Справа №489/3002/17 13.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Інгульського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуку.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги .
Адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Інгульського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області та накладено арешт на майно, що було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
__________________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/350/17 слідчий суддя : ОСОБА_8
категорія: арешт майна доповідач апеляційного суду: МіняйлоМ.П.
Узагальнені доводи апелянта.
На обґрунтування апеляційних вимог ,щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що слідчим були порушені строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, так як клопотання про арешт майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після його вилучення, і слідчий суддя, за вимогами ст. 172 КПК України, повинен розглянути таке клопотання протягом двох днів з дня надходження клопотання до суду.
Крім того, на думку апелянта, у клопотанні слідчого не наведено підстав для того, щоб вважати, що вилучене майно взагалі є доказами.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
07.07.2017 року старший слідчий СВ Інгульського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: договорів, готівкових грошових коштів, банківських карток, мобільних телефонів, штампів, що були вилучені слідчими 07.07.2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи рішення про часткове задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що з огляду на обставини вказані в клопотанні, надані до клопотання докази, а також на те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно (крім банківської картки Приватбанку № НОМЕР_1 , мобільного телефону «Айфон 5», мобільного телефону « Нокія Н8), наявні підстави для накладення арешту.
Вказує, що накладення арешту у кримінальному провадженні необхідне з метою запобігання можливості втрати, знищення вилученого майна, тобто для забезпечення збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
В рамках вищевказаного кримінального провадження, слідчим 05.07.2017р. за ухвалою слідчого судді проведений обшук: за адресою: АДРЕСА_1 .
Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. При постановленні слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону дотримані.
Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею ретельно вивчалися вищенаведені матеріали кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження містять відомості, що у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі були пристосовані та використані ОСОБА_6 , як засоби вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки є достатні підстави вважати, що вилучені в ході обшуку грошові кошти, документи та майно можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, слідчим суддею обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав, накладено арешт на вилучене майно, що запобігає його зникненню, а також необхідно для належного встановлення його походження.
Щодо порушення слідчим строку подачі клопотання про арешт грошових коштів та майна, то на думку колегії суддів, це не впливає на підстави і процес розгляду клопотання слідчого слідчим суддею та на прийняте рішення щодо конкретного майна, оскільки відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства, це не є безумовною підставою для незадоволення такого клопотання слідчого.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя врахував наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Інгульського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуку - залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: