неупередженості такого прокурора.

Оскільки, підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду, а саме після судового засідання від 10 листопада 2016 року, в якому прокурор ОСОБА_12 підтримала клопотання про зупинення судового провадження відносно ОСОБА_3 , після оголошення ухвали суду від 14 лютого 2017 року, та після чергового нез`явлення в судове від 22 березня 2017 року, а тому заява про відвід поданий в найкоротший строк до наступного судового розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 посилаючись на п.3 ч.1 ст.77, 80 КПК України, просить суд:

Відвести прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні №161/1773/15-к (№0000615) про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений (потерпілий) ОСОБА_4 , оголосивши заяву про відвід прокурору ОСОБА_5 , дав пояснення, аналогічно тим, що зазначив в заяві про відвід.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свого підзахисного та просив заявлений відвід прокурору ОСОБА_5 задовольнити з підстав, що зазначив ОСОБА_13 ..

Разом з тим, захисник ОСОБА_7 просив задовольнити заяву ОСОБА_4 про відвід прокурору ОСОБА_5 , оскільки порушення прокурором ОСОБА_5 норм процесуального закону, може привести до ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та обов`язку відшкодувати завдану шкоду.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволенні заявленого відводу прокурору, мотивуючи відсутністю для цього підстав, що зазначені в ст.77 КПК України.

Захисник ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення заяви про відвід прокурору ОСОБА_5 , мотивуючи відсутністю для цього передбачених ст.77 КПК України підстав.

Разом з тим, захисник ОСОБА_8 зазначив, що оскільки він по поважній причині не прибув в судове засідання 22 березня 2017 року, то неявка прокурора ОСОБА_5 в це засідання, не може бути причиною відкладання судового засідання з підстав неявки прокурора, оскільки, засідання не відбулося би, без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти заявленого відводу, мотивуючи тим, що позиція прокурора в судовому засіданні не може бути підставою для відводу прокурора, та відсутністю інших підстав для її відводу.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_5 заявила, що судові засідання відкладались і з інших підстав, не прибуття в судові засідання інших учасників судового розгляду, з ініціативи суду та інших учасників судового розгляду.

Суд, заслухавши заяву про відвід, з`ясувавши думку прокурора та учасників судового розгляду встановив, що заявлений відвід прокурору слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до постанови від 12 січня 2016 року заступника керівника Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_14 , на прокурора ОСОБА_5 покладені повноваження керівника у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судових засіданнях 10 листопада 2016 року та 14 лютого 2017 року прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання захисником ОСОБА_8 , та просила суд зупинити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 до його видуження, а справу розглядати лише відносно одного обвинуваченого ОСОБА_4 ..

14 лютого 2017 року суд ухвалою відмовив в задоволенні заявленного клопотання захисника ОСОБА_8 за відсутністю для цього підстав.

Зазначена позиція прокурора ОСОБА_5 ,викликала сумнів в неупередженості прокурора в учасників судового розгляду, а саме: обвинуваченого (потерпілого) ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_7 , оскільки суперечить вимогам закону, а саме ст.ст.335,503,512 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.77 КПК України, прокурор підлягає відводу, якщо існують обгрунтовані сумніви в його неупередженості.

З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заява ОСОБА_4 про відвід підлягає до задоволенню.

Окрім того, суд, встановив, що неприбуття прокурора ОСОБА_5 в судове засідання 22 березня 2017 року, не містить підстав для відводу прокурору.

Разом з тим, суд встановив, що доводи прокурора ОСОБА_5 , представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 не містять підстав для відмови в задоволенні заявленного відводу прокурору.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 77,81,372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Заявлений обвинуваченим (потерпілим) ОСОБА_4 відвід прокурору ОСОБА_5 задовільнити.

Відвести прокурора ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні №0000615 від 5 серпня 2013 року,по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про що повідомити прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області для призначення іншого прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1