Справа № 126/1187/17
Провадження по справі № 1-кп/150/41/17
УХВАЛА
21 липня 2017 року Колегія суддів Чернівецького районного суду Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у залі судових засідань у відкритому підготовчому провадженні, справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000109 від 22.02.2017 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, судимого вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 21.10.2014 за ч. 2 ст. 185 із застосуванням ст. 71 КК України до обмеження волі строком 1 рік 1 місяць, 05.02.2016 звільненого ухвалою Ірпінського міського суду Київської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Кримінальне провадження підсудне Чернівецькому районному суду Вінницької області.
Ухвалою суду від 26 травня 2017 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Прокурор вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду. Окрім того, заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризик, визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу, не відпав, при цьому термін дії даної ухвали закінчується 26 липня 2017 року, а також про виклик в судове засідання свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допит яких просив здійснювати в режимі відео конференції.
Обвинувачений ОСОБА_6 відмовився висловлювати свою думку з приводу заявлених прокурором клопотань.
Захисник обвинуваченого заперечив проти задоволення клопотань прокурора.
Заслухавши думку учасників судового процесу колегія суддів приходить до переконання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Підстав для прийняття рішень по справі, передбачених пп. 1-4 ч.2 ст. 314 КПК України, а саме: затвердження або відмова в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту немає.
Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, не встановлено.
Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Таким чином, наявні достатні підстави для завершення підготовки до судового розгляду та для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія судів виходить із наступного.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання (…), обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні розбою поєднаним із проникненням у житло, правова кваліфікація злочину ч.3 ст.187 КК України, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Втім, реалізуючи положення ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч.3 ст.331 КПК України мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані розглянути можливість обрання альтернативних запобіжних заходів чи навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Прокопенко проти України», від 05 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Тому, колегія суддів при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу враховує також наявність ризиків переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, маючи не зняту і непогашену судимість, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні розбою поєднаного із проникненням до житла та обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
При цьому, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину до 12 років позбавлення волі; його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, колегія суддів враховує наявність незнятої і непогашеної судимості і ризик вчинення інших подібних злочинів обвинуваченим у випадку не продовження йому запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що наявні підстави для продовження запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, колегія суддів вважає виправданим продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
За правилами ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Пунктом 1 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
В ухвалі суду зазначаються обов`язки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).
З огляду на характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та з урахуванням особи останнього, який, достеменно знаючи, що має не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у повторному скоєнні умисного корисливого злочину, який по ступеню тяжкості відноситься до особливо тяжких злочинів, колегія суддів вважає, що розмір застави, що був встановлений обвинуваченому ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року слід залишити незмінним 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_6 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_6 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_6 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Вирішуючи клопотання прокурора про виклик у судове засідання для допиту свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та здійснення їх допиту в режимі відео конференції колегія суддів виходить із наступного.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності у міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частинами 1, 2 та 6 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1.Подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; 2.Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення); 3.Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4.Обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5.Обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установленому цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Пунктом 4 ч.2 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого провадження, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що: прокурором належним чином обґрунтовано необхідність виклику зазначених у клопотанні осіб для допиту як свідків, заявлене клопотання прокурора відповідає викладеним вище вимогам КПК України та не суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань.
Окрім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Частина 2 ст. 336 КПК України передбачає, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Враховуючи наведене та з метою забезпечення оперативності судового провадження у розумний строк, у зв`язку з наявністю у Бершадського районного суду Вінницької області, Вінницького міського суду та Білоцерківського міськрайонного суду Київської області технічної можливості для організації відеоконференцзв`язку, колегія суддів вважає доцільним проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції.
Керуючись ст.ст. 314-316, 371, 372 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України до судового розгляду у залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області на 26 липня 2017 року на 12 годину 30 хвилин.
Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься у відкритому судовому засіданні колегіально у складі трьох суддів: головуючого судді Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , суддів Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , виклик в судове засідання свідків обвинувачення та допиту їх в режимі відео конференції задоволити.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України продовжений ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року продовжити на шістдесят діб з 17 год. 46 хв. 26 липня 2017 року до 17 год. 46 хв. 24 вересня 2017 року.
У випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 має право у будь-який момент внести заставу. Розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України складає 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень (одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, депозит 37 315 033 000 401, , банк Державне казначейство України, м. Київ, МФО 820 172, призначення платежу: застава, Чернівецький районний суд Вінницької області).
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_6 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_6 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_6 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Викликати в судове засідання як свідків обвинувачення: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Звернути увагу прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури на те, що згідно ч.3 ст.23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Проведення судового засідання по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, призначене на 26 липня 2017 року на 12 годину 30 хвилин здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Чернівецьким районним судом Вінницької області та Бершадським районним судом Вінницької області, Вінницьким міським судом, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.
Виконання ухвали в частині технічного забезпечення відеоконференції за участі свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 доручити Бершадському районному суду Вінницької області, за участі свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - Вінницькому міському суду, за участі свідка ОСОБА_14 доручити Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.
Зобов`язати уповноважених службових осіб Бершадського районного суду Вінницької області, Вінницького міського суду, Білоцерківського міськрайонного суду Київської області встановити особи свідків та вручити їм пам`ятки про їхні процесуальні права.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Головуючий - суддя ОСОБА_15

Суддя: ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3