Провадження №1-кс/127/9454/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: на товаро-транспортні накладні з наступними номерами: 00556 на 2 арк., 0740 на 2 арк., 0698 на 1 арк., 00601 на 1 арк., копії ТТН № 1968 на 1 арк., № 45 на 1 арк., чорнові записи на 3 арк., які вилучені у ОСОБА_4 , в будинку за адресою АДРЕСА_1 та знаходяться у матеріалах кримінального провадження, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з даним клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором ОСОБА_3 та мотивоване тим, що в проваджені СУ ГУ НП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 за №0000209 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Обставинами кримінального провадження установлено, що протягом 2015 - 2016 років службові особи ПАТ «Аграрний фонд» за попередньою змовою з службовими особами суб`єктів господарювання, що знаходяться на території Вінницької області, реалізували та реалізовують зерно аграрного фонду, яке знаходиться у них на зберіганні.

В результаті проведення слідчих дій було встановлено, що службові особи ПП «Сіс Груп», , ТОВ «Вороновицьке ХПП», та ТОВ «Христинівське ХПП», організували та використовують тіньову схему закупівлі продукції сільськогосподарського призначення, а саме (пшениці, ячменю та кукурудзи) від суб`єктів господарювання різноманітної форми власності, які знаходяться на території Вінницької та Черкаської областей, за готівкові кошти в національній та іноземній валюті.

15 грудня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року в будинку за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 було проведено обшук.

В ході обшуку було виявлено та вилучено: товаро-транспортні накладні з наступними номерами: 00556 на 2 арк., 0740 на 2 арк., 0698 на 1 арк., 00601 на 1 арк., копії ТТН № 1968 на 1 арк., № 45 на 1 арк., чорнові записи на 3 арк.

Відповідно до ст.ст. 98, 99 КПК України дані предмети та документи мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України «Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 затверджено «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
У зв`язку з вищевказаним, з метою забезпечення належного розслідування по кримінальному провадженню, зберігання речових доказів та недопущенні можливості їх втрати або знищення, а також з метою забезпечення конфіскації майна виникла необхідність в отриманні дозволу слідчого судді на арешт вилучених предметів, документів, які знаходиться у матеріалах кримінального провадження,тому слідчий просила задоволити клопотання .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задоволити.

ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні встановлено, що в проваджені СУ ГУ НП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2016 за №0000209 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 затверджено «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

З матеріалів клопотання вбачається, що документи, а саме товаро-транспортні накладні з наступними номерами: 00556 на 2 арк., 0740 на 2 арк., 0698 на 1 арк., 00601 на 1 арк., копії ТТН № 1968 на 1 арк., № 45 на 1 арк., чорнові записи на 3 арк., які вилучені у ОСОБА_4 , в будинку за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться у матеріалах кримінального провадження, визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні, відповідають критеріям ч.2 п.1 ст.167 КПК України, є доказомзлочину, тому суд вважає, що є достатні підстави для накладення арешту на зазначені документи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131,132, 170 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на товаро-транспортні накладні з наступними номерами: 00556 на 2 арк., 0740 на 2 арк., 0698 на 1 арк., 00601 на 1 арк., копії ТТН № 1968 на 1 арк., № 45 на 1 арк., чорнові записи на 3 арк., які вилучені у ОСОБА_4 , в будинку за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: