Справа № 344/1934/17
Провадження № 1-кс/344/469/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в рамках кримінального провадження №0000326 від 26.01.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2015р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. 30.06.2016р. ухвалою Сихівського районного суду Львівської області задоволено подання адміністрації Львівської ВК №48, якою встановлено ОСОБА_4 адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено наступні обмеження: з`являтися на реєстрацію в органи поліції три рази на місяць; заборона виїзду за межі району(міста) без дозволу поліції; заборона перебувати місцях району (міста), де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив, незалежно від мети відвідування; заборона виходу з будинку/квартири в період з 22год. до 06год. наступного дня. Після звільнення з Львівської ВК №48 15.09.2016р. ОСОБА_4 прибув у Івано-Франківський ВП ГУ НП в Івано-Франківській області для реєстрації, де його було попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. Однак, будучи ознайомленим з правилами та обов`язками адміністративно піднаглядних осіб, самовільно, без поважних на те причин, без повідомлення та дозволу органів поліції, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 10.11.2016р. ОСОБА_4 залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за іншою адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає на даний час. Крім цього, в період часу з 03.01.2017р. по 25.01.2017р. ОСОБА_4 3 рази не з`являвся на реєстрацію в Івано-Франківський ВП ГУ НП в Івано-Франківській області.

08.02.2017р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні якого на думку слідчого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання також зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді арешту строком до 6 місяців і підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення майнового злочину, підозрюється у вчиненні нового злочину, а саме в самовільному залишенні місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду. Також, офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, систематично вчиняє злочини та з метою отримання засобів до існування може знову їх вчинити, що свідчить про достатню наявність підстав застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання в частині обов`язків уточнив та підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні клопотання заперечили, покликаючись на необґрунтованість підозри, просили в такому відмовити.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що 08.02.2017р. ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину невеликої тяжкості, відповідальність за який передбачено ст. 395 КК України, зокрема покарання у виді арешту на строк до шести місяців.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У пункті п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності його вини, що не стосується питань даного судового розгляду.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність місця проживання та відсутність постійного місця роботи, а також наявність судимості.

При цьому обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків, та відповідно не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування зазначеного вище запобіжного заходу, який в свою чергу буде співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, відтак клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього зазначених прокурором обов`язків.

У ч. 6 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 на строк до 07 квітня 2017 року включно обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Івано-Франківськ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, -

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 доручити здійснювати слідчому СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1