Справа №127/355/17
Провадження №1-в/127/53/17
06 лютого 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22 травня 1998 року вироком Одеського обласного суду за ст.ст. 208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п.п. «а», «з» КК України ( в редакції 1960 року) до смертної кари - розстрілу з конфіскацією особистого майна. Ухвалою Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року ОСОБА_5 покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі; вироком апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 93 ч.2 п.п. «а», «з», 142 ч.3, 42 КК України ( в редакції 1960 року) у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, -
До Вінницького міського суду Вінницької області 10 січня 2017 року надійшло клопотання ОСОБА_5 про перегляд, та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року, ухвали Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року та вироку апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року, яким ОСОБА_5 засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Крім того, засуджений ОСОБА_5 просить суд зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року, відповідно до Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, в зв`язку з тим, що вирок Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року, ухвала Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року, вирок апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року відповідають вимогам чинного законодавства та приведені у відповідність вимогам закону.
Крім того, прокурор вважає, що підстав для задоволення вказаного клопотання не має, оскільки ч. 5 ст. 72 КК України застосується лише до строкових покарань, а засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком суду, яким засуджений до довічного позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 просив суд задоволити клопотання та привести вирок Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року, ухвалу Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року, вирок апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року у відповідність вимогам чинного законодавства.
Згідно клопотання засудженого ОСОБА_5 , він не просив суд викликати та доставляти його в зал судового засідання, просив задовольнити його клопотання.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, особову справу засудженого, справу №5-345/10, дійшов висновку, що клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
Так, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, який набув чинності 24.12.2015 частину 5 статті 72 КК України викладено в іншій редакції.
Відповідно до прикінцевих положень вказаного закону слідує, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю, Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній засуджений вироком Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року за ст.ст. 208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п.п. «а», «з» КК України ( в редакції 1960 року) до смертної кари - розстрілу з конфіскацією особистого майна. Ухвалою Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року ОСОБА_5 покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі; вироком апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року за ст.ст. 93 ч.2 п.п. «а», «з», 142 ч.3, 42 КК України ( в редакції 1960 року) у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Відповідно до правил закріплених у ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання розповсюджуються лише на осіб, яких засуджено до позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані види покарань такі як позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі та інші. Тобто довічне позбавлення волі, являється окремим самостійним видом покарання на який дія вищевказаного закону не розповсюджується.
Крім того, судом встановлено, що вироком від 22 травня 1998 року Одеського обласного суду ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 208, 222 ч.1, 193 ч.3, 194 ч.1, 142 ч.3, 93 п.п. «а», «з» КК України ( в редакції 1960 року) до смертної кари - розстрілу з конфіскацією особистого майна. Згідно ухвали Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року ОСОБА_5 покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року за ст.ст. 93 ч.2 п.п. «а», «з», 142 ч.3, 42 КК України ( в редакції 1960 року) у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
22 лютого 2000 року Верховною Радою України внесено зміни до Кримінального Кодексу України (в редакції 1960р.), Кримінально-процесуального та Виправно- трудового кодексів України і ст. 24 КК України, яка передбачала міру покарання «смертна кара» - виключено, а доповнено ст. 25-2 КК, згідно якої найсуворішою мірою покарання є «довічне позбавлення волі».
В зв`язку з внесеними змінами, вирок судової колегії в кримінальних справах Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року, яким засуджено ОСОБА_5 до смертної кари, приведено у відповідність вимогам закону та ОСОБА_5 замінено смертну кару на довічне позбавлення волі.
Конституційний Суд не є законодавчим органом і приймає рішення лише щодо конституційності нормативно правових актів, а у разі визнання акту неконституційним, зобов`язує орган, який видав його, внести зміни чи скасувати. Рішення Конституційного Суду України вступає в закону силу з дня його постановлення.
Найбільш суворим видом покарання, передбаченим санкцією ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), була смертна кара, яка в подальшому замінена на довічне позбавлення волі, яке передбачене і за нині діючим КК України 2001 року за аналогічні злочини, і не має строкового виміру.
Крім того, вивченням матеріалів особової справи, справи № 5-345/10, встановлено, що постановою Староміського суду м. Вінниці від 17 вересня 2010 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні заяви про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року та ухвали Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року. Вказана постанова набрала законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Одеського обласного суду від 22 травня 1998 року, ухвали Одеського обласного суду від 09 червня 2000 року, вироку апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року відмовити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком апеляційного суду АР Крим від 13 серпня 2007 року відмовити
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя :