У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 023 24 від 12 вересня 2016 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 163; ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 023 24 від 12 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 163; ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України - повернутий прокурору.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі вказав, що при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень слідчий послався на вчинення як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 163 і ч. 1 ст. 366 КК України, у той час, як в подальшому, при викладі формулювання обвинувачення, слідчий неодноразово послався вже на пособницькі дії ОСОБА_6 , зокрема, вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 163 КК України, при цьому взагалі не зазначивши за якою частиною цієї статті кваліфіковані дії останнього.
Крім цього, при формулюванні обвинувачення, у вступній частині обвинувального акта слідчим зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 - без посилання на відповідну частину статті, тобто без визначення відповідного виду співучасників, ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України, і такі протиріччя положення у змісті обвинувального акту, на переконання суду першої інстанції, суперечать положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 023 24 від 12 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 163; ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України до суду першої інстанції для проведення нового підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що твердження суду щодо розбіжностей в обвинувальному акті у вступній його частині, викладі фактичних обставин і формулюванні обвинувачення не свідчать про порушення прав ОСОБА_6 на визначеність обвинувачення, оскільки наведені частини акта не мають бути ідентичними і несуть кожна свій окремий зміст, а виклад правової моделі злочинів, у яких саме він обвинувачується, - детально сформульований в частині формулювання обвинувачення.
Не погоджується прокурор і з висновками суду щодо неконкретності пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а тому і не має підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, у зв`язку з чим, як вважає прокурор, належить визнати необґрунтованими доводи, наведені в оскаржуваній ухвалі, що формальне недотримання вимог п. 5 ст. 291 КПК України вплинуло на право на захист ОСОБА_6 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює повернення обвинувального акта прокурору.
Від потерпілого ОСОБА_9 на адресу Апеляційного суду міста Києва 24 квітня 2017 року надійшло клопотання, в якому висунута вимога щодо залишення без змін ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 023 24 від 12 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 163; ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України, апеляційної скарги прокурора Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 - без задоволення, вважаючи, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не завдали йому- ОСОБА_9 ніякої моральної, фізичної чи майнової шкоди, у зв`язку з чим він не вважає себе потерпілим у даному кримінальному провадженні, та, на його переконання, в діях обвинувачених відсутні ознаки інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями в повному обсязі щодо безпідставності повернення обвинувального акта прокурору, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах останнього, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи правильним рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 5 вказаної норми процесуального закону, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, дана вимога закону органом досудового розслідування не виконана.
Так, згідно обвинувального акта у досліджуваному кримінальному провадженні, при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень слідчий послався на вчинення як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 163 та ч. 1 ст. 366 КК України, у той же час, при викладі формулювання обвинувачення, слідчий неодноразово послався на дії ОСОБА_6 як пособника у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 163 КК України, але при цьому взагалі не зазначив за якою частиною ст. 163 КК України кваліфіковані його дії.
Крім того, як убачається зі змісту обвинувального акта, у вступній його частині зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27, ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 - без посилання на відповідну частину ст. 27 КК України, тобто без визначення відповідного виду співучасників, що суперечить викладенню наведеного вище його обвинувачення за ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України.
Отже, наявність наведених протиріч, що містяться в обвинувальному акті у вступній його частині, викладі фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванні обвинувачення, на переконання колегії суддів, позбавляє можливість суд першої інстанції призначити провадження до розгляду.
На дані висновки не можуть вплинути доводи апеляційної скарги прокурора про те, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , що, у свою чергу,як стверджує прокурор, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а тому і не має підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним- оскільки суперечить положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього, і не повинен зіставляти фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у тому числі і ОСОБА_6 .
Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, повернувши його прокурору для усунення недоліків у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
За наведеним, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 023 24 від 12 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 163; ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 366 КК України, повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3