справа № 166/184/17
номер провадження 1-кп/166/12/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
В березні 2015 року, у вечірній час доби, на АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , відкривши засувку, проник у господарську будівлю ОСОБА_5 , звідки таємно викрав бензопилу марки «Штіль-180» вартістю 1600 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Окрім того, в період з 10 по 20 червня 2015 року, у вечірній час доби, в урочищі «Прозор» с. Замшани Ратнівського району Волинської області, ОСОБА_7 , маючи вільний доступ, таємно викрав чотири вулики з бджолиними сім`ями, що належать ОСОБА_6 , вартістю 1600 гривень кожен, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 6400 гривень.
Також в березні 2016 року, у вечірній час доби, в урочищі «Дубини» в с. Замшани Ратнівського району Волинської області, ОСОБА_7 , за попередньою змовою в групі із особою, щодо якої матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, таємно викрав з поля, тридцять вісім саджанців волоських горіхів, які належать ОСОБА_4 , вартістю 160 гривень за один саджанець, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6080 гривень.
Обвинувачений вину в скоєних злочинах визнав повністю, висловив щире каяття у вчиненому та зазначив, що частину завданих збитків вже погасив. Обіцяв більше ніколи не вчиняти злочинів та просив вибачення у потерпілих.
В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням, відповідно до якого просив, з посиланням на норму ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений та потерпілі підтримали зазначене клопотання.
Судом встановлено, що фактичні обставини справи, які стосуються вчинення ОСОБА_7 злочинів, відповідальність за які передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, ніким з учасників судового провадження не оспорюються, вони правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи, що у Суду відсутні будь-які сумніви у добровільності позиції учасників судового провадження, Суд, за їх згодою, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов висновку про обґрунтованість вказаного клопотання та визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_7 правопорушень, які ніким не оспорюються.
З огляду на наведене, вина обвинуваченоого у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, є доведеною, оскільки вказані обставини не оспорювались учасниками кримінального провадження та визнані обвинуваченою.
Окрім того, як вже було зазначено вище, даючи показання в судовому засіданні, ОСОБА_7 підтвердив обставини вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, а також визнав свою вину у їх вчиненні.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обставини вчинення злочинів обвинуваченим в судовому засіданні щодо розгляду даного кримінального провадження, підтвердили.
Разом з цим, Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне:
Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна вважається дрібним (та, відповідно, не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 185 КК України), якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
За таких обставин, Ратнівський районний суд зазначає, що, незважаючи на наявність кваліфікуючих ознак (як-то, викрадення шляхом проникнення у приміщення), кримінально-караною є крадіжка майна, вартість якого на момент вчинення діяння перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
При цьому, відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Із врахуванням наведеного, розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб у періоди вчинення ОСОБА_7 наведених вище діянь, становить:
-станом на березень липень 2015 року 1218 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»);
-станом на березень 2016 року прожиткового - 1378 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»)
З огляду на наведене, беручи до уваги системний аналіз зазначених норм чинного законодавства та розміри збитків, заподіяні обвинуваченим у даній справі потерпілим, кожне із наведених вище діянь підпадає під ознаки злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України відповідно.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України), а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України, як злочин середньої тяжкості.
Окрім того, ч. 3 ст. 185 КК України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України, як тяжкий злочин.
Обставинами, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, Суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування вартості викраденого майна.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, Судом не виявлені.
Крім цього, Суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого:
- ОСОБА_7 має на утриманні одну неповнолітню дитину;
- посередньо характеризується за місцем проживання.
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому, Суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про особу винного, який є особою молодого віку, ніде не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, та бере до уваги думку потерпілих, які просили Суд суворо не карати винного.
З урахуванням наведеного вище, Суд дійшов висновку про призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 3роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, про призначення остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Враховуючи встановлені судом обставини, Суд вважає, що виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбуття покарання, тому на підставі ст.75 КК України звільняє його від відбування покарання із випробуванням з покладенням на нього передбачених ст. 76 цього Кодексу обов`язків.
Окрім того, Суд бере до уваги, що відповідно до вироку Старовижівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 року ОСОБА_7 було засуджено до 80 годин громадських робіт. Покарання, призначене вказаним вироком, обвинувачений відбув повністю.
Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що злочини, за вчинення яких ОСОБА_7 притягується в межах даного кримінального провадження, він вчинив до винесення вироку Старовижівським районним судом Волинської області, тобто до 29.12.2016 року. Тому, Суд, не вдаючись до ревізії вироку Старовижівського районного суду, яким призначено покарання, що належить відбувати реально та дійшовши висновку про можливість звільнення від відбування покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, вважає за доцільне відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України даний вирок та вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 року виконувати самостійно.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі,
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, даний вирок та вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 29.12.2016 року виконуються самостійно.
Речові докази дев`ятнадцять рамок від вулика, які зберігаються в камері схову речових доказів Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому - ОСОБА_6 , як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1