Справа № 646/9453/16-к Пр.№ 1-кп/646/170/2017
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.17 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, які були наявні під час його обрання.

Представник потерпілої клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений проти доводів прокурора заперечував та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Прокурор та представник потерпілої проти заміни запобіжного заходу заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням злочину. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченим діяння.

Відповідно до сформованої Европейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украины «Про виконання рішень і застосування практики Европейского суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non(обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§§73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006г. у справі "Корчуганова проти Росії", §§66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005г. у справі "Рохлина проти Росії", §§73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008г. у справі "Мамедова проти Росії", §79 рішень ЕСПЧ від10.02.2011г. по справі "Харченка проти України", §§40-42рішення ЕСПЧ від 02.03.2006г. у справі "Долгова проти Росії")

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти власності, поєднаного з насильством, за який передбаченого покарання до 7 років позбавлення волі, при цьому він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічного злочину та злочину, передбаченого ст.393 КК України, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора та представника потерпілої про наявність ризику продовження злочинної діяльності та ухилення від суду.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником на їх користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст..5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд, продовжуючи ОСОБА_5 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 314, 369 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Клопотання обвинуваченого залишити без задоволення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без зміни - у виді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 09 березня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1