справа №619/1456/16-к
провадження №1-кп/619/66/17
ВИРОК
іменем України
21 квітня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
потерпілоїОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7
захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002002 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Орлівка Івнянського району Бєлгородської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого охоронцем на ТОВ «САТЛ 2015», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановив
02 листопада 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у дворі житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Пересічне в`їзд Залізнодорожний №14. разом із своєю матір`ю ОСОБА_9 . На її прохання до них прийшли донька ОСОБА_7 ОСОБА_6 та зять обвинуваченого ОСОБА_10 , які допомогли ОСОБА_7 дійти будівлі, переодягнутись та поклали його на диван спати. Після чого пішли по своїх справах, в будинку залишилися ОСОБА_7 зі своєю матір`ю ОСОБА_9 . Приблизно о 23 годині цього ж дня ОСОБА_7 проснувся, оскільки впав з дивана. До нього підійшла його мати та хотіла допомогти, але між ними з невстановлених причин, оскільки ОСОБА_7 був у сильному алкогольному сп`янінні, виник конфлікт. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, з метою реалізації якого ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_9 , в результаті чого остання впала на підлогу, вдарившись об підлогу. ОСОБА_7 намагався підняти свою матір, але вона впала обличчям на підлогу та втратила свідомість. Потім ОСОБА_7 знову намагався її декілька разів підняти, але не втримував матір і вона падала. В результаті дій ОСОБА_7 його матір ОСОБА_9 отримала наступні тілесні пошкодження: травму голови у вигляді розповсюдженого синця з крововиливами в підлеглі м`які тканини в правих виличній та щічній ділянках з переходом на скроневу ділянку; синця на правій вушній раковині; великовогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в лобній та правій скроневій ділянці з крововиливом у скроневий м`яз, осколкового перелому кісток носу; забійної рани на нижній повіці правого ока з крововиливом в білкову оболонку ока та гематомами повік обох очей; крововиливів під м`які мозкові оболонки скроневої частки правої півкулі головного мозку на ділянці 6х5 см; ушкодження шиї у вигляді розповсюдженого (місцями переривчастого) підшкірного синця на передній та бічних поверхнях шиї у верхньому відділі та прилеглій ділянці підборіддя, невеликого (3х1,5 см) синця на лівій бічній поверхні шиї на межі верхнього та середнього відділів, повздовжнього садна на тлі синця на передній поверхні шиї в нижньому відділі, перелом лівого великого рогу під`язикової кістки з вогнищем крововиливом в підслизову оболонку і м`язи язика у кореня ближче до нижньої його верхні; закрита травма грудної клітки у вигляді розгинальних переломів 2-5-го правих та лівих ребер, відповідно по середній та передній пахвовим лініям без ушкодження пристінкової плеври з синцями переривчастого характеру в ділянку перелому; згинальних переломів 2-5 го лівих ребер по лопатковій лінії без пошкоджень пристінкової плеври, синця на передній поверхні грудної клітини по лівій навкологрудинній лінії на рівні 2-4го міжреберних проміжок; перелом правої плечової кістки на рівні нижньої третини з синцем на зовнішньої поверхні плеча; перелом лівих ліктьової та променевої кісток на рівні верхньої третини з розповсюдженим синцем на рівні верхньої та середньої третин передпліччя на задньо-внутрішньої його поверхні. Відповідно до висновку експертів №495-КЕ/2016 від 23 березня 2017 року закрита травма голови з осколковим переломом кісток носа, яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньою кровотечею з аспірацією крові в дихальні шляхи і розвитком загрозливого для життя асфіктичного стану, що й призвело до настання смерті ОСОБА_9 , яка є тяжким тілесним ушкодженням; перелом лівого рогу під`язикової кістки; закрита травма грудної клітини з переломами ребер; перелом кісток правого плеча та лівого передпліччя (кожне ушкодження окремо), що є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я; синці та садно на тлі синця на шиї (кожне ушкодження окремо), яка є легким тілесним ушкодженням. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 його матір ОСОБА_9 на місці пригоди померла через десятки хвилин після отримання тяжких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що у нього не було умислу на спричинення матері ОСОБА_9 ні тілесних ушкоджень, ні вбивства. В наданих до суду письмових поясненнях зазначив, що він події вечора 02.11.2015 року пам`ятає погано, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що він впав з дивану, а його мати хотіла допомогти йому піднятись. Не втримавшись мати впала між ним та диваном, вдарившись об підлогу. Він намагався її підняти, але оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння неодноразово роняв її на підлогу та падав на неї сам. Вона зверталась до нього «синок». Коли він нарешті підняв її з підлоги, то побачив, що її обличчя було в крові. Після чого, він намагався надати їй допомогу та поливав водою з чайнику, що було потім не пам`ятає, оскільки заснув. У вчиненому щиросердно розкаюється. Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що на момент події проживала разом з бабою ОСОБА_11 . Відносини в родині буди добрі. 02.11.2015 року близько 20.30 години приїхала додому з роботи та зайшла до батьків. Потім до них прийшла бабуся та повідомила, що ОСОБА_7 лежить посеред двору та не може піднятись. На прохання бабусі разом із ОСОБА_12 допомогли ОСОБА_7 дійти будівлі, переодягнутись та поклали на диван. Після разом з сестрою пішли до подруги. Близько 23.45 години повернулась додому, зайшовши до кухні побачила лежачого на підлозі ОСОБА_7 , одразу зателефонувала сестрі та попрохала її прийти допомогти. Пройшовши до кімнати помітила бабушку, що лежала на підлозі у кімнаті. Від шоку та побаченого вийшла на вулицю, викликала швидку та продовжувала чекати її на подвір`ї. По приїзду швидкої допомоги ОСОБА_12 та фельдшер допомогли ОСОБА_7 вийти на подвір`я. Більше до будівлі не заходила. Поліція приїхала приблизно через годину після приїзду швидкої допомоги, одразу одягли кайданки на ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 02.11.2015 близько 20.30 годині до неї зайшла свекруха і повідомила, що батько впав посеред двору і не може піднятись.В цей час прийшли з роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , котрі й допомогли ОСОБА_7 піднятись і дійти до хати. Близько 20.45 зайшла в будинок, глянула, що ОСОБА_7 спить на дивані, після чого пішла додому. О 00.30 подзвонила ОСОБА_13 та попрохала прийти. Зайшовши до будинку побачила лежачого на підлозі у кухні ОСОБА_7 , а в іншій кімнаті помітила свекруху, що лежала на підлозі у крові. Одразу викликали швидку, котра приїхала близько 00.10 годині. Фельдшер повідомив про смерть свекрухи та викликав поліцію. Фельдшер разом зі ОСОБА_12 під руки вивели ОСОБА_7 та посадили на вилиці. В будинок більше не заходили до приїзду поліції, котра приїхала близько 00.50 годині.