Справа №589/4965/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/191/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 589/4965/15-к за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Шостка, Сумської області, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року відмовлено в застосуванні примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ОСОБА_7 та закрито кримінальне провадження відносно нього за ч.2 ст.121 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_7 вказаного суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру від 16 жовтня 2015 року, ОСОБА_7 , 20 серпня 2015 року близько 20 год. на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 вчинив побиття ОСОБА_10 дерев`яною палицею, нанісши йому один удар палкою по голові та два удари палкою по плечам ОСОБА_10 , внаслідок яких ОСОБА_10 впав з лавки на землю на правий бік.

Не зупинившись на цьому, ОСОБА_7 , наніс дерев`яною палкою три удари по лівому боці ОСОБА_10 . Від отриманих тілесних ушкоджень в період часу з вечора 20 серпня по ранок 21 серпня 2015 року ОСОБА_10 помер на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 .

До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року, в якій прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_6 вказує на те, що суд не надав належної правової оцінки всім доказам в сукупності, допустив вибірковість при аналізі досліджених доказів. На думку прокурора, висновок суду про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів на предмет наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що могли призвести до зовнішнього крововиливу, які в свою чергу є необхідною умовою потрапляння крові ОСОБА_7 на надані експерту предмети, побудований на припущеннях і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з висновку експерта № 197 від 31 серпня 2015 року вбачається, що у ОСОБА_7 виявлений крововилив на фоні хворобливої припухлості м`яких тканин в області лівої брові, що могло утворитися в строк не менше однієї доби до моменту огляду. Тому, вважає, що суд безпідставно не врахував висновки судово-медичних експертиз №№ 986, 974 від 08 жовтня 2015 року, № 218 від 23 вересня 2015 року, № 217 від 28 серпня 2015 року, які не виключають можливість домішки крові та клітин ОСОБА_7 в досліджених матеріалах і в сукупності з цим неналежно оцінив пояснення свідка ОСОБА_11 , згідно з якими тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ніхто не наносив. Зауважує також на тому, що без належної уваги залишив суд висновок судово-медичної експертизи № 160А від 08 жовтня 2015 року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_12 відповідають механізму їх нанесення, які були продемонстровані ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, невірно зазначивши, що такий доказ констатує лише факт побиття ОСОБА_12 та не доводить причетність до цього ОСОБА_7 . Вказує на протиріччя між показами свідка ОСОБА_11 та іншими свідками, для усунення яких судом не вжито достатніх заходів. З огляду на це, вважає ухвалу суду не вмотивованою, побудованою на припущеннях. Також звертає увагу, що резолютивна частина судового рішення не містить підстав відмови у застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 . Вказує на відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 08 грудня 2016 року (оголошення повного тексту ухвали), записи судових засідань від 19 жовтня 2015 року, 03 лютого, 14 квітня, 01 червня, 07 та 12 вересня 2016 року прослуховуються не повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_9 та його підзахисного ОСОБА_7 , які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим, у свою чергу, є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено особливий порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Зокрема, положення ст.513 КПК України передбачають, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення та чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою, що особа є неосудною.

Дослідивши під час судового розгляду усі без виключення надані сторонами докази, оцінюючи вказані докази відповідно до положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК, виходячи з наступного.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 категорично заперечила причетність ОСОБА_7 до побиття її чоловіка, та пояснила, що ОСОБА_14 їй повідомив, що її чоловіка побив ОСОБА_11 і все звернув на ОСОБА_7 , так як останній розумово відсталий і не може себе захистити. Також пояснила, що ОСОБА_14 їй розповідав, що ОСОБА_11 пропонував йому віднести тіло її чоловіка з двору на вулицю до колодязя, щоб ніхто не знав, що його побили саме у дворі, але він відмовився. А, так як він боїться ОСОБА_11 , бо він його постійно б`є, то не говорив про це працівникам міліції і не бажає говорити про це суду.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що не бачила хто побив ОСОБА_10 , бо була в стані сильного алкогольного сп`яніння і спала. Коли проснулася, то побачила ОСОБА_10 , який лежав на землі. На голові в нього була кров, він хропів. Вона накрила його ковдрою і розбудила ОСОБА_11 , який почав тормосити ОСОБА_10 , але він не відкликався. Так вона зрозуміла, що він мертвий. Також ОСОБА_11 пояснив їй, що у дворі билися ОСОБА_7 та його брат Вітька. Хто побив ОСОБА_10 вона не знає і їй про це ніхто не говорив.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2015 року близько 2-ї години ночі до нього прийшов ОСОБА_11 , ОСОБА_15 і невідомий чоловік. ОСОБА_11 пояснив йому, що ОСОБА_10 напився і його треба покласти на стіл, а тому просив його допомогти це зробити. Він відмовився йти з ОСОБА_11 , а ОСОБА_14 , який жив у нього, пішов. Коли ОСОБА_14 повернувся, то сказав йому, що ОСОБА_10 побили і він помер. Через декілька днів він з ОСОБА_14 працювали на городі. До них знову прийшов ОСОБА_11 і відізвав ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 повернувся, то повідомив йому, що ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_10 вбив саме він. Через деякий час ОСОБА_11 знову приходив до нього додому і бив ОСОБА_14 , говорив що б`є його за те, що він видав його працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що в серпні місяці він жив у ОСОБА_16 20 серпня 2015 року близько 2-ї години ночі до ОСОБА_16 прийшов ОСОБА_11 , ОСОБА_15 і невідомий чоловік. ОСОБА_11 пояснив їм, що ОСОБА_10 напився, лежить на землі і його треба покласти на стіл. ОСОБА_16 відмовився йти, а він пішов допомогти. Коли вони пришли на подвір`я до ОСОБА_15 , то ОСОБА_11 присвітив сірниками і він побачив, що на землі лежить ОСОБА_10 вкритий ковдрою. Він був мертвий. Після цього він повернувся додому до ОСОБА_16 . Через два дні до них прийшов ОСОБА_11 та відкликавши його за кухню повідомив, що це він вбив ОСОБА_10 , і сказав щоб він нікому не говорив цього. Про те, що ОСОБА_11 йому повідомив, що саме він вбив ОСОБА_10 , ОСОБА_14 сказав ОСОБА_16 та потерпілій. Через декілька днів ОСОБА_11 знову прийшов до ОСОБА_16 додому і почав бити його ( ОСОБА_14 ), звинувачуючи його в тому, що визвав міліцію і розповів про те, що це він вбив ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 19 серпня 2015 року він разом з братом ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_15 , де разом вживали спиртні напої. Ввечері його брат напився і пішов спати під навіс. Через деякий час спати пішла ОСОБА_15 . У дворі залишився ОСОБА_11 і він. Після цього, він пішов до ОСОБА_15 , щоб запитати чи може він залишитися ночувати в неї, але це не сподобалося ОСОБА_11 , він був дуже агресивним і почав ганятися за ним, щоб побити. Тому він вибіг на город і втік звідти. Його брат залишився спати у ОСОБА_15 . Хто побив ОСОБА_10 , він не знає.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2015 року, він з самого ранку разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 розпивали спиртні напої. Ближче до вечора ОСОБА_7 пішов спати під навіс. Цього ж дня, близько 20 години до них прийшов їх знайомий ОСОБА_10 , який приніс з собою спиртні напої та які вони почали вживати разом. В цей час ОСОБА_7 , який спав під навісом, прокинувся та підійшовши до столу, де він та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої, нічого не сказавши, став бити дерев`яною палицею, яка лежала на подвір`ї, ОСОБА_10 . ОСОБА_7 наніс йому один удар палкою по голові та два удари палкою по плечам, від яких ОСОБА_10 впав з лавки на землю на правий бік. Після цього ОСОБА_7 , дерев`яною палкою наніс ще три удари по лівому боці ОСОБА_10 , після чого пішов до навісу та знову ліг спати. ОСОБА_7 ніхто тілесних ушкоджень не наносив. Він також не встиг нічого сказати ОСОБА_7 та зупинити його, бо все трапилося дуже швидко. Після побиття ОСОБА_10 залишився лежати на землі, а він пішов спати в сарай.

Суд, оцінюючи кожен вказаний доказ окремо, як показання, які згідно з ч.4 ст.95 КПК України безпосередньо сприйняті під час судового засідання, визнав їх належними, оскільки вони стосуються з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими.

Разом з цим, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано піддав сумніву покази свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що ОСОБА_10 побив саме ОСОБА_7 , як такі, що не підтверджуються жодними доказами та суперечать поясненням інших свідків.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що суд вжив всіх заходів, передбачених чинним КПК України щодо усунення протиріч між показами даного свідка та показами інших свідків, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, суд неодноразово приймав рішення про здійснення приводу в судове засідання свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які не були виконані підрозділом органів поліції у зв`язку із відсутністю вказаних осіб за місцем їх фактичного мешкання.

Також, в ході прослуховування технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 05 грудня 2016 року, встановлено, що прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 до постановлення ухвали суду про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами зазначила, що, на її думку, суд вжив всіх заходів щодо забезпечення участі свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні для усунення протиріч між його показами та показами інших свідків, а тому вважала за можливе закінчити судове розслідування.

Наведене вище, спростовує доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 відносно того, що судом першої інстанції не вжито достатніх заходів щодо усунення протиріч між показами свідка ОСОБА_11 та показами інших свідків.

Крім того, на доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, як орган досудового розслідування, так і прокурор у судовому засіданні, послалися на обсяг доказів, які були безпосередньо досліджені судом, зокрема:

- протокол огляду місяця події від 21 серпня 2015 року із фототаблицею, згідно якого

у дворі будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_12 (а.к.п.149-171);

- висновок судово-медичної експертизи №160 від 21 серпня 2015 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок гострої крововтрати внаслідок розриву паренхіми селезінки та крупних сосудів воріт селезінки (а.к.п.174-176);

- висновок судово-медичної експертизи №160А від 08 жовтня 2015 року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_12 відповідають механізму їх нанесення, які були продемонстровані ОСОБА_11 під час слідчого експерименту (а.к.п.214).

Як вірно встановив суд, зазначені докази у своїй сукупності підтверджують лише факт побиття ОСОБА_12 , механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та причину смерті, але не доводять участь ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння.

Також суд обґрунтовано визнав такими, що в сукупності з іншими доказами не доводять причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння висновки судово-медичних експертиз № 986, 974 від 08 жовтня 2015 року (а.к.п.178-181, 182-184 відповідно), № 218 від 23 вересня 2015 року (а.к.п.196-199), № 217 від 28 серпня 2015 року (а.к.п.193-195), які не виключають можливість домішки крові та клітин ОСОБА_7 в досліджених матеріалах з огляду на наступне.

Аналізуючи вказані висновки експерта, суд вірно вказав, що наявність у ОСОБА_7 зовнішнього крововиливу є необхідною умовою потрапляння його крові на надані на дослідження експерту предмети. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять доказів на предмет наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що могли привести до зовнішнього крововиливу, що узгоджується також і з наданими свідком ОСОБА_11 показами, відповідно до яких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ніхто не наносив.

При цьому, посилання прокурора в апеляційній скарзі на висновок експерта №197 від 31 серпня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлений крововилив на фоні хворобливої припухлості м`яких тканин в області лівої брові, що могло утворитися в строк не менше однієї доби до моменту огляду, який, на його думку, не врахував суд першої інстанції при постановленні ухвали, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки виявлені у ОСОБА_7 ушкодження не мають характеру зовнішнього крововиливу, тобто вказаний доказ не може бути використаний на обґрунтування потрапляння крові ОСОБА_7 на надані експерту предмети, і як наслідок доказом вчинення ОСОБА_7 інкримінованого суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, зокрема і наявність на одязі ОСОБА_7 чи піднігтьовому вмісті біологічних слідів, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_12 , стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 доводи про допущену судом вибірковість при аналізі досліджених доказів та невмотивованість судового рішення.

На переконання колегії суддів, ухвала суду є належним чином вмотивованою, оскільки в ній наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення, а тому доводи прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Нормами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Кожен доказ, яким суд обґрунтовує своє рішення, має бути належним та допустимим.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши відповідно до вимог ст.94 КПК України кожний доказ окремо, правильно дійшов висновку про те, що сукупність доказів не доводить, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке йому інкримінується та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 та закрив кримінальне провадження щодо нього згідно з ч.3 ст.513 КПК України.

У зв`язку з цим, доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження слід визнати такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Безпідставними є також посилання прокурора на відсутність в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 08 грудня 2016 року (оголошення повного тексту ухвали), оскільки за результатами проведеного апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що на витребуваній в суді першої інстанції резервній копії міститься звукозапис даного судового засідання.

Разом з тим, при прослуховуванні записів судових засідань від 19 жовтня 2015 року, 03 лютого, 14 квітня, 01 червня, 07 та 12 вересня 2016 року в ході підготовки справи до апеляційного розгляду, встановлено, що дані технічні носії інформації містять усю важливу інформацію, пов`язану з судовим розглядом, однак, деякі з них не містять певного фрагменту, який жодним чином не впливає на з`ясування істотних для судового розгляду обставин.

Так, при прослуховуванні аудіозапису судового засідання від 01 червня 2016 року, не прослуховується приведення свідка ОСОБА_15 до присяги та роз`яснення їй прав та обов`язків свідка, тоді як надані нею покази прослуховуються в повному обсязі, що, на думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог КПК України та підставою для скасування судового рішення.

Фрагмент запису судового засідання від 07 вересня 2016 року, на якому з`ясовувалась думка учасників провадження щодо заяви прокурора про виклик свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 частково не прослуховується, однак з огляду на задоволення клопотання сторони обвинувачення щодо виклику вказаних свідків, наведені доводи прокурора не порушують законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Не є також істотним порушенням вимог КПК України та підставою для скасування судового рішення порушення повноти фіксування судових засідань від 19 жовтня 2015 року оголошення ухвали про призначення справи до розгляду та обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу, 03 лютого та 12 вересня 2016 року оголошення ухвали про привід свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , 14 квітня 2016 року оголошення ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_7 в психіатричному закладі, як про це вказує прокурор, оскільки значимість цих процесуальних дій не є інформативною основою ухваленого судового рішення та ніким не поставлена під сумнів в судовому засіданні, і прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження судове засідання 20 грудня 2016 року не проводилось, а тому посилання прокурора на відсутність запису даного судового засідання не є слушними.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.376,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року, якою відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ОСОБА_7 та закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2015 року за № 0001477 відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4