Справа № 128/1135/17
ВИРОК
Іменем України
11 серпня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000203 від 22.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороновиця, Вінницького району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого (цивільний шлюб), офіційно не працюючого,
Раніше судимого:
1) 08.06.1994 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 72 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
2) 13.02.1998 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 215-3 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
3) 21.02.2000 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 145 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
4) 30.06.2000 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч2 ст. 125 КК України. -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 22 лютого 2017 року, приблизно о 18:00 годині, перебуваючи на межі земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, під час суперечки, наніс удар металевою частиною лопати (лезом) в лобну ділянку голови ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на лобі зліва, які відповідно висновків експертів № 230 від 24.02.2017 року та № 357 від 29.03.2017 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК України, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що 22 лютого 2017 року, приблизно о 18:00 годині, вийшов на свою земельну ділянку та побачив, що від туалету його сусіда, ОСОБА_5 зброблено рівчачок для відводу води і все тече на його ділянку. Він обурився цим, заявив свою претензію сусіду і між ними виник конфлікт, під час якого він вдарив по лопаті потерпілого і від його удару лопатою сусіда було завдано потерпілому тілесне ушкодження на лобі. У тому, що виник конфлікт, а справу не було вирішено миром, він розкаявся. Розуміє, що проблему було слід вирішити без бійки.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню відповідно ст. 349 КПК України. Учасники процесу правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, при цьому судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також враховує думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Визначене покарання обвинуваченому на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до нормативних положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 1020 грн.

Речові докази, а саме, господарську лопату передану на зберігання ОСОБА_4 , та господарську лопату передану на зберігання ОСОБА_5 повернути в повне розпорядження власників.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу засудженому не обирається.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1