Провадження №1-кс/193/28/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
15 лютого 2017 року сел.Софіївка
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування клопотання вказує, що 22.01.2017 року о 01:30 годин, діючи повторно, за попередньою змовою групи осіб, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за пропозицією ОСОБА_6 через зачинену хвіртку, проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить
Перебуваючи на вищевказаній території домоволодіння, переконавшись у відсутності господарки та сторонніх осіб, за допомогою металевого прута ОСОБА_6 зірвав навісний замок на вхідних дверях дерев`яного сараю, звідки таємно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 викрали пластикову каністру ємністю 10 літрів, наповнену бензином марки А-92 до повної місткості.
Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, покинули приміщення сараю і попрямували до погребу на території подвір`я ОСОБА_9 , де ОСОБА_6 використовуючи раніше вказаний металевий прут, пошкодив запірні пристрої вхідних дверей до нього та проникли в середину, звідки викрали 9 пляшок горілки «Українська», ємністю 0,5 л кожна, що знаходилися в поліетиленовій упаковці.
Довівши свій злочинний умисел до завершення, неповнолітній ОСОБА_6 та ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинули, спричинивши потерпілій матеріального збитку.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за пропозицією ОСОБА_6 , 23.01.2017 о 00:30 години проникли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_10 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , де переконавшись у відсутності сторонніх осіб, за допомогою металевої арматури ОСОБА_6 зірвав навісний замок на вхідних дверях дерев`яного сараю, звідки таємно, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 викрали бензопилу «Дніпро-М», після чого місце вчинення злочину з викраденим покинули, спричинивши потерпілій матеріального збитку.
Далі, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи повторно 26.01.2017 о 01:00 години через зачинену хвіртку, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .
Перебуваючи на вищевказаній території домоволодіння, переконавшись що його дії несуть таємний характер, за допомогою металевого прута ОСОБА_6 зірвав навісний замок на вхідних дверях дерев`яного сараю, звідки таємно викрав дві пластикові каністри ємністю по 20 літрів кожна, наповнені дизельним паливом до повної місткості, та одну пластикову каністру ємністю 20 літрів, наповнену мастилом до повної місткості, після чого місце скоєння злочину покинув, спричинивши потерпілій матеріального збитку.
10 лютого 2017року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 , повторно, вчинив тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення свою вину визнав повністю.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Останній ніде не навчається, не працевлаштований, проживає у неповній сім`ї з матір`ю, яка впливу на сина немає та не контролює його поведінку, матеріально не забезпечує, що приводить до того, що ОСОБА_11 повторно скоює крадіжки. Вище вказане свідчить про те, що його соціальні зв`язки дуже слабкі, хлопець належить сам собі, а як наслідок, ОСОБА_6 може знову вчиняти аналогічні злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Оскільки останній вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, та перебуваючи на волі, буде мати можливість незаконно впливати на свідків, у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою. Також останній матиме можливість продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став та вчинив знову корисливий умисний злочини.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, вважають, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 залишають рішення на розсуд суду.
Розглянувши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання за наступних підстав:
У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.
За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно дост.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що застосування відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до переконання про необхідність застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , без визначення розміру застави згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.
За змістом ч. ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 193-196, 309, 310, 395, 492 КПК України, суд, -
Обрати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 15 квітня 2017 року о 16 годині 00 хвилин включно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області в п`ятиденний строк з часу її оголошення, засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.
Слідчий суддя: