Дата документу 09.02.2017 Справа № 554/931/17
Провадження № 1-кс/554/1273/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Проведеним досудовим розслідуванням установлено наступне:
17.12.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою : АДРЕСА_1 , під приводом укладання договору купівлі продажу, заволоділа правом на належну ОСОБА_5 квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_2 , при цьому, як гарантію виконання нею зобов`язань передала оригінали технічної документації на вказану квартиру доньці ОСОБА_5 , - ОСОБА_6 .
Після чого в жовтні місяці 2016 року ОСОБА_4 , вчинила відносно ОСОБА_6 самоправні дії, внаслідок яких заволоділа речами останньої та технічною документацією на квартиру
Допитана по даному факту ОСОБА_5 пояснила, в 2014 році вона придбала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2
В 2012 році ОСОБА_7 , який є її онуком попав в автомобільну аварію та став важко хворіти, і йому необхідно було проводити багато чисельні операції. Грошей не вистачало катастрофічно. Донька - ОСОБА_6 проживала останні близько 2 років в орендованій квартирі в м.Києві в квартирі своєї подруги ОСОБА_4 , 1970 р.н. В грудні 2015 року ОСОБА_4 продала свій автомобіль, та так як з ОСОБА_6 вони товаришували, то остання погодилася позичити 10 000 доларів доньці ОСОБА_6 .
Вони домовилися, що «умовно», як залог гарантії повернення боргу вони заставляють свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Обговоривши це з чоловіком ОСОБА_8 вони погодилися, так як ОСОБА_6 катастрофічно необхідні були грошові кошти для продовження лікування її сина, - їх онука. Вони мали укласти договір застави на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , гр.-ці ОСОБА_4 , за те, що остання дасть в борг ОСОБА_6 10 000 Доларів США, що було еквівалентом 260 000 грн.
17.12.2015 року зателефонувала донька ОСОБА_6 та сказала, що о 15 годині вони мають прийти до нотаріуса ОСОБА_9 , офіс якої розташований за адресою АДРЕСА_1 , що навпроти театру, там вони мали укласти договір застави їх квартири, під отримання грошей у борг донькою ОСОБА_6 у ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 надіялася, що вона зможе повернути швидко взяті в борг у ОСОБА_4 , грошові кошти, вона не хотіла продавати дану квартиру, так як їй самій ніде жити в м.Полтава. Надіялася на те, що вони з ОСОБА_4 подруги.
Після цього вони сказали, що підпишемо договір на умовах ОСОБА_4 . Після цього вона підписала договір купівлі продажу на квартиру по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 гарантувала, що з даною квартирою вона нічого робити не буде, що після повернення боргу, вона одразу поверне їй її квартиру. Також вони оговорили питання, що в разі не повернення боргу, то квартира буде продана спільно, з продажу даної квартири ОСОБА_4 отримує суму надану в борг, а їм повертає залишену суму від продажу. На підтвердження своїх слів, ОСОБА_4 передала їй оригінал договору купівлі-продажу квартири, та всю технічну документацію на дану квартиру. Ключі від даної квартири залишалися у ОСОБА_5 та вона сплачувала всі комунальні послуги за дану квартиру.
22.09.2016 року їй зателефонувала їх квартирантка та повідомила що ОСОБА_4 намагається продати їх квартиру. 23.09.2016 року вона повідомила, що ОСОБА_4 запропонувала придбати дану квартиру квартирантці за 25 000 доларів США., також вона повідомила, що у ОСОБА_4 були документи на їх квартиру.
Коли вона стала виясняти у ОСОБА_4 що відбувається, то ОСОБА_4 повідомила, що донька ОСОБА_6 винна їй не 10 000 доларів, а вже 27 000 доларів, це 10 000 які брали в борг, а інші гроші це проценти на 10 000. Вона не могла спілкуватися з ОСОБА_4 , бо сильно переживала, тому з ОСОБА_4 спілкувався її чоловік. На даний час ОСОБА_4 уникає зустрічей, та відмовляється пояснити, звідки взялися такі суми боргів. На даний час намагається продати квартиру, змінила замки. Всі її речі, меблі до даного часу залишаються в даній квартирі, вона продовжує сплачувати за квартиру комунальні послуги.
26 жовтня 2016 року вона знову спілкувалася ОСОБА_4 та запитала яким чином вона може розрахуватись з боргом і скільки винна загалом за повернення своєї квартири. Однак ОСОБА_4 не повідомила суму боргу за квартиру, а навпаки почала розповідати про якісь борги дочки, які остання ніби-то брала в неї в 2016 році.
. Нічого на підтвердження своїх слів ОСОБА_4 не надавала, та про встановлені нею суми боргів нічого повідомити не захотіла. В розмові з донькою ОСОБА_6 вона з`ясувала, що ніяких боргів, крім взятих 10 000 доларів США у ОСОБА_4 у неї не має і не може бути.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8 надав аналогічні свідчення ОСОБА_5 .
Будучи допитаною як потерпіла ОСОБА_6 показала, що останні декілька років вона орендувала квартиру у своєї подруги ОСОБА_4 , яка на той момент здавала в аренду квартиру в АДРЕСА_3 . Дану квартиру вона орендувала з 20.05.2014 року.
06.10.2016 року вона прийшла до орендованої нею квартири, так як вирішила переїхати до іншої квартири, про це вона перед цим повідомила ОСОБА_4 . Але коли я зайшла до даної квартири, то побачила, що в квартирі знаходилася ОСОБА_4 з своїм чоловіком ОСОБА_11 , своєю подругою, ОСОБА_12 . Коли пройшла до квартири то побачила, що її особисті речі зібрані в сумки. ОСОБА_4 повідомила, що речі вона забирає, так як вона вважає, що вона винна їй грошові кошти.
Того дня ОСОБА_4 заволоділа її особистими речами, та документами на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 . Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 , з проханням повернути забрані речі, але ОСОБА_4 всіляко ігнорувала зустрічі з нею.
Особисто у неї перед ОСОБА_4 ніяких боргових зобов`язань не має.
Крім того відомо, що на даний час вказана квартира виставлена на продаж і тому просить накласти арешт на неї.
На даний час існує загроза в продажу даної квартири та в зміні планування квартири.
Таким чином, вищевказана квартира має ознаки набутої в результаті вчинення злочину, а тому до моменту зясування істини у кримінальному провадженні повинна бути арештована з метою недопущення її відчуження. При цьому можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна квартири, для інших осіб відсутня.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення його власника.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що є обґрунтовані підстави вважати, що зазначене майно квартира АДРЕСА_4 , відповідає критеріям речового доказу, оскільки є підстави вважатися її предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу зміни до частини третьої статті 170 див. в Законі № 772-VIII від 10.11.2015.
В даному кримінальному провадженні жодній особі ще не оголошена підозра, але це не є перешкодою для арешту вищезазначеного майна, оскільки згідно вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання прокурора - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження будь-якими особами у будь-який спосіб, а саме: квартиру АДРЕСА_4 .
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1