АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/5860/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/138/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 641/5860/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України
за апеляційними скаргами прокурора в кримінальному провадження та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016року,-
Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, українка, з вищою освітою, не працююча, не заміжня, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима;
-вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 3400 гривень (сплачено), з позбавленням права обіймати керівні посади, які мають право здійснювати господарчі розпорядчі функції терміном на 2 роки,
визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у вигляді ОДНОГО року ШЕСТИ місяців обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, а також за ч. 1 ст. 366 КК України за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року, визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді ОДНОГО року ШЕСТИ місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-управлінських повноважень строком на ДВА роки і з штрафом в розмірі 3400 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно.
Зараховано ОСОБА_7 , як відбуте покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, який сплачено нею згідно квитанції від 11.06.2015 року та частково відбуте покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-управлінських повноважень.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі, встановлено їй іспитовий термін на ОДИН рік і відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано її не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про всі зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Термін відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту проголошення вироку.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова суму матеріальних збитків в розмірі 8303 (вісім тисяч триста три) гривні 78 копійок.
В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку районного суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та ухвалення нового вироку призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, посилаючись на те, що вона фактично двічі за одне і те саме діяння притягається до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного:
Як вважав встановленим суд першої інстанції, і про це зазначив у оскаржуваному вироку, ОСОБА_7 призначена на посаду директора Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова на підставі розпорядження голови Комінтернівської районної в м. Харкові ради ОСОБА_8 №2321 від 23 червня 2009 року, з присвоєнням їй 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як таку, що пройшла за конкурсом надавши їй право першого підпису. Одночасно ОСОБА_7 підписана присяга посадової особи місцевого самоврядування.
У подальшому, 03 червня 2013 року, ОСОБА_7 попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції, щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби».
23 серпня 2013 року, знаходячись в приміщенні Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 42, ОСОБА_7 маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно отримала частково заповнений бухгалтером ОСОБА_9 бланк довіреності №5 від 23.08.2013, а саме ОСОБА_7 самостійно вписано в графу «на отримання від» текст: «Центральна МРВД ХОВ ФСС з ТВП», в графу «цінностей за» текст: «накладною №2373 від 23.08.2013», в графу «перелік цінностей, які необхідно отримати» текст: «путівка одна шт.».
Дану довіреність, а також «Заявку страхувальника про виділення путівок за рахунок коштів Фонду на санаторне-курортне лікування для застрахованих осіб та членів їх сімей», в яку самостійно внесла недостовірні відомості (за що 12.12.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова була засуджена за ч. 1 ст. 366 КК України), ОСОБА_7 надала до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Харківське обласне відділення, що розташований за адресою: м. Харків, пл. Конституції, 1, згідно якої отримала накладну № 2373 від 23.08.2014 для подальшого отримання путівки до санаторно-курортного закладу «Києв», вартістю - 6195,00 грн, зі сплатою 20 % її вартості, згідно ст. 4.5 постанови Правління фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про затвердження Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» №12 від 25.02.2009 року.
29 серпня 2013 року ОСОБА_7 сплатила 20% від вартості путівки, а саме 1239,00 грн., за накладною №2373 від 23.08.2014, отримала путівку до санаторно-курортного закладу «Києв», якою розпорядилася за призначенням, тим самим спричинила Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова матеріальну шкоду на суму 4956, 00 грн., що було виявлено при проведенні Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності документальної планової перевірки, і за наслідками якої до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності підлягає поверненню неправомірно витрачена сума страхових коштів 4956,00 грн., що відображеного в рішенні № 67-03-09 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Таким чином, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд визнав фактичне заподіяння матеріальної шкоди Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Харківське обласне відділення. Але в якості потерпілого до участі в провадженні було залучено Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова. Посилання у вироку на те,що своїми діями обвинувчаена спричинила Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району м. Харкова матеріальну шкоду на суму 4956, 00 грн., не ґрунтується на матеріалах провадження. Адже саме на цей Центр було покладено необхідність відшкодування шкоди.
Розглядаючи кримінальне провадження в підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції на це протиріччя уваги не звернув, і в подальшому воно усунуто не було.
Згідно вимог пп.1-3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Згідно вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
У зв`язку з викладеним оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
В ході нового розгляду необхідно врахувати зазначене в цій ухвалі, а також доводи сторін, викладені в апеляційних скаргах, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої задовольнити частково.
Вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.
Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ __________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12