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що близько 20.30 прийшла бабуся ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_7 впав на подвір`ї та не може піднятись. В цей час прийшов додому чоловік ОСОБА_12 та сестра ОСОБА_13 , котрі й пішли допомогти ОСОБА_7 піднятись та дійти будинку. Коли зайшла до будинку, то побачила батька вже лежачого на дивані, після чого пішли додому. Після разом з ОСОБА_16 пішли до спільної подруги. ОСОБА_13 від подруги пішла раніше до будинку бабусі. Пізніше від неї надійшов телефонний дзвінок з проханням прийти до будинку. Одразу після дзвінка пішла додому та повідомила про дзвінок чоловікові ОСОБА_12 і вже разом з ним пішли до будинку бабусі. Зайшовши до будинку побачила лежачого на підлозі ОСОБА_7 , а поряд побачила бабусю, що теж лежала на підлозі у крові. Одразу викликали швидку та разом з сестрою пішли її зустрічати.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, 02.11.2015 року близько 21.00 години за проханням бабусі допоміг ОСОБА_7 дійти будинку та лягти на диван, дочекавшись, що останній засне пішов додому відпочивати. Вже о 23.45 годині до будинку забігла дружина та повідомила про пригоду. Одразу пішли на подвір`я баби. Зайшовши до будинку побачив бабусю, що лежала лицем на підлозі та поряд на сходах ОСОБА_7 . Після побаченого викликали швидку і всі вийшли на вулицю її зустрічати. По приїзду швидкої повернувся до будинку і разом з фельдшером допоміг ОСОБА_7 одягнутись, після вивів його на вулицю. Більше до будівлі не повертався.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перебувають у дружніх відносинах. 02.11.2015 року він вранці з ОСОБА_7 їздили в м. Дергачі. Після цього вони з ОСОБА_7 заїхали до нього додому. Спочатку ОСОБА_7 допоміг йому пиляти дрова, а потім вони випили пів пляшки горілки приблизно по 100 грам. Після чого він відвіз ОСОБА_7 додому до матері. Відносини між ОСОБА_7 та його матір ОСОБА_9 перебували у чудових стосунках.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він працює у ОСОБА_9 02.11.2015 року він вранці з 08 години працював по господарству. Через деякий час приїхав ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , після чого, через деякий час останній уїхав. Коли він закінчив роботу по господарству приблизно о 14 годині поїхав додому. Відносини між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_9 дуже гарні. Він постійно допомагав, привозив ліки, конфліктів між ними ніколи не було. ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння він не бачив.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 02.11.2015 року був черговим лікарем. Надійшов виклик від жінки по в`їзду Залізничному в сел. Пересічне. Приїхавши на виклик зайшовши до будинку у дверному пройомі побачив тулуба, чоловік лежав на тілі жінки. Довкола було багато крові. Провіривши пульс, у жінки його не виявив. Чоловік дихав, був сильний запах алкоголю. Сказав близьким вивести останнього на подвір`я, щоб той нічого не бачив. ОСОБА_7 прокинувся, але нічого не розумів, розмовляти чітко не міг. Одразу викликав поліцію, котра приїхала хвилин через 20, після виклику. Надав пояснення та поїхав з місця пригоди.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що 02.11.2015 року він приблизно в проміжку часу з 16 до 18 години прийшов до ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Вони посиділи, випили 0,5 л горілки, а потім ще 0,5 л горілки. Приблизно о 19 годині до них зайшла ОСОБА_9 та попросила повідомити, коли вони підуть. ОСОБА_7 поцілував мати і вона пішла до будинку. Після цього приблизно о 20 годині він також пішов додому, а ОСОБА_7 залишився сидіти в сараї. ОСОБА_7 дуже любив свою мати ОСОБА_9 , конфліктів між ними ніколи не виникало.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що з сім`єю ОСОБА_22 вони товаришують сім`ями. Відносини між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_9 були дуже добрими. Вважає, що ОСОБА_7 ніколи не бив мати, тому вбити її не міг. Свідком події 02.11.2015 він не був.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засідання пояснив, що сім`ю ОСОБА_22 він знає давно, але спілкуються рідко. Інколи він випивав з ОСОБА_7 . Після прийняття алкоголю ОСОБА_7 агресивно щодо оточуючих ніколи себе не вів. Відносини з матір`ю були дуже добрими, ідеальними. Конфліктів з сусідами не було. Що у ОСОБА_7 була травма голови він чув. Свідком події 02.11.2015 він не був.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_7 вони знайомі приблизно з 1975 1980 років, товаришували сім`ями. Мали багато спільних знайомих. Останній раз зустрічались приблизно півтора два роки тому. ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння веде себе адекватно, випиває рідко, агресивним ніколи не був. З матір`ю ОСОБА_9 у нього були теплі відносини, він її дуже любив. Те, що у ОСОБА_7 була травма голови він знає. Свідком події 02.11.2015 він не був.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що сім`ю ОСОБА_22 вона знає давно, оскільки вони проживають в одному населеному пункті. ОСОБА_7 спокійна людина. В стані сильного алкогольного сп`яніння вона його ніколи не бачила. Відносини його з матір`ю ОСОБА_9 були дуже добрі. Він сильно її любив. 02.11.2015 року о 03 годині ночі їй зателефонувала сусідка та повідомила, що у ОСОБА_22 щось трапилось і їй необхідно до них прийти. Коли прийшла до домоволодіння, то побачила багато робітників поліції, які збирали відбитки та складали документи. Вона з сусідкою ОСОБА_26 стояла на вулиці. Через дві години працівники поліції запросили зайти до будинку в якості понятих. Коли вона зайшла, то побачила на підлозі тіло ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 був прикутий кайданками до металевої кроваті. Працівники поліції показали коробки в яких були відбитки, шматки шпалер та надали, щоб вони поставили на них та протоколах свої підписи. Вранці приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що проживає по сусідству. На протязі дня 02.11.2015 року нічого підозрілого не відбувалось. Стосунки у родині ОСОБА_22 були добрі, конфліктів не було. Близько другої години ночі їй подзвонила ОСОБА_28 молодша донька обвинуваченого, повідомила, що до них приїхала поліція. Одразу після дзвінка вийшла на вулицю. Зайшовши до сусідського подвір`я, підійшов дільничний та почав ставити питання. Про пригоду повідомив лише через деякий час. До будівлі не заходила, подробиць не знає.

