У Х В А Л А

20.03.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора , -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури слідчого та прокурора , яку мотивував тим, що слідчим Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004249.
ОСОБА_4 є заявником та особою, що добровільно надала органу досудового розслідування документ - заяву від 27 серпня 2016 року про дозвіл на вивезення доньки за кордон.
Наданий час вищевказана заява в оригіналі необхідна скаржнику , однак процесуальний керівник в усній формі відмовився таку видати мотивуючи це тим, що заява ще потрібна у провадженні. Письмову відповідь при цьому надати відмовився і до цього часу остання не надійшла. З таким рішенням погодитись не можне з наступних підстав:
1)Органом досудового розслідування вже проведено почеркознавчу експертизу даного документу, і експерт дав заключення що не надається можливим встановити чи підпис від імені ОСОБА_4 вчинено ним особисто чи іншою особою.
2)У відповідності до п. І ст. 100 КПК України - речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
3)Пунктом 3 ст. 100 КПК України передбачено, що за клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
Зважаючи на вищевказані норми, та той факт що доказового значення для кримінального провадження документ не несе, очевидним є те, що заява від 27 серпня 2016 року про дозвіл на вивезення доньки за кордон повинна бути якнайшвидше повернута володільцю - ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 , як представник ОСОБА_4 звернувся до слідчого ОСОБА_6 із заявою щодо повернення вищевказаного документа, однак в усній формі останній відмовив у задоволенні заяви, не мотивувавши належним чином цю відмову.
Так, ОСОБА_4 втратив можливість володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Необхідно відмітити, що вищевказане майно не являється арештованим, і тому скаржник не є особою, що позбавлена права володіння даним документом.
В даному випадку, відсутній суспільний інтерес в тому, щоб позбавляти скаржника права володіння, користування та розпорядження вищевказаним документом, так як останній не має будь- якого значення для кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0004249 за ч. 4 ст. 358 КК України, що вже підтверджено висновком почеркознавчої експертизи.
Таким чином, в наявності є всі підстави для визнання протиправною бездіяльності слідчого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 в частині ненадання у передбачений п. 1 ст. 220 КПК України строк відповіді на клопотання заявника, а також у неповерненні оригіналу заяви від 27 серпня 2016 року про дозвіл на вивезення доньки за кордон.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив суд таку задовільнити та прийняти до уваги що на час розгляду скаргу йому слідчим надано відповідь щодо вімови у видачі документу , а тому до початку розгляду справи по суті він змінив вимоги та просив суд передати ОСОБА_4 оригінал документу на відповідальне зберігання.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з"яивлись. Від слідчого ОСОБА_5 до суду надійшло пояснення по суті даної скарги де він також просив суд відмовити в задоволенні скарги.
Відповідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд, заслухавши позицію учасників процесу , дослідивши матеріали скарги, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до наступного .
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, визначено виключне коло суб`єктів, які мають право на досудовому провадженні оскаржити рішення слідчого, прокурора про нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк в т. ч. підозрюваним і його захисником.
Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
За ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.
Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.І ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч..1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.2 ст.325 України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , як власник документа - заяви від 27 серпня 2016 року про дозвіл на вивезення доньки за кордон, втратив можливість володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Разом з тим, вказане майно не являється арештованим, і тому скаржник не є особою, що позбавлена права володіння даним документом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скаргає обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , керівника органу досудового розслідування під чиїм керівництвом здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального правопорушення, іншу уповноважену службову особу структурних підрозділів Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яка здійснює (здійснюватиме) досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0004249 за ч. 4 ст. 358 КК України, - передати володільцю ОСОБА_4 документ - оригінал заяви від 27 серпня 2016 року про дозвіл на вивезення доньки ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за кордон, як власнику на відповідальне зберігання, попередивши останнього у встановленому порядку про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1