В И Р О К
іменем України
06 липня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000656 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сівероморськ Мурманської області, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2010 року за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на строк 1 рік; 3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на строк 1 рік,

у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України,

у с т а н о в и в:
17 липня 2014 року о 13:30 годині в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 перебував в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований по АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації зазначеного умислу ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні вищезазначеного магазину, повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 710 грн., які належали ОСОБА_6 , що здійснює підприємницьку діяльність у вказаному магазині, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 710 грн. 00 коп.

Зазначеними діями ОСОБА_4 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто злочини, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 08 серпня 2014 року близько 14:00 години в с. Лиман Зміївського району Харківської ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований по вул. Станційний, 18 "а", де використовуючи незначний привід, безпричинно, з хуліганських спонукань, виявляючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, кричав, нецензурно висловлювався стосовно присутньої у приміщенні вказаного магазину ОСОБА_7 , в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в той час були присутні в магазині, та які прохали останнього припинити хуліганські дії. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_4 , діючи з особливою зухвалістю, наніс не менше 5 ударів руками та ногами по вхідним дверям магазину, чим пошкодив вхідні двері, після чого з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі та проявом безсоромності у приміщенні магазину, діючи з винятковим цинізмом, демонстрував свої статеві органи, чим принизив працівників та відвідувачів магазину. Хуліганські дії ОСОБА_4 були припиненні по приїзду працівників міліції, яких викликала ОСОБА_9 .

Того ж числа, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знову прийшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого по АДРЕСА_1 , де в період часу з 20:00 години по 20:15 годину, в присутності інших осіб, умисно, з хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, кричав, лаявся, нецензурно та брутально висловлювався стосовно продавця ОСОБА_7 , яка була присутня в приміщенні магазину та прохала ОСОБА_4 припинити хуліганські дії. Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_4 з особливою зухвалістю наніс не менше 2 ударів рукою по віконному склу та розбив його, чим пошкодив вікно, що призвело до тимчасового припинення нормальної діяльності магазину.

Зазначеними діями ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, тобто вчинив злочини, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо зазначених вище фактичних обставин вчинених ОСОБА_4 злочинів, які ніким не оспорювалися.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів у повному обсязі підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він показав про зазначені вище обставини, за яких він 17.07.2014 року, перебуваючи в магазині "Гастрономчик" по вул. Станційній с. Лиман, скористався тим, що продавець зайшла до підсобного приміщення, зайшов за прилавок та таємно викрав гроші в сумі 710 грн. Крім того, 08.08.2014 року вдень він прийшов до вказаного магазину з метою розібратися з приводу того, хто кому заборгував гроші. При цьому він перебував у стані алкогольного сп`яніння та без вагомих причин нецензурно лаявся, стукав у двері ногами та руками, демонстрував статеві органи. Після цього, увечері він знову прийшов до магазину, де вчинив сварку, під час якої лаявся нецензурно та розбив шибку у вікні. У вчинених злочинах щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки шляхом повернення грошей та ремонту вікна. Виявив готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винен: у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України; у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкриті злочину, відшкодування шкоди, завданої злочином. передбаченим ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є відповідно злочинами середньої та невеликої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який має непогашені судимості (а. п. 196-207), зазначені злочини вчинив у період іспитового строку, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 195); не працює, за місцем проживання скарг на нього немає (а. п. 208, 209, 212); має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 210), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі.

Оскільки зазначені злочини були вчинені ОСОБА_4 у період іспитового строку, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року, а вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2014 року ОСОБА_4 був засуджений за злочин, вчинений до ухвалення вироку від 14.07.2014 року, і покарання за цими вироками було призначено за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання за даним вироком належить призначити за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк тримання ОСОБА_4 з 14.12.2015 року по 03.06.2016 року під вартою у ФКУ СІЗО №2 УФСИН Росії по Калузькій області, де він перебував у відповідності з положеннями Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.10.1993 року у зв`язку з оголошенням у міждержавний розшук в рамках даного кримінального провадження (а. п. 78, 118-125, 128, 129), а також строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Харківській УВП №27 (а. п. 160, 161) починаючи з 31.05.2017 року по день ухвалення даного вироку, належить зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4804 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., завданої злочином, передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України (а. п. 16-20), суд дійшов наступного.

За наслідками розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акта встановлено фактичні обставини завдання потерпілому ОСОБА_6 лише матеріальної шкоди в сумі 710 грн. від злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Оскільки зазначена сума була повернута потерпілому, вимоги щодо відшкодування зазначеної суми позовна заява не містить.

Щодо розміру будь-якої іншої матеріальної чи моральної шкоди потерпілий ОСОБА_6 не надав доказів, в судове засідання не з`явився та заявлений позов особисто не підтримав.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_6 належить залишити без розгляду, що не позбавляє його права звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за цим вироком, приєднати 6 місяців позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, а остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів за ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення зазначеного покарання у виді 1 року 6 місяців більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеним за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання - 31.05.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк тримання ОСОБА_4 під вартою у ФКУ СІЗО №2 УФСИН Росії по Калузькій області з 14.12.2015 року по 03.06.2016 року, де він перебував у відповідності з положеннями Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.10.1993 року у зв`язку з оголошенням у міждержавний розшук в рамках даного кримінального провадження, а також строк тримання ОСОБА_4 під вартою в Харківській УВП №27 з 31.05.2017 року по 06.07.2017 року зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду та роз`яснити право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не підлягає оскарженню з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: