Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 07 серпня 2017 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ковеля Волинської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
За вироком суду, ОСОБА_5 26 жовтня 2016 року о 11.00 год., проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металевий сейф, якому знаходились грошові кошти у сумі 7 550 грн та 60 доларів США, що в перерахунку, згідно курсу Національного банку України станом на 26 жовтня 2016 року, становило 1 535,72 грн, а також інше майно, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 9 085,72 грн.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 419 КПК та, як наслідок, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень статей 69, 75 КК, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів, є безпідставними.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з характеру та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, зокрема: вчинення лише одного епізоду крадіжки та відсутність тяжких наслідків в результаті вчинення злочину. Також взято до уваги дані про особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
При цьому, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, суд визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого та його позицію щодо призначення ОСОБА_5 міри покарання, не пов`язаної із позбавленням волі, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням зазначених обставин, які обґрунтовано були визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість призначення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК більш м`якого за розміром покарання у виді позбавлення волі, ніж передбачено законом.
Крім того, зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення останнього без реального його відбування та застосував до нього положення ст. 75 КК.
Між тим, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, стверджуючи про правильність застосування судом першої інстанції до ОСОБА_5 положень статей 69, 75 КК, надав обґрунтовані відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора.
Свій висновок суд апеляційної інстанції переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає істотних порушень апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що посилається прокурор у касаційній скарзі.
З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3