Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 487/1236/17
Провадження № 1-кп/487/231/17
ВИРОК
Іменем України

22.06.2017 р. Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005836 від 17.12.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
15.07.2016 Заводським райсудом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
27.12.2016 за ч. 2 ст. 186 КК України до 40 діб арешту, за ч. 2 ст. 187 КК України до 45 діб арешту, на підставі ст.70 КК, за сукупністю злочинів остаточно призначено 45 діб арешту, -
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На початку листопада 2016 року, біля 08:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_9 з дозволу ОСОБА_10 зайшов до приміщення зали. В цей момент у ОСОБА_11 виник злочинний корисливий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Продовжуючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 дістав з кишені ніж та почав демонструвати його потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які сприймали загрозу застосування насильства реально, так як знали, що ОСОБА_9 раніше судимий за насильницький злочин. Після цього ОСОБА_9 почав вимагати віддати йому сережку з лівого вуха ОСОБА_8 . Останній, суб`єктивно сприймаючи погрози ОСОБА_11 , які виразились у демонстрації ножу як реальну загрозу застосування насильства, віддав йому свою сережку. В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направився до спальні, де взяв сумку «Adidas» біло-синього кольору вартістю 700 гривень, яка належала ОСОБА_8 , та почав складати в неї речі останнього, а саме: штани жовтого кольору вартістю 300 гривень, джинсові брюки синього кольору на манжетах вартістю 450 гривень, два пластикові гребінці вартістю по 50 гривень за одиницю, загальною вартістю 100 гривень, філірувальні ножиці вартістю 100 гривень, пульверізатор вартістю 50 гривень, кросівки «Рита» чорного кольору вартістю 500 гривень, нагрудну сумочку зеленого кольору вартістю 150 гривень, та ОСОБА_10 : кардиган сірого кольору вартістю 200 гривень, кардиган пісочно-жовтого кольору вартістю 400 гривень, які знаходились у різних кімнатах вищевказаної квартири. Потерпілі, реально сприймаючи погрози фізичного насильства та демонстрацію ножа, знаючи про те, що ОСОБА_9 раніше засуджений за вчинення насильницького злочину, не роблячи жодних дій ходили, слідом за ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_9 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 600 грн, а ОСОБА_8 на загальну суму 2350 гривень.
Вказані дії, ОСОБА_11 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, тобто вчинення нападу особою, яка раніше вчиняла розбій, з метою заволодіння чужим майном, поєднане із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Крім того, 16 грудня 2016 року, близько 19:00, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 5-А по вулиці Крилова в місті Миколаєві, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_9 побачив неповнолітнього ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_11 виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 . В подальшому, в ході діалогу з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , шляхом залякування, змусив останнього разом із ним піти до потерпілого додому, звідки останній узяв свій планшет Lenovo ТАВ 2 А7 чорного кольору вартістю 1137 гривень та передав ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_9 викликав таксі та наказав ОСОБА_6 сісти у таксі. Останній, суб`єктивно сприймаючи погрозу застосування відносно нього фізичного насильства, знаючи про те, що ОСОБА_9 раніше засуджений за вчинення насильницького злочину, виконав вимогу ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 на таксі відправились до ломбарду «Гроші тут», розташованому біля Центрального ринку в м. Миколаєві, де ОСОБА_9 на свій паспорт заклав вищевказаний планшет, та отримані кошти витратив на власний розсуд. В подальшому ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_9 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 1137 гривень.
Вказані дії ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ч. 2 ст.186 КК України не визнав, а за ч.2 ст. 187 КК України визнав частково. Пояснив, що на початку листопада 2016 року він прийшов до квартири, де мешкали ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , оскільки раніше він домовився з ОСОБА_8 придбати у них речі за 800 грн. Коли він зайшов до квартири, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 показували йому речі. При цьому він не погрожував їм ножем, не спричиняв ОСОБА_10 тілесних пошкоджень, не вимагав взагалі сережку у ОСОБА_8 . Він взяв речі у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , за що віддав їм 600 грн та пообіцяв віддати пізніше ще 200 грн. Після цього він пішов з речами з квартири.

Приблизно на початку грудня 2016 року він зустрівся з ОСОБА_6 , оскільки знав його раніше, бо навчався з ним в училище, та ОСОБА_6 пообіцяв позичити йому 500 грн, та він знав, що у ОСОБА_6 є гроші. 16 грудня 2016 року він проходив біля будинку № 5-А по вул. Крилова м. Миколаєва, де зустрів ОСОБА_6 з друзями. Він підійшов до ОСОБА_6 та спитав, чи не збирається він здавати планшет, оскільки раніше він обіцяв йому гроші. Спочатку ОСОБА_6 відмовлявся здавати планшет, а потім погодився, оскільки обіцяв йому гроші. ОСОБА_6 пішов додому та вийшов з планшетом. Після цього вони разом поїхали до ломбарду, де здали планшет за суму, яка більше, ніж 1000 грн. При цьому він віддав ОСОБА_6 300 грн. Потім він сказав ОСОБА_6 , що віддасть йому планшет. Він не застосовував відносно ОСОБА_6 погрози.

Але винність обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що він проживав разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в квартирі АДРЕСА_4 . В кінці листопада 2016 року до квартири прийшов ОСОБА_5 та став стукати у двері. ОСОБА_15 відкрив двері та ОСОБА_5 зайшов до квартири щоб поговорити. Вони стали розмовляти між собою. ОСОБА_5 дістав ніж та став казати, що ніж небезпечний, бо сувенірний . ОСОБА_5 попросив його показати годинник і спитав, що він буде робити, якщо він забере годинник. Він відповів, що звернеться до поліції. Тоді ОСОБА_5 вдарив його рукою по обличчю, та він сказав, що пожартував. ОСОБА_5 ще раз вдарив його по обличчю рукою та звернув увагу на його сережку у вусі та запитав, чи сережка золота. Він відповів, що не знає, оскільки це подарунок ОСОБА_5 у грубій формі сказав, щоб він зняв сережку. Він зняв сережку та віддав її ОСОБА_5 , який сховав її в кишеню. При цьому у ОСОБА_5 в руках знаходився ніж, він підвівся і тицьнув у його бік ножем. Він боявся ОСОБА_5 , оскільки знав, що той раніше судимий. Потім ОСОБА_5 став ходити по квартирі і перебирати речі. Які речі йому сподобались - відкладав їх, а які не сподобались - кидав їх на підлогу. Далі ОСОБА_5 пішов до передпокою, де вдяг його кросівки, а свої сховав до сумки. Потім ОСОБА_5 наказав ОСОБА_15 взяти паспорт для того, щоб піти до ломбарду перевірити, чи золота сережка Він разом з ОСОБА_15 вийшли з квартири. Він пішов до друга, де все розповів. ОСОБА_5 взяв його сумку "Адідас", у яку поклав його речі: джинсові брюки, спортивні штани, інструмент перукаря, кросівки нагрудну сумочку. Також ОСОБА_5 взяв речі ОСОБА_10 , а саме - 2 кардигана. ОСОБА_15 був дуже наляканий. Вони не робили зауважень ОСОБА_5 оскільки не хотіли його провокувати, бо він був раніше судимий. Перед тим, як піти, ОСОБА_5 погрожував їм, щоб не зверталися до поліції. Потім ОСОБА_15 розповів йому, що вони з ОСОБА_5 разом пішли до ломбарду, по дорозі занесли сумку з речами додому ОСОБА_5 . ОСОБА_5 дряпнув сережкою об асфальт та зрозумів, що вона не золота. Потім ОСОБА_15 разом з ОСОБА_5 повернулися до квартири, де ОСОБА_5 захотів заволодіти його планшетом, та ОСОБА_15 не дав цього зробити, і ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_15 рукою по вуху. Після цього ОСОБА_5 покористувався його планшетом та пішов. Потім він бачив у ОСОБА_15 на вусі гематому, і ОСОБА_15 казав, що це зробив ОСОБА_5 . Крім того, ніякої домовленості між ними та ОСОБА_5 про придбання речей взагалі не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив, що він разом з братом ОСОБА_13 та ОСОБА_8 проживали в квартирі АДРЕСА_4 . Брат розповів йому, що в кінці листопада 2016 року до квартири прийшов ОСОБА_5 та став стукати у двері. ОСОБА_15 відкрив двері та ОСОБА_5 зайшов до квартири щоб поговорити. Вони стали розмовляти між собою. Потім ОСОБА_5 сів за стіл, дістав ніж та почав їм погрожувати, після чого ОСОБА_5 ходив по квартирі та збирав речі ОСОБА_8 та брата. Також ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_8 . ОСОБА_5 заволодів речами ОСОБА_8 та брата, а потім взяв брата та його паспорт, і разом вони пішли до ломбарду. Також, він бачив у брата на вусі гематому, яку спричинив ОСОБА_5 . Ніякої домовленості про продаж речей між ОСОБА_8 , його братом і ОСОБА_5 не було.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що 16.12.2016 він разом з товаришами знаходився біля будинку АДРЕСА_5 . До них підійшов ОСОБА_5 та почав вимагати від нього його кросівки, але він відмовив. Тоді ОСОБА_5 грубо сказав йому, щоб він віддав свій планшет. Він злякався ОСОБА_5 , оскільки знав, що він раніше судимий та агресивний. Він пішов до квартири та взяв планшет і віддав ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_5 змусив його поїхати разом в ломбард, щоб здати планшет. Вони поїхали, і здали планшет приблизно за 1000 грн. Після ломбарду ОСОБА_5 сказав йому, що, якщо він розповість матері про планшет, він його поб`є. Після всього на вулиці він зустрів ОСОБА_8 та все йому розповів. Після цього ОСОБА_8 разом з другом пішли до його батьків і все розповіли. Потім батьки пішли до поліції і написали заяву про скоєння злочину. Він віддав планшет ОСОБА_5 не добровільно, а тому, що дуже його злякався.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 підтвердила, що 16.12.2016 ввечері до них прийшов ОСОБА_8 та розповів, що ОСОБА_5 вимусив сина віддати планшет, той злякався і віддав. Вона разом з чоловіком стали розмовляти з сином, і він розповів, що до нього на вулиці підійшов ОСОБА_5 та запропонував обмінятися кросівками, але він відмовився. Тоді ОСОБА_5 почав йому погрожувати і вимагати, щоб він віддав свій планшет. Син дуже злякався, пішов додому, взяв планшет та віддав ОСОБА_5 , і вони разом пішли до ломбарду, де його здали. Син спочатку не розповідав про те, що трапилося, оскільки боявся батька, а вже після того, як вони все узнали, він став розповідати. Після цього син був дуже наляканий, боявся виходити на вулицю та підходити до будинку АДРЕСА_5 , де живе бабуся. Син дуже боявся ОСОБА_5 , оскільки той раніше судимий і казав, що поб`є сина. Син віддав планшет завдяки погрозам ОСОБА_5 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив, що 16.12.2016 він знаходився разом з ОСОБА_6 біля будинку № 5-А по вул. Крилова м. Миколаєва. До них підійшов ОСОБА_5 та сказав ОСОБА_6 , щоб той знімав свої кросівки, але ОСОБА_17 відмовлявся. Тоді ОСОБА_5 в грубій формі сказав, щоб ОСОБА_17 віддав йому планшет, на що ОСОБА_17 не погоджувався, і ОСОБА_5 вдарив його ногою. Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 пішли, а повернулися з планшетом. Вони викликали таксі, і разом поїхали до ломбарду, де здали планшет за 1100 грн. ОСОБА_6 дуже був наляканий діями ОСОБА_5 , і тому віддав свій планшет.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що десь в середині грудня 2016 року він зустрів на вулиці ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , які розповіли про те, що ОСОБА_5 шляхом залякування вимусив ОСОБА_6 віддати свій планшет, і вони здали його до ломбарду. А перед цим ОСОБА_5 вимагав від ОСОБА_6 віддати свої кросівки. Після цього він пішов до батьків ОСОБА_6 та все їм розповів, а вони написали заяву до поліції про скоєний злочин.

Згідно даних протоколу обшуку від 11.01.2017 та протоколу огляду предмету від 14.01.2016 вбачається, що згідно ухвали слідчого судді за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 проводився обшук, в ході якого були знайдені та вилучені речі - джинси, штани жовтого кольору, джемпер, джемпер, кросівки, сумка, сумка, приладдя перукаря, які були оглянуті.

Згідно протоколу огляду предмету від 25.01.2017 та фототаблиць до нього вбачається, що були оглянуті джемпер та кросівки, які впізнав потерпілий ОСОБА_8 як свої речі.

Згідно даних протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 16.01.2017 вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 серед наданих фотознімков впізнав джинсові брюки як свої та пояснив, що вони були викрадені ОСОБА_5 .

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2017 вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 на місці показував та розповідав про те, яким чином ОСОБА_5 скоїв відносно нього злочин.

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2017 вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 серед наданих фотознімков впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка скоїла відносно нього злочин та викрала його речі.

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2017 вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 серед наданих фотознімков впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка скоїла відносно нього злочин та викрала його речі.

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2016 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед наданих фотознімков впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка скоїла відносно нього злочин та викрала його планшет.

Згідно відповіді ломбарду "Гроші тут" за № 480/2 від 16.02.2017 вбачається, що 16.12.2016 ОСОБА_5 закладав до ломбарду мобільний планшет марки "Lenovo".

Згідно даних протоколу огляду предмету від 19.12.2016 та фототаблиць до нього вбачається, що вказаний планшет був оглянутий.

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.12.2016 вбачається, що свідок ОСОБА_16 серед наданих фотознімков впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка скоїла відносно ОСОБА_6 злочин та викрала його планшет.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах доведена повністю, і дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України як напад особою, яка раніше вчиняла розбій, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; та за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а також обставину, яка пом`якшує покарання - часткове відшкодування завданої шкоди, а також те, що відсутні обставини, які обтяжують покарання. А також суд враховує дані про особу обвинуваченого: характеризується негативно за місцем мешкання, за місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра або в наркодиспансері не перебуває.

З урахуванням того, що обвинувачений раніше засуджений вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2016 р. та від 27.12.2016 р. та вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України та ст. 71 КК України.

Речові докази потрібно вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України , суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 2 ст.187 КК України, та призначити:

за ч.2 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 187 КК України - сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.12.2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2016 року, і остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу - тримання під вартою - залишити без змін до набуття вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 12 січня 2017 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час знаходження під вартою за попередніми вироками з 11 березня 2016 року по 15 липня 2016 року.
Згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 11.03.2016 р. по 15.07.2016 р., а також з 12.01.2017 р. по 20.06.2017 р.
Речові докази, які знаходяться у потерпілих - куртку пісочно-жовтого кольору передати потерпілому ОСОБА_8 , а планшет "Lenovo TAB 2 A-7" передати потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1