Провадження № 11-кп/792/100/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 686/8714/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.368 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади строком на 2 (два) роки та з конфіскацією майна, без спеціальної конфіскації.

На підставі ст.54 КК України ОСОБА_9 позбавлено 10 рангу державного службовця.

Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 визначено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 22.02.2016 р. по 25.02.2016 р. включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком чинності залишено попередню заставу.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1583 грн. 28 коп. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області, яка відноситься до п`ятої категорії посад державних службовців, з присвоєнням 10 рангу державного службовця, тобто, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, 22 лютого 2016 року близько 11 год. 40 хв., знаходячись у салоні автомобіля ОСОБА_10 біля приміщення Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, що по вул. І.Франка, 2/2 в м. Хмельницькому, одержав для себе від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 10000 грн. за складання позитивного акту перевірки та реєстрацію ліфтів, які монтувались ПП «Хмельницькліфтбуд» в приміщенні торгівельного центру по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 у м. Хмельницькому, за наступних обставин.

Так, у 2015 році ПП «Хмельницькліфтбуд» на замовлення ТОВ «Альянс Груп» проведено монтаж 4-х ліфтів в приміщенні торгівельного центру по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 в м. Хмельницькому (власник приміщення - ПП «М.В.К.»). 16.02.2016 р. головним інженером ПП «Хмельницькліфтбуд» ОСОБА_11 , який був уповноважений керівництвом ПП «М.В.К.» на здійснення від імені цього підприємства дій, пов`язаних із реєстрацією та введенням в експлуатацію означених ліфтів, подано до Управління Держпраці в Хмельницькій області заяви ПП «М.В.К.» щодо направлення інспектора для участі в комісії з приймання та державну реєстрацію вищевказаних ліфтів.

17.02.2016 р. в обідню пору заступником начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області ОСОБА_9 , на підставі наказу в.о. начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області № 142 від 17.02.2016 р. «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на проведення перевірки № 902/16 від 17.02.2016 р., проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в частині безпечної експлуатації ліфтів і готовності об`єкта по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 у м. Хмельницькому. Під час перевірки також були присутні перший заступник начальника управління ОСОБА_12 та головний інженер ПП «Хмельницькліфтбуд» ОСОБА_11 .

За наслідками перевірки будь-яких порушень вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки не виявлено. При цьому документів щодо результатів проведеної перевірки ОСОБА_9 на місці не складав, а на запитання ОСОБА_11 коли будуть результати перевірки та чи будуть зареєстровані вказані ліфти, відповів, що повідомить про це додатково до кінця дня.

Після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_13 поїхали, ОСОБА_11 повернувся до свого кабінету, де виявив чоловічий капелюх, який належав ОСОБА_9 , тому одразу зателефонував до останнього та повідомив про це, на що ОСОБА_9 відповів, що зателефонує ввечері і скаже, що робити.

Цього ж дня близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_11 знову зателефонував до ОСОБА_9 та запитав, що йому робити з капелюхом, оскільки вже планував їхати додому, на що ОСОБА_9 відповів, що зараз до нього перетелефонують та скажуть, що робити. Після цього, близько 18 год. 30 хв. до ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_14 , повідомив, що він від ОСОБА_9 та вони домовились зустрітись на автозаправці «WOG» по вул. Західно - Окружній у м. Хмельницькому.

У подальшому, перебуваючи на автозаправці, ОСОБА_14 передав ОСОБА_11 отриманий від ОСОБА_9 паперовий аркуш, на якому були виконані рукописні написи, а саме: номер мобільного телефону ОСОБА_11 « НОМЕР_1 » та напис: «ліфти, 20000», а ОСОБА_11 передав ОСОБА_15 капелюх, залишений ОСОБА_9 під час перевірки. При цьому, із змісту записів ОСОБА_11 зрозумів, що цифри «20000» є сумою коштів, яку необхідно передати ОСОБА_9 за складання позитивного акту перевірки і подальшу реєстрацію ліфтів, що змонтовані і встановлені ПП «Хмельницькліфтбуд» в приміщенні торгівельного центру по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 в м. Хмельницькому.

