Справа №477/2110/16-к 24.05.2017

Провадження № 11-кп/784/367/17 Категорія: ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої (судді-доповідача): ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000317 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, -

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисники ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 - 2006 року народження, та ОСОБА_11 - 2010 року народження, працюючого оператором котельні у фермерському господарстві «Органік-Сістем», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 ; -

- засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту процесуальні витрати по залученню експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 6 385,80 грн.;

- Управління казначейства у Вітовському районі Миколаївської області відшкодування цих витрат в загальній сумі 11 874 грн. 81 коп.

- ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду в частині цивільного позову змінити та зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_12 до 5 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 , кваліфікації його дій та призначеного покарання, вважає вирок в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтованим. Вважає, що з урахуванням характеру та обсягу душевних і психічних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_12 в результаті ДТП, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), а також з урахуванням складного сімейного та матеріального становища обвинуваченого ОСОБА_7 , розмір моральної шкоди на користь потерпілої має становити не більше 5 000 грн.

При цьому апелянт зазначає: що суд першої інстанції визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, не надав належної правової оцінки характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла, стан її здоров`я та характер немайнових прав; що суд належним чином не оцінив доводи потерпілої ОСОБА_12 в обґрунтування її позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, оскільки ці вимоги письмовими доказами не підтверджені; що суд не взяв до уваги інвалідність сина обвинуваченого ОСОБА_13 і перебування на утриманні обвинуваченого його матері ОСОБА_14 , 1956 року народження, яка хворіє на бронхіальну астму, у 2016 році перебувала на лікуванні та потребує його постійно.

Також вважає доказом складного матеріального становища обвинуваченого укладений ним 5 березня 2016 року договір № 13330 грошового займу 10 000 грн. з підприємством «Органік Системс», в якому працює.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2016 року, приблизно о 08,30 год., ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-1105», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автомобільної дороги з боку залізничної станції «Котляреві» в напрямку с. Котляреве Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області.

При цьому, перетинаючи автомобільну дорогу «М-14» «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (далі дорога «М-14»), тобто проїжджаючи нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, де дорога «М-14» була головною по відношенню до дороги, по якій він рухався, в порушення підпункту б) пункту 2.3 та пунктів 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами, далі - ПДР України), проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалася, не стежив за нею, не контролював свій рух, хоча мав таку об`єктивну можливість, перед початком перетину проїжджої частини автомобільної дороги «М-14» не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в наслідок чого не надав перевагу в русі автомобілю марки «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі «М-14» під керуванням ОСОБА_15 , і допустив зіткнення правою боковою частиною свого автомобіля з передньою частиною автомобіля «Opel Vectra».

В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «ЗАЗ-1105», ОСОБА_9 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у виді скольчатого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням, забиття, ссаден і здавлень м`яких тканин лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі що викликають тривалий розлад здоров`я.

Крім того, в результаті зіткнення автомобілів, пасажир автомобіля «ЗАЗ-1105» ОСОБА_12 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у виді політравми, множинних розривів печінки, перелому 4 та 5 ребер справа з пошкодженням легені, правостороннього пневмотораксу, внутрішньочеревної кровотечі, перелому лівої лонної кістки зі зміщенням уламків, перелому правої сідничної кістки без зміщення уламків, травматичного шоку 2-го ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 підпункту б) пункту 2.3 та пунктів 16.3, 16.11 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із тяжкими наслідками у виді тяжких тілесних ушкоджень у громадянки ОСОБА_12 та тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ОСОБА_9 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги першої; доводи прокурора ОСОБА_16 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані захисником матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України та у частині вирішення цивільного позову прокурора апелянтом не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 129, 374 КПК України та роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5, постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду. При цьому, приймаючи рішення з цього питання на ґрунті ретельно досліджених законних підстав та розміру заявленого цивільного позову, суд має керуватися відповідним матеріальним законом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 3 ст. 23 ЦК України та роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_12 , який задоволений частково, виходив з доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у дорожньо-транспортній пригоді, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження. Підставами для відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_12 судом взято до уваги, що потерпілій необхідно прикладати додаткових зусиль по нормалізації свого життєвого устрою, в тому числі лікуватися від отриманих ушкоджень.

