Справа № 610/1986/17
Провадження № 1-в/610/303/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника лікарської комісії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву засудженого про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживав до арешту АДРЕСА_1 , не працював, неодружений ,

раніше судимого:

23.06.1998 року Московським районним судом м. Києва за ст. 140 ч.2, 46-1 КК України до позбавлення волі строком до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

10.02.1999 року Московським районним судом м.Києва за ст. 17 ч.2, 140 ч.1 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 24 місяців з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку;

23.10.2001 року Московським районним судом м.Києва за ст. 289 ч.2 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці. Звільнений 06.04.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 02 місяців 20 днів;

28.03.2008 року Печерським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 26.05.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 03 місяці 17 днів;

03.12.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 286 ч.2, з застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць з позбавленням керуванням транспортним засобом строком на 1 рік.

Засуджений: 26.12.2014 року Голосіївським районним судом м.Києва за ст. 185 ч.2 КК України строком до 4 місяців арешту. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2015 року вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 26.12.2014 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 скасовано та постановлено вважати його засудженим за ч.2 ст.185 КК України строком до 1 року позбавлення волі в решті вироку залишено без змін.

Початок строку: 16.01.2017 року. Кінець строку: 16.01.2018 року,

відбуваючого покарання у державній установі «Покровській виправній колонії №17 -спеціалізована туберкульозна лікарня»,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 року засуджений ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання через хворобу. Клопотання засудженого обґрунтоване наявністю у нього тяжкого захворювання, а також погіршенням стану здоров`я, які на його переконання перешкоджають подальшому відбуванню покарання .

Засуджений клопотання підтримав. Вказав, що хворіє, лікування не допомагає, тому буде більш ефективним на волі.

Адміністрація ПВК (№ 17) просила розглянути справу за відсутності їхнього представника .

Представник ЛКК в судовому засіданні пояснив, що на теперішній час діагноз засудженого ОСОБА_4 хоча і входить до переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, але на теперішній час захворювання не набуло характеру прогресування. Засуджений отримує лікування та зазначене захворювання не перешкоджає подальшому відбуттю покарання в умовах колонії.

Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви, вважаючи заяву необгрунтованою та безпідставною.

Вислухавши думку прокурора, представника лікарської комісії та засудженого, вивчивши матеріали особової справи засудженого, його характеристику, висновок лікарсько-консультативної комісії, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ст.84 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.

За вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 26.12.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання строком до 4 місяців арешту. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2015 року вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 26.12.2014 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 скасовано та постановлено вважати його засудженим за ч.2 ст.185 КК України строком до 1 року позбавлення волі в решті вироку залишено без змін.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 07.02.2017 року ОСОБА_4 прибув до спеціалізованої туберкульозної лікарні при Покровській виправній колонії (№17).

Початок строку покарання 16.01.2017 року, кінець строку покарання 16.01.2018 року.

Як вбачається із характеристики від 04.08.2017 року, засуджений ОСОБА_4 за час лікування та відбування покарання в установі характеризується негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Адміністрація установи прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не стає на шлях виправлення.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_4 за час відбування покарання заохочень не має, має одне стягнення не погашене.

З наданого Покровською ВК (№17) висновку лікарської-консультативної комісії від 14.08.2017 року вбачається те, що у засудженого ОСОБА_4 встановлено діагноз, який входить до п.п.2.1. Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014р. №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014р. за №990/25767, а саме (ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4

Однак враховуючи те, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, про що свідчить надана суду характеристика засудженого, стан його здоров`я стабільний без тенденції до погіршення, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні його заяви про звільнення від покарання за хворобою.

На підставі викладеного,керуючись ст. 84 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