Про цю подію ОСОБА_11 18.02.2016 р. повідомив директору ПП «Хмельницькліфтбуд» ОСОБА_10 та передав йому отриманий напередодні від ОСОБА_14 аркуш паперу. Вислухавши ОСОБА_11 та ознайомившись із змістом записів, ОСОБА_10 зрозумів, що за складання позитивного акту перевірки та реєстрацію ліфтів необхідно передати ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 20000 грн.

19.02.2016 р. в першій половині дня ОСОБА_10 , з метою з`ясування результатів проведеної перевірки та дати реєстрації ліфтів, зустрівся із ОСОБА_9 , під час розмови з яким в службовому кабінеті останнього за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 повідомив, що по 2-х панорамних електричних ліфтах були виявлені певні зауваження щодо «розфасовки каната». На це ОСОБА_10 зазначив, що у нього з цього приводу є відповідні експертні висновки і ліфти пройшли усі випробування, на що ОСОБА_9 запропонував продовжити їх розмову на вулиці. Перебуваючи біля приміщення Управління Держпраці в Хмельницькій області по вул. Кам`янецькій, 74 у м. Хмельницькому, ОСОБА_9 поскаржився ОСОБА_10 на скрутний матеріальний стан працівників управління та повідомив, що за складання позитивного акту перевірки та подальшу реєстрацію ліфтів ОСОБА_10 необхідно передати йому грошові кошти, однак точної суми не вказав, пообіцявши озвучити її при наступній зустрічі.

Цього ж дня, через декілька хвилин після вищевказаної зустрічі, до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_9 та попросив повернутись до приміщення управління. Приблизно через 30 хв. після першої зустрічі, ОСОБА_10 зайшов у службовий кабінет ОСОБА_9 , де останній запитав: «Половина тої суми буде нормально?». Із цих слів ОСОБА_10 зрозумів, що мова йде про половину тієї суми, яка була вказана на аркуші паперу, що був переданий ОСОБА_11 . ОСОБА_14 і уточнив, запитавши в ОСОБА_9 : «10 тисяч гривень?», на що ОСОБА_9 відповів: «Так». На вказану суму ОСОБА_10 погодився, а на запитання коли будуть зареєстровані ліфти, ОСОБА_9 відповів, що акти перевірки він вже підготував та для реєстрації ОСОБА_10 необхідно буде лише надати технічні паспорта на ліфти. Крім того, під час розмови вони домовились зустрітись 22.02.2016 р. о 10 год. 00 хв. і «закрити всі питання». Таким чином ОСОБА_10 зрозумів, що під час наступної зустрічі він має передати ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 грн. та паспорта на ліфти, а ОСОБА_9 має здійснити реєстрацію вказаних ліфтів.

22.02.2016 р. близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_10 , виконуючи попередню домовленість із ОСОБА_9 , приїхав до приміщення Управління Держпраці в Хмельницькій області та, зайшовши до службового кабінету ОСОБА_9 , передав останньому 4 технічні паспорти на ліфти, змонтовані в торгівельному центрі по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 у м. Хмельницькому. В ході розмови ОСОБА_9 повідомив, що технічні паспорта на ліфти можна буде забрати до кінця дня 22.02.2016 р. або 23.02.2016 р. З цієї розмови ОСОБА_10 зрозумів, що ОСОБА_9 мав зареєструвати ліфти після передачі йому неправомірної вигоди.

В подальшому ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 , що йому необхідно через 15 хв. під`їхати на АДРЕСА_3 до Експерно-технічного центру, де, як зрозумів ОСОБА_10 , він і мав передати ОСОБА_9 кошти в сумі 10000 грн. як неправомірну вигоду за складання позитивного акту перевірки і подальшу реєстрацію ліфтів.

22.02.2016 р. близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_9 , знаходячись у салоні автомобіля ОСОБА_10 біля приміщення Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, що по вул. І.Франка, 2/2 у м. Хмельницькому, одержав для себе від ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди кошти в сумі 10000 грн., які поклав у праву кишеню своєї куртки, після чого вони під`їхали до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 був затриманий працівниками правоохоронних органів, які під час проведеного огляду виявили у нього вищевказану суму грошових коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Так, у поданих апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 з ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України, та призначити останньому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Свої вимоги аргументують тим, що ОСОБА_9 в силу своїх функціональних обов`язків не наділений повноваженнями займатись реєстрацією ліфтів, чи впливати, з використанням свого службового становища, на прийняття такого рішення, а неправомірну вигоду він отримав виключно за бажання вплинути на підставі добрих стосунків на прийняття начальником Управління Держпраці в Хмельницькій області рішення щодо такої реєстрації, що виключає в його діях об`єктивну сторону інкримінованого злочину, у відповідності до роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво».

