Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 лютого 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,

запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 днів.

Встановлено строк тримання під вартою з моменту затримання 28 січня 2017 року до 29 березня 2017 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення воля від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 є особою раніше судимою за майновий злочин.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вказану ухвалу скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю. _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/50/ 2017 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_9

Категорія: запобіжний захід Доповідач ОСОБА_1 .
На підтвердження своїх вимог захисник зазначив, що слідчим суддею не враховано стану здоров`я підозрюваного (хворіє на гепатит), а також наявність на його утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей і батька-інваліда, статусу учасника бойових дій, і того, що під час затримання не чинив опору, зброї не мав. На думку апелянта, ні слідчий у клопотанні, ні прокурор у судовому засіданні не навели жодних обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, буде перешкоджати встановленню істини по справі та незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили змінити запобіжний захід з триманні під вартою на домашній арешт, думку прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29 січня 2017 року ОСОБА_6 був затриманий на підставі ст.208 КПК України і тоді ж був повідомлений про підозру у вчиненні даного розбою.

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 28 січня 2017 року, близько 14 год., він діючи в групі за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи на меті незаконно заволодіти чужим майном, незаконно проник до господарського приміщення, яке розташовано по АДРЕСА_2 , де з використанням вогнепальної зброї, здійснив збройний напад на ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та незаконно заволодів майном останніх. Під час вчинення вказаного розбійного нападу було спричинено вогнепальне поранення в ділянку тулуба ОСОБА_13 , внаслідок чого потерпілий помер.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який законом встановлена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п?ятнадцяти років, що стверджується сукупністю зібраних доказів показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також даними протоколів огляду автомобіля «Ford E350», у ході якого виявлено та вилучено подібне на бурштин-сирець каміння, загальною вагою 8 кг і лікарського свідоцтва про смерть №22 від 29 січня 2017 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_13 є травматичний шок, гостра масивна зовнішня і внутрішня кровотеча, проникаюче сліпе вогнепальне поранення грудної клітки та живота з ушкодженням органів грудної і черевної порожнини.

Вказаним доказам слідчий суддя дав належну оцінку. Також враховано і репутацію підозрюваного, який не має роботи, раніше судимий та проживає в іншій місцевості, що перешкодить кримінальному провадженню.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність виключних, передбачених ст.183 КПК, обставин, які свідчать про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що незастосування даного запобіжного заходу чи менш суворий запобіжних захід не можуть забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов?язків, які випливають зі змісту ст.177 КПК.
Усі перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про можливість підозрюваного ОСОБА_6 перебуваючи на волі продовжити займатися злочинною діяльністю, а також переховуватись від органів досудового розслідування. Тому, на думку колегії суддів, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти даному ризику.

При розгляді клопотання, слідчим суддею дотримано вимог ст.ст.178, 183, 194 КПК та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду прокурор довів обгрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Що стосується посилання захисника про захворювання підозрюваного та наявність у нього утриманців, то на думку колегії суддів вказані дані не підтверджені належним чином, оскільки справжність долученої до матеріалів провадження світлокопії довідки не засвідчена, захисником суду не надано даних про склад сім?ї ОСОБА_6 , місце його реєстрації і проживання.

Крім того, заявляючи вимогу про зміну запобіжного заходу на домашній арешт захисник не вказав, за якою саме адресою слід обрати даний запобіжний захід, оскільки вжите законодавцем словосполучення у ч.5 ст.181 КПК «житло цієї особи» охоплює випадки, коли підозрюваний є власником (співвласником) такого житла, зареєстрований у такому житлі або постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації. При цьому, при обранні даного виду запобіжного заходу слідчому судді, суду необхідно з`ясувати думку власника такого житла.

Посилання ж захисника на практику Європейського суду з прав людини у даному випадку не може слугувати як прецедент для скасування ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання було встановлено не лише наявність обґрунтованої підозри, але й наведено обґрунтування наявності реальних ризиків вчинення підозрюваним нового злочину, а також можливості переховуватись від органів досудового розслідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційні доводи захисника адвоката ОСОБА_7 про відсутність підстав для обрання такого виду запобіжного заходу позбавлені підстав, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3