Дата документу Справа № 317/4403/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/550/17
Єдиний унікальний № 317/4403/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001925, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обрано.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 4225,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 30 вересня 2016 року о 18 годині 49 хвилин ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з дозволу потерпілої знаходився в будинку АДРЕСА_2 який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу до ноутбука потерпілої через сервіс послуг «Приват24» перерахував з банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 на свою банківську картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1909,35 грн.

Вказані грошові кошти ОСОБА_9 пізніше отримав шляхом зняття готівки з банкомату. Викраденими коштами ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 02 жовтня 2016 року о 18 годині 32 хвилини ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з дозволу потерпілої знаходився в будинку АДРЕСА_2 який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно та з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу до ноутбука потерпілої через сервіс послуг «Приват24» перерахував з банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 на свою банківську картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1155 гривень 78 копійок.

Вказані грошові кошти ОСОБА_9 пізніше отримав шляхом зняття готівки з банкомату.

Викраденими коштами ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 05 жовтня 2016 року о 16 годині 00 хвилини ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з дозволу потерпілої знаходився в будинку АДРЕСА_2 який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно та з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу до ноутбука потерпілої через сервіс послуг «Приват24» перерахував з банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 на свою банківську картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1407,04 грн.

Вказані грошові кошти ОСОБА_9 пізніше отримав шляхом зняття готівки з банкомату.

Викраденими коштами ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 06 жовтня 2016 року о 18 годині 50 хвилини ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з дозволу потерпілої знаходився в будинку АДРЕСА_2 який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно та з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу до ноутбука потерпілої через сервіс послуг «Приват24» перерахував з банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 на свою банківську картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 900,00 грн.

Вказані грошові кошти ОСОБА_9 пізніше отримав шляхом зняття готівки з банкомату.

Викраденими коштами ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 12 жовтня 2016 року о 19 годині 36 хвилини ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з дозволу потерпілої знаходився в будинку АДРЕСА_2 який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно та з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу до ноутбука потерпілої через сервіс послуг «Приват24» перерахував з банківської картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 на свою банківську картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 301,51 грн.

Вказані грошові кошти ОСОБА_9 пізніше отримав шляхом зняття готівки з банкомату.

Викраденими коштами ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Всього внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на суму 5673,88 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 посилається на незаконність вироку, оскільки судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Істотним порушення кримінального процесуального закону, адвокат вважає те, що судом першої інстанції було прийнято рішення про скорочений розгляд кримінального провадження, але не було з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений положення ч.3 ст.349 КПК України. В результаті розгляду кримінального провадження в скороченому порядку, судом не було досліджено обставини, з`ясування, яких мало істотне значення для ухвалення правильного рішення у провадженні. Враховуючи викладені доводи, адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить суд апеляційної інстанції скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.
Потерпіла ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначила, що під час судового розгляду в суді першої інстанції головуючим суддею неодноразово з`ясовувалось у обвинуваченого, чи правильно він розуміє положення ч. 3 ст. 349 КПК України та одночасно йому було роз`яснено порядок оскарження вироку. Крім того, обвинувачений під час судового розгляду не заявляв клопотання про залучення захисника, хоча розгляд кримінального провадження відбувся не за одне засідання і саме за клопотанням обвинуваченого для добровільної сплати шкоди, розгляд справи відкладався. Таким чином, на думку потерпілої, обвинувачений ОСОБА_9 намагається перекласти свою безвідповідальність про забезпечення належного захисту на суд. На підставі викладеного, потерпіла просить в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок скасувати, обвинуваченого, який, зокрема в останньому слові, просив вирок змінити і пом`якшити призначене йому покарання, потерпілу та її адвоката, які просили вирок залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, прокурора, який вважав, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності і не підлягають задоволенню, а вирок не підлягає скасуванню або зміні; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені злочинівпри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 1, 2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження, зазначені вимоги закону судом виконані в повному обсязі, а зміст аудіо запису судового засідання свідчить про те, що суд першої інстанції неодноразово роз`яснював обвинуваченому зміст і наслідки скороченого дослідження наданих доказів, а також з`ясовував чи в повній мірі обвинувачений ОСОБА_9 розуміє зміст зазначеної норми і чи добровільно він погоджується з умовами, що визначені в законі.
Суд апеляційної інстанції приходить висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог закону і про формальність роз`яснення положень закону не відповідають матеріалам провадження і не можуть бути задоволеними. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги закону щодо скороченого дослідження доказів, навів у вироку необхідні умови для такого дослідження доказів, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покарання ОСОБА_9 , належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, у скоєному щиро покаявся та визнав свою провину повністю. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 майже мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення і дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання згідно з положеннями ст.75 КК України.За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому покарання, яке відповідає тяжкості скоєного, є необхідним і достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а тому не вбачає достатніх підстав для подальшого його пом`якшення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4