Справа № 461/2012/17
Провадження № 1-кс/461/1819/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2017 року м. Львів
Слідчий судя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги та доповнення до неї. Просить скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини своєї неявки суд повідомив, тому суд на підставі ч.3 ст.306 КПК України, проводить розгляд скарги у його відсутності.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши інші матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Пунктом 5 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що 24.04.2016 року приблизно о 23.00 год. з МТП № 3 міста Львова надійшло повідомлення про те, що до них за медичною допомогою звернувся ОСОБА_4 який повідомив, що він отримав тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди (наїзд ТЗ на пішохода), яка відбулась 18.09.2016 року приблизно о 16.30 год. 30 хв. у місті Львові на вул. Виговського - Караджича. Дана автопригода була оформлена працівниками патрульної поліції міста Львова.
29.10.2016 року, заведене кримінальне провадження було закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 12.01.2017 року, постанову про закриття кримінального провадження скасовано.
Суд вважає постанову слідчого передчасною та такою, що винесена без повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що згідно довідки №103 Хотинської центральної районної лікарні ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в невролога з 24.10.2016 року по 19.11.2016року з діагнозом цефалічний синдром.
Згідно листа, за підписом головного лікаря Хотинської центральної районної лікарні, №1315 від 06.12.2016 року вбачається, що дійсно ОСОБА_4 в період з 24.10.2016 року по 19.11.2016 року перебував на амбулаторному лікуванні в даній лікарні. При виписці ОСОБА_4 поставлено діагноз, - цефалічний синдром, тобто синдром головного болю.
Дане лікування може бути пов`язане з ДТП, яке мало місце 18.09.2016 року, оскільки дане ДТП могло призвести до діагнозу: Цефалгічний синдром, який був підтверджений заключенням невролога ОДКЛ м. Чернівці та проведений інструментальним обстеженням.
З цього можна прийти до висновку, що лікування ОСОБА_4 в період з 24.10.2016 року по 19.11.2016 року перебуває у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 18.09.2016 року..
Таким чином ОСОБА_4 перебував на лікуванні більше як 21 день. Його лікування зумовлене з отриманням тілесних ушкоджень після ДТП, яке мало місце 18.09.2016 року, а відтак у кримінальному провадженні необхідно провести експертизу на визначення ступеня важкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалості розладу здоров я.
Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-
скаргу задовольнити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .