11-кп/775/116/2017(м)
263/6825/16-к

Категорія ч. 2 ст. 190 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, раніше судимий:
1)23.07.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 190 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;
2)11.02.2008 року тім же судом за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;
3)26.05.2008 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 170 ч.2,70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі;
4)07.10.2010 року тім же судом за ст. ст. 190 ч.2,185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.1, 70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
5)29.06.2016 року тім же судом за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
6) 09.11.2016 року Апеляційним судом
Донецької області за ст. ст. 190 ч.2, 70 ч.4
КК України до 5 років 7 місяців
що мешкає за адресою: АДРЕСА_1
засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до двох років волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Апеляційного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Стягнуті з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у розмірі 703,68 грн. та вирішено питання з речовими доказами,
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 3 березня 2016 року о 12:20 годині, знаходячись біля пам`ятника «Літак», розташованого по пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя, повторно, з метою обертання чужого майна на свою користь, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , заволодів мобільним телефоном «Lenovo А -338t», іmеі: НОМЕР_1 , вартістю 1931 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої знаходилося 20 грн., що належить його матері - ОСОБА_9 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину втік, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1951 грн.
14 березня 2016 року о 14:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №21 по вул. Зелінського в Центральному районі м. Маріуполя, повторно, з цією ж метою та цим же способом, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , заволодів його мобільним телефоном «SоnуЕхреrіаGо», іmеі: НОМЕР_2 , вартістю 1900 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності не представляє, після чого з місця вчинення злочину втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1900 грн.
ОСОБА_8 25 березня 2016 року о 12:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 93 по пр. Будівельників в Центральному районі м. Маріуполя, повторно, з цією ж метою та цим же способом, шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 заволодів мобільним телефоном «Lenovo А-2010- а», іmеі №1: НОМЕР_3 , іmei №2: НОМЕР_4 вартістю 1613,38 грн., в чохлі вартістю 100 гривень, з сім - картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», які матеріальної цінності не представляють, що належить його батьку - ОСОБА_12 , після чого з місця вчинення злочину втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1713,38 грн.
В своїй апеляційній скарзі, доповненнях до неї, уточнених в ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення слідчими органами і судом вимог кримінального процесуального закону, неповноту і однобічність судового розгляду, що виразилось в порушенні вимог ч. 2 ст. 228 КПК України при проведенні його впізнання, у неповному дослідженні усіх доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме суд не допитав свідка ОСОБА_13 , на допиті якого він наполягав, чим порушено п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України змагальних засад кримінального провадження . тобто змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Зазначає, що характеристика з його місця проживання не відповідає дійсності.
Крім того, порушено його право на захист, оскільки всі захисники, які надавались йому судами першої та апеляційної інстанції у порядку ст. 49 КПК України, не здійснювали його захист належним чином. Запис технічного фіксування судового засідання є неякісним, що відповідно до ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і є підставою для скасування вироку.
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор вказує, що останній не наполягав на допиті вказаного їм свідка. Суд дослідив усі докази та показання свідків у повному обсязі, врахував особу обвинуваченого, ступень тяжкості кримінального правопорушення та ухвалив законний і справедливий вирок, у зв`язку із чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги обвинуваченого та законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у шахрайстві, вчиненому повторно, є обґрунтованими. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про неповноту і однобічність судового розгляду, істотні порушення слідчими органами і судом вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження. Викладені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
А зокрема, його винність підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , матеріалами пред`явлення обвинуваченого для впізнання потерпілим та свідкам, матеріалами огляду предметів та речей для впізнання, висновками судових експертиз про вартість викрадених мобільних телефонів, іншими матеріалами кримінального провадження.
Суд ретельно перевірив в судовому засіданні усі докази, надані стороною обвинувачення, у тому числі здобуті при впізнанні потерпілими та свідками обвинуваченого, як особу, яка вчинила злочини. Як убачається зі змісту та додатків у вигляді фото таблиць до протоколів впізнання, вказані слідчі дії проведені з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, зауваження на протоколи обвинувачений не заявляв. Більш того, усі потерпілі та свідок ОСОБА_14 прямо вказали у судовому засіданні на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила злочини, а допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_13 підтвердив свої показання, надані слідчим органам при впізнанні обвинуваченого про те, що саме у нього придбав мобільний телефон «Леново А-2010-а», яким останній незаконно заволодів у ОСОБА_11 . При цьому, свідок ОСОБА_13 залишив у себе копію паспорта громадянина України ОСОБА_8 . Ці показання свідка ОСОБА_13 знаходяться у повній відповідності з протоколом пред`явлення для впізнання потерпілому ОСОБА_12 належного йому та викраденого у сина ОСОБА_11 мобільного телефону «Леново А-2010-а», а також з протоколом огляду вказаного мобільного телефону та копії паспорта ОСОБА_8 (т.1 а.п. 75-78, 83-86, 89-93, 101-105, 109-112, 114, 129-131, 122-128). Отже, апеляційні доводи ОСОБА_8 з цього приводу, є безпідставними, направленими на уникнення відповідальності за вчинене.
Не заслуховують на увагу і апеляційні доводи ОСОБА_8 про надання захисниками за призначенням йому неякісної правової допомоги, Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що досудове розслідування проведено без участі захисника. ОСОБА_8 свого захисника не мав і не заявляв клопотання про залучення захисника за призначенням.
При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції за його клопотанням 29.07.2016 року був залучений захисник ОСОБА_15 за призначенням у порядку ст. 49 КПК України, якого в подальшому ОСОБА_8 просив замінити. 16.11.2016 року клопотання було задоволено, за призначенням був залучений захисник ОСОБА_16 .
До початку апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_8 захисник ОСОБА_16 також був замінений. У порядку ст. 49 КПК України за призначенням був залучений захисник ОСОБА_7 .
Вимагаючи замінити третього захисника до початку апеляційного розгляду, ОСОБА_8 на навів переконливих підстав здійснити цю процесуальну дію, тому у задоволенні даного клопотання йому було відмовлено.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що право ОСОБА_8 на захист не було порушено. Така процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 , який зловживає своїм правом на захист, свідчить про умисне затягування судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.
Технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, містить записи усіх судових засідань, які колегією судів перевірені та прослухані, зміст яких є зрозумілим. Тому, апеляційні доводи ОСОБА_8 з цього приводу, також є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_8 в шахрайстві, вчиненому повторно. Судом дана належна оцінка зібраним органом досудового слідства доказам в їх сукупності, і зроблений правильний висновок про кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України.
Що стосується призначеного покарання ОСОБА_8 , то, на думку колегії суддів, воно є справедливим, відповідним вимогам ст. 65 УК України. Суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. При цьому, у колегії суддів не викликає сумніву достовірність характеристики його особи за місцем проживання. З урахуванням наведеного, суд призначив покарання за принципом індивідуалізації необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого немає.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України протягом 3-х місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_8 у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4