Ухвала
іменем україни
19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003371 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, та касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року.
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 09 грудня 2013 року близько 02 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_9 , матеріали відносно якого було виділено в окреме провадження та який вироком Голопристанського районного суду від 26 лютого 2014 року засуджений за ч. 1 ст. 122 КК, під час сварки, умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року зазначений вирок місцевого суду скасовано, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрито у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та про призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що апеляційний суд, закриваючи провадження, безпосередньо докази не дослідив та дав цим доказам іншу оцінку, ніж суд першої інстанції. Вважає, що наведені ним порушення призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Крім того вказує, що судовий розгляд відбувся без участі обвинуваченого.

У касаційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що суд апеляційної інстанції безпосередньо не дослідив докази у кримінальному провадженні, не з`ясував обставини, які безпосередньо підтверджують вину ОСОБА_6 . Також зазначає, що обвинувачений у суд апеляційної інстанції на розгляд провадження не з`явився.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційні скарги прокурора та представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції за таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, та призначив йому покарання у межах санкції закону з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції та просив апеляційний суд постановити свій вирок, яким виправдати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК. При цьому в обґрунтування зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На вказану апеляційну скаргу представником потерпілого подані заперечення, в яких представник потерпілого зазначав про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника, дійшов висновку, що доводи захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості є обґрунтованими, частково задовольнив апеляційну скаргу, скасував вирок суду першої інстанції та закрив провадження у зв`язку за недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду зазначаються встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказі недопустимими чи неналежними.

За змістом положень ч. 1 ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо.

Разом з тим вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції належним чином не дотримався.

Так, апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції та закриваючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 з підстав недоведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, навів в ухвалі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 , а саме зазначив показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , і вказав на протокол проведення слідчого експерименту, який проводився за участю свідка ОСОБА_12 .

Разом з тим, свій висновок щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, апеляційний суд обґрунтував лише письмовими доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи, протоколом слідчого експерименту, який проводився за участю свідка ОСОБА_12 , та вироком суду, постановленого відносно ОСОБА_9 , які апеляційний суд безпосередньо дослідив у ході судового розгляду.

Інші докази, зокрема показання свідків, апеляційний суд безпосередньо не дослідив та відповідної оцінки їм не дав.

Разом з тим, за змістом висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21 січня 2016 року (№5-249кс15), та, виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів і вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції не вправі дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було безпосередньо досліджено під час апеляційного розгляду провадження.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а висновки суду апеляційної інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, є передчасними.

Виходячи з зазначеного, наведені порушення є істотними і такими, що перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому доводи касаційних скарг прокурора та представника потерпілого щодо невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК є обґрунтованими і підлягають задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Поряд з цим, доводи прокурора та представника потерпілого щодо істотних порушень КПК, які полягали в тому, що розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відбувся без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки даних про те, що явка ОСОБА_6 була визнана судом апеляційної інстанції обов`язковою, матеріали провадження не містять.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно усунути вказані недоліки, і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, та касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2016 року, відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3