Справа № 191/3623/15-к
Провадження № 1-кп/191/18/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 26.03.2007 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

2) 11.02.2010 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання у вигляді 3 роки 2 місяці за вироком Синельниківського міськрайоного суду від 26.03.2007 року до відбуття покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. 23.08.2012 року звільнений Криворізькою виправною колонією, за постановою Дзержинського районного суду, Дніпропетровської області, на підставі ст.81 КК України на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Водій ОСОБА_7 23.08.2015 року близько о 16.00 годині, який не має водійського посвідчення, ігноруючи вимоги правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки ВАЗ - 2103 д.н. НОМЕР_1 білого кольору, рухався по автодорозі сполученням Синельникове - Миролюбівка Синельниківського району зі сторони с. Циганівка Синельниківського району у напрямку м. Синельникове та порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, змінив напрямок руху автомобіля «ВАЗ- 2103» д.н. НОМЕР_1 вправо та виїхав на узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1998 року народження, який рухався у напрямку з автомобілем та з місця пригоди зник.

В результаті цього пішохід ОСОБА_5 згідно висновку експерта від

24.09.2015 року № 259 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепномозкової травми, забою головного мозку 2-3-го ступеню, субюарахноїдалного крововиливу, геморагічного забою в області базальних відділів мозку: закритої тупої травми грудей: численних переломів VIII, IX, Х, ХI-го ребер справа (задні відділи), правобічного пневмотораксу, закритих переломів обох плечових кісток та лівої стегнової кістки у своєму травматичному періоді супроводжувались розвитком травматичного шоку тяжкого ступеню і зa даною ознакою відповідають категорії ТЯЖКИХ тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Висновком авто технічної експертизи від 09 вересня 2015 року № 70/27- 574 проведеної експертом НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області, водій автомобілю «ВАЗ-2103» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 ПДР України в якому вказано:

10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

В даній дорожній обстановці дії водію автомобілю «ВАЗ-2103» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події розглянутої пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася випадково. Рухався приблизно зі швидкістю 70 80 км/г по правій стороні та на узбіччя не виїжджав. Відволікся від дорожньої обстановки і здійснив наїзд на пішохода, але перед тим як відволіктися, помітив двох пішоходів, що рухались по краю узбіччя. З місця ДТП уїхав, оскільки злякався. Про наслідки дізнався вже в міліції. Добровільно допомогу потерпілому не надавав, так як йому погрожували його родичі. Водійського посвідчення не має. Автомобіль належить його батькові.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що потерпілий ОСОБА_8 його син. 23.08.2015 року він з другом зустрівся на трасі та разом пішли по дорозі в м. Синельникове. Потім його старший син повідомив по телефону, що ОСОБА_9 збила машина. ОСОБА_9 був дуже в тяжкому стані, 29 днів перебував в комі, має першу групу інвалідності. На даний час ОСОБА_9 не має можливості самостійно пересуватися, практично весь час знаходиться в лікарні. Після ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні майже 6 7 місяців. Просив суд обрати обвинуваченому міру покарання, пов`язану з позбавленням волі. Позовну заяву просив суд залишити без розгляду.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 23.08.2015 року по телефону їй повідомили, що її онука ОСОБА_9 збила машина та його доставили в лікарню, де він знаходився в реанімації без свідомості. Потім вона дізналася, що це скоїв ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що в серпні 2015 року рухалась на велосипеді зі сторони м. Синельникове у напрямку с. Луб`янка. За поворотом у напрямку м. Синельникове рухався автомобіль марки жигулі білого кольору, лобове скло якого з правого боку було розбите. За кремом автомобіля знаходився чоловік худощавої статури. Проїхавши 200 300 метрів, вона побачила двох хлопців, з яких один стояв, а інший лежав на узбіччі та був без тями, хрипів та важко дихав. На дорозі лежали пластикові деталі від автомобіля. Хлопець, що стояв поруч, розповів їй, що вони з хлопцем йшли по краю узбіччя та помітивши позаду себе автомобіль білого кольору, який петляв по дорозі, тобто не рухався по своїй полосі, зійшли на узбіччя. Вона викликала швидку допомогу.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого, свідків, наданими ними в судовому засіданні, та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 23.08.2015 року близько 16.00 години на автодорозі Синельникове Миролюбівка здійснив наїзд на його сина ОСОБА_5 , на авто ВАЗ 2103 білого кольору, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження (т. 2 а. с. 5);

довідкою Синельниківської ЦРЛ від 23.08.2015 року, згідно якої на приймальне відділення був доставлений ОСОБА_5 , 1998 року народження, з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, перелом ребер, травматичний шок IV ступеню (т. 2 а. с. 9);

протоколом огляду місця події, згідно якого 23.08.2015 року на ділянці автодороги від м. Синельникове до с. Циганівка фрагменти автомобільної фарби білого кольору, уламки скла, фрагменти пластику чорного кольору (т. 2 а. с. 14 16);

протоколом огляду автомобіля марки ВАЗ 2103 д/з НОМЕР_1 білого кольору, який має пошкодження у вигляді розбитого лобового скла, з боку пасажира відсутнє дзеркало бокового виду, на передньому боковому крилі спереду з боку пасажира біля фари виявлено вм`ятину розміром 5х7 см, виявлено відсутність бокового моудингу довжиною 87 см та шириною 1, 7 см на боковому передньому крилі з боку пасажира (т. 2 а. с. 17 20);

постановою про долучення до кримінального провадження речового доказу автомобіля ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 (т. 2 а. с. 31);

висновком судової-автотехнічної експертизи № 70/27 574, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Але дії водія ОСОБА_7 не відповідали даним вимогам, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 для водія ОСОБА_7 встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли б йому їх виконати (т. 2 а. с. 37 38);

висновком судово-медичної експертизи № 259, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження у вигляді скупної травми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, субюарахноїдального крововиливу, геморагічного забою в області базальних відділів мозку, закритої тупої травми груді: численних переломів VIII, IX, X, XI го ребер справа (задні відділи), правобічного пневмотораксу, закритих переломів обох плечових кісток та лівої стегнової кістки. Встановлені тілесні ушкодження заподіяні дією тупих твердих предметів (предмету), або при ударах о них (нього), і могли утворитись у пішохода при зіткненні його із рухаючимся автомобілем у строк та при обставинах, що вказані у представленій медичній документації та у постанові, тобто 23.08.2015 року в умовах ДТП. Встановлені у потерпілого тілесні ушкодження у своїй сукупності відповідають категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки до життя (т. 2 а. с. 40 43).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання обвинуваченого, законного представника потерпілого, свідків та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також наслідки вчиненого злочину.

Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав повністю, але допомоги після вчиненого злочину та до теперішнього часу в добровільному порядку потерпілому не надавав, вибачення у потерпілого не попросив, даний злочин скоїв відносно неповнолітньої особи та без права керування транспортними засобами, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 має першу групу інвалідності.

Пом`якшуючими покарання обставини згідно положень ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обтяжуючими покарання обставини згідно положень ст.67 КК України суд враховує рецидив злочинів.

Крім того, згідно висновку судової-автотехнічної експертизи № 70/27 574 оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена судом самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України. Так, згідно п. 4.3. розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України за межами населених пунктів пішоходи, які рухаються узбіччям чи краєм проїзної частини, повинні йти назустріч руху транспортних засобів. В ході судового слідства встановлено, що пішохід ОСОБА_5 за межами населеного пункту рухався по краю узбіччя проїзної частини в попутному напрямку з автомобілем ВАЗ 2103 під керуванням ОСОБА_7 , що є порушенням пішоходом ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України. Дані обставини суд також враховує при призначенні покарання обвинуваченому.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд, враховуючи вищевказані обставини, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, а також з урахуванням думки законного представника потерпілого, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 на має такого права. Позовну заяву законного представника потерпілого ОСОБА_6 необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 не обирався.

Позовну заяву законного представника потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у ОСОБА_12 (т. 2 а. с. 30), залишити в його володінні.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1