Свідок ОСОБА_29 повідомив, що на даний час працює експертом, має 12 років стажу. На місце пригоди викликався як спеціаліст для огляду домоволодіння. Відповідно до протоколу огляду місця події робив змиви крові, знімав відбитки пальців рук з предметів, що знаходились у кімнаті. Обвинуваченого бачив лише під час того, як його виводили з приміщення, останній був у стані алкогольного оп`яніння.

З висновків судово-медичної експертизи №370-Дт/15 від 03.11.2015 року експерта ОСОБА_30 вбачається, що наряду з тілесними ушкодженнями, в ході експертизи були виявлені ознаки асфіксичної смерті (рясні, сливні трупні плями, рідкий стан крові, пилоподібні крововиливи в булочні оболонки очей, на поверхні серця і легенів, венозне повнокров`я внутрішніх органів).Розлитої довгастої форми переривчастий кровопідтік на передній і бічних поверхнях шиї у верхньому відділі, з масивними крововиливами в підлягаючі м`які тканини, а також виявлені крововиливи по нижній поверхні язика утворилися за механізмом здавлювання і утримування шиї в напрямку спереду назад і кілька знизу вгору, тупим предметом з розвитком небезпечного для життя стану - механічної асфіксії. Ця травма шиї знаходиться в причинному зв`язку зі смертю і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Беручи до уваги викладене вище, вважає причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія внаслідок здавлювання шиї (том 1 а.с.100-103) .

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 пояснила, що під час огляду ОСОБА_9 странгуляційної борозни у неї на шиї не було, з`ясувати точний час смерті було неможливо в результаті недостатності даних, при огляді трупу ОСОБА_9 температуру тіла вона не вимірювала.

З долученого до матеріалів справи висновку спеціаліста №04/16 від 29.03.2016 року ХМАПО вбачається, що беручи до уваги причину смерті ОСОБА_9 , що визначена лікарем судово-медичним експертом у «Висновку експерта» №370-Дт/15, об`єм дослідження трупа і забору матеріалу в судово-медичну лабораторію не відповідає обов`язковому оптимально-мінімальному набору заходів (стандарту якості), відхилення від якого в бік зменшення є неприпустимим. Відсутні відомості, про виконання передбачених п.п.2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.10 «в», 2.1.36, 2.2.14.г «Правил судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 заходів.

Враховуючи наявність та характер всього комплексу тілесних ушкоджень шиї, встановлених у ОСОБА_9 встановлення причинно-наслідкового зв`язку лише між першим з зазначених синців на шиї та смертю ОСОБА_9 не можна вважати науково обґрунтованим. Експерт не довела чому утворення саме цих ушкоджень зі всього комплексу тілесних ушкоджень шиї призвело до розвитку механічної асфіксії і настанню смерті постраждалої. Підсумки щодо механізму утворення синця на лівій бічній поверхні шиї на межі її верхнього та середнього відділів, садна на тлі синця на передній поверхні нижнього відділу шиї, а також перелому лівого великого рога під`язикової кістки з вогнищевим крововиливом у м`які тканини шиї в ділянці перелому, не можна вважати вичерпним, оскільки вказані ушкодження могли утворитися не лише за механізмом удару, але й тиснення, зокрема у поєднанні з тертям-ковзанням при спричиненні садна на тлі синця. Взагалі не визначена давність утворення синця на передній і бічних поверхнях верхнього відділу шиї з крововиливом в підшкірну клітковину та крововиливів на нижній поверхні язика в ділянці його кореня, які, на думку судово-медичного експерта, мають єдине походження та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_9 . В обґрунтування давності утворення інших тілесних ушкоджень, які лікар судово-медичний експерт в підсумках визначила в сукупності як «тупа травма тіла», і довільно визначила час їх утворення десятками хвилин до настання смерті, необхідно повторне проведення судово-медичної експертизи архівних гістологічних препаратів від трупа. Виходячи з даних, викладених в протоколі огляду трупа від 03.11.2015 року будь-яких трупних явищ, як ознак настання смерті ОСОБА_9 , під час огляду взагалі встановлено не було. Час дослідження трупних явищ (03 год. 51 хв.) не співпадає з проміжком часу, коли проводився огляд трупа (з 05 год. 15 хв. До 05 год.50 хв.). Отже відомості, що викладені в протоколі огляду трупа стосовно трупних явищ, без допиту експерта, щодо їх з`ясування, не можуть бути використані при визначенні давності настання смерті ОСОБА_9 . Враховуючи характер та ступінь розвитку трупних явищ, встановлених лікарем судово-медичним експертом під час проведення судово-медичної експертизи трупа, твердження, що смерть ОСОБА_9 настала в проміжок часу між 12 та 24 годинами до моменту проведення експертизи, не можна вважати науково обґрунтованим. Жодних відомостей з протоколу огляду місця події та протоколу огляду трупа від 03.11.2015 року, а також посилань на фотографічні зображення з місця події, у «Висновку експерта» №370-Дт/15 не наведено.