Судом також враховано: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, його ненавмисний характер, обставини його скоєння, його поведінку після ДТП, в тому числі матеріальну допомогу, яку він надавав потерпілим на лікування, вчинення злочину вперше; дані про особу, який є раніше не судимим, має постійну та офіційну роботу, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей; пом`якшуючу його покарання обставину - щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують його покарання;

При цьому, суд вважав за можливе не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки наявність у нього такого права надасть йому можливість отримувати дохід та заробіток для забезпечення своєї сім`ї та допомоги потерпілим у разі їх подальшого лікування, від чого він не відмовлявся.

За такого суд також вважав за можливе виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України, з обов`язковим контролем за цим виправленням згідно з положеннями статті 76 КК України з покладеннями обов`язків, визначених цією статтею.

Як свідчить висновок судово-медичної експертизи № 222 від 30 серпня 2016 року у потерпілої ОСОБА_12 в результаті дорожньо-транспортної пригоди малися тілесні ушкодження у виді політравми, множинних розривів печінки, перелому 4 та 5 ребер справа з пошкодженням легені, правостороннього пневмотораксу, внутрішньочеревної кровотечі, перелому лівої лонної кістки зі зміщенням уламків, перелому правої сідничної кістки без зміщення уламків, уламкового перелому великої великоберцової кістки в с/з зі зміщенням уламків, травматичного шоку 2-го ступеню; ці тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а. с. 45 - 46).

Виходячи зі встановлених в судовому засіданні обставин, з урахуванням того, що потерпіла ОСОБА_12 внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, заподіяних через дії обвинуваченого, зазнала моральних страждань, оскільки їй необхідно було прикладати додаткових зусиль по нормалізації свого життєвого устрою, в тому числі лікуватися від отриманих ушкоджень; а також з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, а також тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, водночас враховуючи і надання обвинуваченим допомоги потерпілій, суд прийшов до висновку, що розмір компенсації моральних страждань по заявленому позову буде достатнім та співмірним в 20 000 грн. і задовольнив позов потерпілої в цій частині частково.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який є обґрунтованим та вмотивованим.

Тому, апеляційна скарга захисника у частині ненадання належної правової оцінки характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла, стан її здоров`я та характер немайнових прав є неприйнятними, оскільки кількість та характер отриманих потерпілою внаслідок ДТП з вини обвинуваченого тілесних ушкоджень є очевидним той факт, що потерпіла ОСОБА_12 дійсно має прикладати додаткових зусиль по нормалізації свого життєвого устрою, в тому числі лікуватися від отриманих ушкоджень.

За такого, часткове задоволення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди у визначеному судом розмірі, відповідає вимогам розумності та справедливості, характеру й ступеню душевних страждань потерпілої, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Є безпідставними посилання апелянта на утримання обвинуваченим своєї матері, оскільки таких даних матеріали справи не містять. Не надані вони і стороною захисту і апеляційному суду.

Натомість, матеріали справи свідчать, що мати обвинуваченого є пенсіонеркою і, відповідно, отримує пенсію. А тому відсутні підстави вважати, що вона перебуває на утриманні свого сина обвинуваченого у цій справі.

Що стосується наявності у обвинуваченого сина інваліда, то ця обставина також не є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій. А тим більш за умови, що однією з підстав не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, як раз і було надання йому можливості в такий спосіб отримувати дохід та заробіток для забезпечення своєї сім`ї та допомоги потерпілим у разі їх подальшого лікування, від чого він не відмовлявся в суді першої інстанції, як вказав суд у вироку.

Також є безпідставним і посилання захисника, як на доказ складного матеріального становища обвинуваченого, на укладення ним 5 березня 2016 року договору № 13330 грошового займу 10 000 грн. з підприємством «Органік Системс», в якому працює, оскільки це договір не доводить та не спростовує наведених захисником обставин.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді