Справа № 495/775/17
№ провадження 1-кс/495/238/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
08.02.2017 року ОСОБА_5 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на бездіяльність посадових осіб Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України.
Так, скаржник просить суд зобов`язати посадових осіб Білгород-Дністровського відділу поліції на підставі повідомлення про кримінальне правопорушення від 06.02.2017 року ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР щодо вчинення працівниками Білгород-Дністровської центральної районної лікарні: лікарем-неврологом ОСОБА_6 та завідуючої неврологічного відділення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України та розпочати досудове слідство й повідомити заявника.

За твердженням скаржника, 06 лютого 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області із повідомленням про вчинення лікарями Білгород-Дністровської ЦРЛ: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, в якому вказав фабулу, обставини справи та посилання на норми кримінального права.
02.02.2017 року ОСОБА_5 викликав «швидку допомогу», оскільки напередодні отримав тілесні ушкодження, внаслідок застосування до ОСОБА_5 сили зі сторони представників правоохоронних органів.
На прийомі у лікаря - ОСОБА_8 , лікар спочатку ставила діагноз «струс головного мозку», але після того як ОСОБА_5 розказав причину отримання травми, ОСОБА_9 змінила думку.
Після того як ОСОБА_5 проходив додаткові аналізи та повернувся до ОСОБА_9 , то вона, можливо вступивши у змову із працівниками поліції; або з інших міркувань, повністю змінила ставлення до ОСОБА_5 , вказуючи, що усі симптоми ОСОБА_10 , з якими він звернувся: головний біль, високий тиск, температура тіла, втрата свідомості, сухість - це прояви якогось минулої травми та, взагалі, вказувала, що насправді це грип.
Отже, ОСОБА_5 не направляли на МРТ, не обстежували на предмет виявлення хвороби неврологічного генезу. Взагалі не проводилось диференціація діагнозу.
Проте, лікарем-окулістом ОСОБА_11 оглядався ОСОБА_5 та нею ставилось питання про необхідність неврологічного дослідження. Однак, завідуюча неврологічного відділення ОСОБА_7 зі слів ОСОБА_5 телефонувала окулісту із претензіями, щодо її запису до амбулаторної книжки, та, як зазначив постраждалий, заводилася нова книжка, в яку не увійшли записи окуліста ОСОБА_11 .
Проте, ОСОБА_5 встиг сфотографувати усі сторінки амбулаторної книжки та лікарі були вимушені використовувати саме її.
Усі вищенаведені дії лікаря ОСОБА_8 та завідуючої відділенням ОСОБА_7 спотворюють та порушують право людини на належну медичну допомогу, приховують інформацію та покривають злочин, вчинений поліцейським.
Скаржник вважає, що зазначені медичні працівники скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.139 КК України:ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до двох років.
06.02.2017 року ОСОБА_5 звернувся до Білгород-Дністровської ВП ГУНП з повідомленням про кримінальне правопорушення в порядку ч.1 статті 139 КК України, що підтверджується копією вказаного повідомлення із особистим підписом працівника канцелярії, що підтверджує прийом документа до Білгород-Дністровської ВН ГУНП.
Частиною 1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого Джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Однак, наступного дня 07.02.2017 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про негайне отримання результатів внесення відповідних відомостей до ЄРДР, проте відповіді,так й не отримав.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 , у повному обсязі підтримав скаргу ОСОБА_5 та просив суд її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення даної скарги та просив суд у її задоволенні відмовити.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника скаржника та думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник подав заяву на бездіяльність посадових осіб Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Згідно із ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але й пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального порушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Однак, як стверджує заявник, відповіді стосовно результатів розгляду повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2017 року та внесення його до ЄРДР, а також повідомлення про початок досудового розслідування та відповіді на звернення ОСОБА_5 від 06.02.2017 року не надані.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

У п.2 Інформаційного листа № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже, саме слідчий та прокурор, як спеціальні суб`єкти кримінального провадження, надають оцінку заявам та повідомленням, встановлюють, чи містить заява відомості про скоєння кримінального правопорушення, і лише після цього приймають рішення про необхідність проведення досудового слідства.

Таким чином, уповноважена особа Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області була зобов`язана невідкладно, але й пізніше 24-х годин після подання 06 лютого 2017 року ОСОБА_5 заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 214, 303-305, 307 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Білгород-Дністровський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області на підставі повідомлення ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 06.02.2017 року внести відомості до ЄРДР щодо вчинення працівниками Білгород-Дністровської центральної районної лікарні: лікарем-неврологом ОСОБА_6 та завідуючої неврологічного відділення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України.
Розпочати досудове розслідування та повідомити про його початок скаржника.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1