Ситуаційне моделювання подій, що мали наслідком смерть ОСОБА_9 , можливе шляхом проведення відповідних слідчих дій слідчий експеримент за участі судово-медичного експерта (том 1 а.с.104-111).

Для усунення недоліків судово-медичної експертизи №370-Дт/15 від 03.11.2015 року експерта ОСОБА_30 , пояснень експерта ОСОБА_30 наданих в судовому засіданні, з урахуванням висновку спеціаліста №04/16 від 29.03.2016 року, судом була призначена комісійна судово-медична експертиза та проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7

10.01.2017 року був проведений слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , спеціаліста ХОБСМЕ, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_25 . З протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 вказала, що ОСОБА_9 лежала на животі головою вниз, верхні кінцівки зігнуті в ліктьових суглобах витягнуті біля голови повернутої до входу в кімнату. ОСОБА_32 на місці злочину лежав на полу на животі головою вниз до голови вбитої ОСОБА_9 руки зігнуті в ліктьових суглобах розміщені під тулубом. Свідок ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_9 лежала на животі головою вниз в сторону дверей, нижні кінцівка випрямлені, верхні зігнуті в ліктьових суглобах трохи витягнуті вище голови. ОСОБА_32 на місці злочину лежав головою вниз на першій сходинці порогу дверей, нижні кінцівка випрямлені перпендикулярно, верхні кінцівка зігнуті в ліктьових суглобах розташовані під головою на сходинках. Свідок ОСОБА_25 вказала, що ОСОБА_9 лежала на животі головою вниз в бік дверей, нижні кінцівки випрямлені, верхні зігнуті в ліктьових суглобах трохи витягнуті вище голови.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи №495-КЕ/2016 від 15.11.2016 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень та настання смерті ОСОБА_11 вбачається наступне. Причиною смерті ОСОБА_9 слід вважати травму голови з осколковим переломом кісток носа, яка супроводжувалась виразною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, що призвело до аспірації крові (потрапляння крові до легень) з розвитком асфіктичного стану. Причиною кровотечі у ОСОБА_9 слід вважати травму голови з осколковим переломом кісток носу та забійну рану на нижній повіці правого ока. З огляду на дані, викладені в протоколах огляду місця події і трупа від 03.11.2015 року з фото таблицями до них, з урахуванням результатів судово-медичної експертизи трупа і повторної судово-медичної експертизи гістологічних об`єктів, можна вважати, що об`єм кровотечі був доволі значним, але не таким, що призвів до розвитку загрозливого для життя стану, про що свідчить відсутність макро- та мікроморфологічних ознак, характерних для загального масивного знекровлення. З огляду на об`єм та характер травм, що зумовили кровотечу, відсутність ушкоджень великих кровоносних судин, а також розмір та характер слідів крові на підлозі під трупом, кровотеча у зазначених умовах відбувалася за наявності зажиттєвого кров`яного тиску в судинній системі. Після настання смерті, за відсутності кров`яного тиску, витікання крові з ділянок ушкоджень зупинилося, або було зовсім незначним. Визначити, який час тривала кровотеча, не є можливим. З огляду на протиріччя щодо стану трупних явищ, викладених в протоколі огляду трупа від 03.11.2015 року та у «Висновку експерта»№379-Дт/15, за наведеними даними неможливо експертним шляхом вирішити питання щодо часу настання смерті ОСОБА_9 . За наявними даними можна лише стверджувати, що смерть постраждалої настала через десятки хвилин після спричинення травми голови, про що свідчать результати судово-гістологічного дослідження (наявність зажиттєвої реакції на травму у вигляді тканинної емболії в поєднанні з початковими реактивними змінами на аспірацію крові в легені).

Відповідно до відомостей з висновку експерта №370-Дт/15 на трупі ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих твердих предметів. Експертна комісія не виключає можливості спричинення всіх тілесних ушкоджень приблизно в один час, за десятки хвилин до настання смерті, що підтверджується характером реактивних змін в м`яких тканинах в ділянках ушкоджень. Наявні тілесні ушкодження не є інформативними для встановлення послідовності їх утворення.

Садно на тлі синця на передній поверхні шиї утворилось за механізмом тертя тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею, що контактувала з тілом. Інші тілесні ушкодження спричинені за механізмом удару чи удару-тиснення. Індивідуальні та конструктивні властивості частин тупих твердих предметів, що контактували з тілом, не відобразилися. Синці на голові з крововиливами в підлеглі м`які тканини локалізовані в суміжних анатомічних ділянках, однак, дослідна частина «Висновку експерта» 370-Дт/15 не містить відомостей щодо їх взаємного розташування. Беручи до уваги особливості м`яких тканин голови (пухка жирова тканина, рясне кровопостачання), які сприяють поширенню крововиливів за межі ділянки безпосереднього травматичного впливу, висловити судження щодо кількості ймовірних травматичних впливів, в даному випадку неможливо. Також неможливо деталізувати механізм утворення переломів кісток верхніх кінцівок, оскільки опис переломів кісток недостатній, а стан м`яких тканин у ділянках переломів не описано.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство.

Механізм нанесення тілесних ушкоджень, вказаний в обвинувальному акті не відповідає діям обвинуваченого. Такий механізм спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи №495-КЕ/2016 від 15.11.2016 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала в результаті аспірації крові в легені.

Тобто результати експертизи підтверджують свідчення, надані обвинуваченим ОСОБА_7 , а зазначений у обвинувальному акті механізм нанесення ушкоджень та його умисел на їх спричинення не підтверджується та є тільки припущенням.

В обвинувальному акті зазначена причина смерті механічна асфіксія.

Згідно комісійної судово-медичної експертизи причина смерті - аспірація крові(потрапляння крові до легень) з розвитком асфіктичного стану, смерть настала через десятки хвилин.

Такий проміжок часу між завданням ушкоджень та настанням смерті в будь-якому разі свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Тому, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7 завдав своїй матері удар в область голови, при цьому не мав наміру її вбивати, оскільки після вчиненого самостійно припинив свої дії при можливості їх продовження.

Про відсутність умислу на вбивство свідчить те, що маючи для цього реальну можливість, після нанесення тяжкого тілесного ушкодження, обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв ніяких дій, які свідчили б про намір вбити свою матір.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

В п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» заява №16437/04 зазначено, що «при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Будь-яких свідків безпосередньо події немає.

Як пояснив сам обвинувачений ОСОБА_7 , умислу на вбивство у нього не було.

Ці показання обвинуваченого підтверджуються іншими наявними у справі доказами, узгоджується з розташуванням предметів на місці події, та з механізмом завдання ушкоджень згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи №495-КЕ/2016 від 15.11.2016 року.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілій, тому його дії слід кваліфікувати в залежності від наслідків, які фактично настали.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , експерта ОСОБА_33 , дослідивши в порядку ст.358 КПК України документи, які надані прокурором та містяться в матеріалах кримінального провадження, суд з урахуванням положень ч.3 ст.337 КПК України дійшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Так як відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №495-КЕ/2016 від 15.11.2016 року по ступеню тяжкості ушкодження ОСОБА_9 є тяжким тілесним ушкодженням по критерію небезпеки для життя, то колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, що спричинило смерть потерпілого.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнаного судовою колегією доведеним, крім показань обвинуваченого, потерпілої, експерта та свідків, підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог ст.ст.84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у:
- відомостях протоколу огляді місця події від 03.11.2015 року та фототаблицями до нього;
- висновку спеціаліста №04/16 від 29.03.2016 року;
- висновку судово-медичного експерта №2693к-И/15 від 03.11.2015 року; №8780-Т/15/370-Дт/15 від 03.11.2015 року; №3473-Г/15 (370/15 Дт);
- висновку судово-медичного експерта №1212-Ц від 10.11.2015 року, №1215-Ц від 10.11.2015 року, №2730-И/15 від 10.11.2015 року; №2727-И/15 від 10.11.2015 року, №2728-И/15 від 10.11.2015 року, №2732-И/15 від 10.11.2015 року, №2733-И/15 від 10.11.2015 року, №2731-И/15 від 10.11.2015 року, №2734-И/15 від 10.11.2015 року, №2729-И/15 від 10.11.2015 року; №1214-Ц від 10.11.2015 року, №1213-Ц від 10.11.2015 року;
- висновку судово-медичного експерта №3473-Г/15 (370/15 Дт); №174/15/Д від 03.11.2015 року;
- висновку судової дактилоскопічної експертизи №10907 від 10.03.2016 року та фототаблицею до нього;
- висновку судово-психіатричного експерта №1070 від 14.12.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 ознак психозу і недоумства не виявляє, виявляє синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, він знаходився в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза будь-якого тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- висновку судово-психіатричного експерта №57 від 17.03.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 яким-небудь хронічним психічним захворюванням раніше не страждав і в даний час не страждає. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, коли він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №38 від 08.07.2016 року доданою до нього таблицею та ілюстрованою таблицею;
- висновку експерта №495-КЕ/2016 від 15.11.2016 року відділу комісійних судово-медичних експертиз ХОБСМЕ;
- висновку експерта №1927Гс/16/495-КЕ/16 від 23.02.2017 року відділення судово-медичної гістології ХОБСМЕ;
- відомостях зазначених в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.01.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , спеціаліста СМЕ ХОБСМЕ, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_25 та планом схемою до нього;
Щодо позиції сторони захисту про кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ст.ст.128, 136 ч.3 КК України, суд виходить з наступного.

Відсутність умислу за ст.ст.121, 115 КК України, і наявність вини у формі необережності, сторона захисту пояснює це станом сильного алкогольного сп`яніння. Колегія суддів не приймає таку позицію, оскільки перебування особи в стані алкогольного сп`яніння в даному випадку є обставиною, що обтяжує покарання, та свідчити про відсутність прямого або непрямого умислу не може.

Крім того, вирішуючи питання про форму вини, колегія суддів, крім локалізації форми та кількості ушкоджень , інших доказів, враховує висновок психологічної експертизи, згідно якого останні 2 роки ОСОБА_7 зловживав алкоголем, не впізнавав осіб, поводився агресивно.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, хворіє на цукровий діабет, ішемічну та гіпертонічну хвороби.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України позитивну характеристику та стан здоров`я, суд визнає обставинами, яка пом`якшують його покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілої, а також дані про особу обвинуваченого.

Враховуючи наявність кількох обставин, щ о пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які наведено вище, ставлення винного до вчиненого, дані про його особу і конкретні обставини справи, суд визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України застосувати ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини цієї статті.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини цієї статті.

Згідно абз.1 ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року №3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, попереднє ув`язнення у розумінні положень ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Так як до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України суд зараховує строк попереднього ув`язнення з 03 листопада 2015 року по 21 квітня 2017 рокуз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03 листопада 2015 року по 21 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити незмінним домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса експертизи №10907 від 10.03.2016 року у розмірі 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень та в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи №38 від 08.07.2016 року в розмірі 3175 (три тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 44 копійки.

Речові докази: куртку чоловічу у зеленому полімерному пакеті, светр у оранжевому пакеті, шкарпетки у прозорому пакеті, чайник у картонній коробці, змиви з рук ОСОБА_7 , зрізи нігтів ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , фрагменти шпалер у білому полімерному пакеті, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3