Звертають увагу на те, що судом у вироку відображено показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин події невірно та упереджено.

Зазначають і про те, що судом у вироку не вирішено долю речових доказів, в частині мобільного телефону та флеш накопичувача, вилучених у обвинуваченого 22.02.2016 року під час огляду місця події.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ст.284 КПК України.

Свої вимоги аргументує тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні взагалі не розпочато, а тому всі докази, які покладені в основу вироку, слід визнати недопустимими, так як наявні у матеріалах кримінального провадження повідомлення про злочин не були зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та не були внесені до ЄРДР.

Звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження наявний протокол допиту ОСОБА_10 як свідка, тобто орган досудового розслідування не визнав його потерпілим.

В запереченні на апеляційні скарги сторони захисту, прокурор вважає вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляційні скарги процесуальних опонентів безпідставними.

Наголошує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато 20.02.2016 року, з дотриманням вимог чинного процесуального законодавства, відомості про злочин внесені до ЄРДР, а повідомлення про злочин зареєстровано у відповідному журналі обліку заяв.

Зазначає, що повноваження ОСОБА_9 на реєстрацію ліфтів підтверджуються дослідженими по справі доказами, в тому числі і показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_18 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційних скарг сторони захисту, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку власних апеляційних скарг з підстав наведених у них, думку прокурора про законність та обґрунтованість рішення суду та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що місцевим судом по даній справі дотримано вимоги кримінального процесуального законодавства, спрямовані на встановлення в справі об`єктивної істини, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_9 у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та детально викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

В оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції, крім того, наведені всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також викладено оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, із зазначенням підстав, з яких приймаються одні докази та відкидаються інші.

Зокрема, вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який хоча і не визнавав вини під час судового провадження в місцевому суді, однак не заперечував факту отримання від ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 10000 грн., які були вилучені співробітниками правоохоронних органів.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти у зазначеному розміру ним надавалися ОСОБА_9 за складання позитивного акту перевірки і подальшу реєстрацію ліфтів.

З матеріалів провадження слідує і в апеляційних скаргах не оспорюється те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області, мав статус державного службовця десятого рангу п`ятої категорії, тобто, відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України в редакції на час вчинення діяння, віднесений до службових осіб, які займають відповідальне становище.

Функціональні обов`язки ОСОБА_9 , відповідно до положення про Управління Держпраці в Хмельницькій області, наказу Управління №290 від 28 грудня 2015 року про розподіл обов`язків заступника начальника управління та повідомлення начальника даного Управління, підтверджують повноваження обвинуваченого займатись реєстрацією ліфтів (право приймати рішення про введення в експлуатацію ліфтів), що спростовує позицію останнього про неможливість здійснення таких дій.

Наявність у ОСОБА_9 повноважень на реєстрацію ліфтів випливає також із витягу з Книги реєстрації ліфтів, відповідно до змісту якої обвинувачений особисто вносив відповідні записи про реєстрацію ліфтів інших суб`єктів господарювання, які засвідчував власним підписом.

Вказані обставини повністю узгоджуються із показаннями в суді першої інстанції свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_18 (начальника Управління Держпраці та першого його заступника), відповідно до яких обвинувачений не лише був наділений повноваженнями на проведення перевірок, складання акту перевірки та реєстрацію ліфтів тощо, але й уповноважувався провести перевірку дотримання вимог законодавства та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки експлуатації ліфтів і готовності об`єкта по вул. Старокостянтинівське шосе, 5 у м. Хмельницькому.

Даними протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю особи, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 22 лютого 2016 року, законність яких стороною захисту не ставиться під сумнів, зафіксовано розмову між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо їх зустрічі, на якій останнім було передано грошові кошти в сумі 10 000 грн. обвинуваченому за складання позитивного акту перевірки та реєстрацію ліфтів.

При цьому із даних зафіксованої розмови між обвинуваченим та потерпілим жодних повідомлень про сприяння у прийнятті начальником Управління Держпраці рішення щодо реєстрації ліфтів, не міститься.

Крім того, така версія сторони захисту повністю спростовується показаннями вище наведених свідків та потерпілого, яка обґрунтовано була розцінена місцевим судом, як намагання обвинуваченого ухилитися від відповідальності.

Отримуючи неправомірну вигоду від потерпілого, ОСОБА_9 не міг не розуміти, що ця винагорода йому дається за використання ним можливості своєї посади.

Аналіз фактичних підстав кваліфікації дій засудженого і нормативне тлумачення положень закону про кримінальну відповідальність, за якою було кваліфіковано ці обставини, дають підстави зробити висновок про те, що суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища.

Місцевим судом ретельно перевірено позицію сторони захисту щодо неправильної юридичної оцінки дій ОСОБА_9 , та дано обґрунтовану і належним чином вмотивовану відповідь на її спростування, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає за умови, що службова особа одержала її за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу, про що зазначив і Верховний Суд України, виклавши свою позицію в цій частині у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №5 «Про судову практику у справах про хабарництво». Тобто, кримінальна відповідальність за одержання неправомірної вигоди у розумінні диспозиції частини третьої статті 368 КК України настає тоді, коли одержання неправомірної вигоди особою відбувається в обмін на вчинення чи не вчинення нею в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, що власне встановлено місцевим судом у діях ОСОБА_9 .

В той час, доводи захисника щодо неправильного застосування кримінального закону, оскільки дії обвинуваченого формально підпадають під ознаки ч.2 ст.369-2 КК є безпідставними, оскільки суб`єктом передбаченого злочину може бути тільки приватна особа, якою ОСОБА_9 в силу своїх функціональних обов`язків не являвся.

Не заслуговують на увагу посилання апелянтів на те, що судом у вироку відображено показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин події невірно та упереджено. Відповідно до змісту звукозапису судового провадження, місцевим судом відображено показання свідків та потерпілого у повному обсязі. Жодної невідповідності вказаних показань не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про істотні порушенням норм кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування, так як наявні у матеріалах справи повідомлення про злочин не були зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та не внесені до ЄРДР, колегія суддів не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, повідомлення УСБУ в Хмельницькій області №72/15/1-870 про злочин за фактом вимагання неправомірної вимоги ОСОБА_9 зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення ГУНП в Хмельницькій області та внесене до ЄРДР в день його надходження слідчому, а саме 20.02.2016 року, що підтверджується рапортом слідчого та витягом з ЄРДР.

Не ґрунтується на матеріалах провадження і посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_10 орган досудового розслідування не визнав потерпілим, адже такі твердження спростовуються пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 08.04.2016 року та протоколом допиту потерпілого від 09.04.2016 року. В той час, будь-яких процесуальних документів (постанов) про визнання особи потерпілим, чинний КПК України не передбачає.

У контексті наведених обставин, не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи захисника ОСОБА_7 про скасування судового рішення з зазначених підстав та закриття відносно ОСОБА_9 кримінального провадження на підставі п.3 ст.284 КПК України.

Отже доводи апеляційних скарг не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів, досліджених і оцінених в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів не має підстав вважати висновки суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання необґрунтованим, несправедливим та не виваженим або ж призначеним не у відповідності до положень ст.65 КК України та без врахування обставин, які впливають на вид, розмір та форму його відбування.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватого та його відношення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, у зв`язку із чим прийшов до правильно висновку про необхідність призначення основного покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.368 КК України.

Прохання ж обвинуваченого та його захисника про призначення ОСОБА_9 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, не може бути задоволено, оскільки не ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність, так як санкція злочину, за який він засуджений не передбачає альтернативних видів покарань, як і не дає можливості для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

За таких обставин, покарання ОСОБА_9 , а саме, основне - у виді позбавлення волі, яке належить винному відбувати реально, в сукупності з додатковими видами покарання, призначеними судом, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний та обґрунтований вирок при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни чи скасування вироку суду щодо останнього не встановлено.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .