Справа № 383/16/17
Провадження №1-кп/383/31/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000707 від 12.12.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Олексіївка Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

01.10.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначення покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік;

04.11.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно при наступних обставинах.

02 грудня 2016 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та перебуваючи в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , під час спільного відпочинку з останнім, з корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення, за раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим у тому, що його злочинні дії ніким не будуть помічені, перебуваючи в кімнаті кухні та в подальшому скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 вийшов з кімнати, підійшов до дерев`яної шафи та з полички взяв мобільний телефон марки «Nokia» модель 1110, чорного кольору, вартістю 100 грн., в середині якої знаходилась сім-картка мобільного оператора «МТС», вартістю 23 грн. та зарядний пристрій до мобільного телефону вартістю 41 грн., а всього на загальну суму 164 грн., які одразу сховав до правої кишені куртки, в яку був одягнений та в подальшому сів за стіл та продовжив відпочинок.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд як особистим, а саме 03.12.2016 близько 04 год. 00 хв. віддав необізнаній в його злочинних діях ОСОБА_7 , в рахунок погашення боргу, який був винен останній, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду, на загальну суму 164 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину по інкримінованому йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, розкаявся і пояснив, що 02 грудня 2016 року він разом з потерпілим відпочивали у домоволодінні останнього за адресою: АДРЕСА_2 , номера будинку не знає. Перебуваючи в будинку та скориставшись тим, що потерпілий вийшов, він викрав мобільний телефон «Nokia» чорного кольору з сім-картою та зарядним пристроєм, які лежали на дерев`яній тумбочці, які поклав до кишені куртки. Після чого з потерпілим продовжили відпочивати. Наступного дня, 03 грудня 2016 року, потерпілий прийшов та сказав аби він віддав телефон, на що відповів йому, що нічого не брав. Шкоду потерпілому відшкодував у розмірі 400 грн.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у учиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України його вина повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

протоколом огляду місця події від 12 грудня 2016 року, в ході проведення якого у гр. ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон «Nokia» чорного кольору та зарядний пристрій до телефону (а.с. 110-111);

протоколом огляду предметів від 12 грудня 2016 року, у ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «Nokia» модель 1110 та зарядний пристрій до мобільного телефону (а.с. 112);

висновком експерта з оцінки майна від 13 грудня 2016 року з додатком у відповідності до якого ринкова вартість майна, з урахуванням зносу, станом на 02 грудня 2016 року складає: мобільного телефону марки «Nokia» моделі 1110, чорного кольору, придбаного бувшим у використанні у вересні 2015 року, бувшого у використанні з вересня 2015 року, у справному стані та без пошкоджень 100 грн.; сім-картки оператора мобільного зв`язку «МТС», придбаної у вересні 2015 року, бувшої у використанні з вересня 2015 року, у справному стані та без пошкоджень 23 грн.; зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Nokia» моделі 1110, придбаного у вересні 2015 року, бувшого у використанні з вересня 2015 року, у справному стані та без пошкоджень 41 грн. (а.с. 114-115);

протоколом проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2016 року та фототаблицею доданою до протоколу, в ході проведення якого ОСОБА_4 добровільно розповів та показав про обставини вчинення ним крадіжки від 02 грудня 2016 року близько 18 год. 00 хв. мобільного телефону марки «Nokia» моделі 1110 та зарядного пристрою до мобільного телефону з домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 116-119);

висновком судово-психіатричної експертизи №138 від 10 березня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_4 така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с. 141-142).

Дослідивши в судовому засіданні та оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведеною у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд керуючись вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, умисний, закінчений. За місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, є осудним, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, частиною 2 ст.75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Із урахуванням наведених роз`яснень та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, досудову доповідь про обвинуваченого за якою виправлення обвинуваченого неможливо без позбавлення або обмеження волі (а.с.108), вартість майна, яким заволодів обвинувачений, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження ним вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який в період іспитового строку вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. За вказаних обставин, суд переконаний у відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень ст.ст. 75, 69 КК України. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Отже, обвинуваченому на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Документальне підтвердження процесуальних витрат на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Речові докази по кримінальному провадженню - мобільний телефон «Nokia» моделі 1110, чорного кольору та зарядний пристрій до мобільного телефону, повернуті потерпілому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 100 КПК України підлягають залишенню за належністю законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вчинений злочин частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 року остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на три роки чотири місяці.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати після набрання даним вироком законної сили з моменту фактичного його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженню - мобільний телефон «Nokia» моделі 1110, чорного кольору та зарядний пристрій до мобільного телефону, повернуті потерпілому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 100 КПК України залишити за належністю законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 .

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй його копії.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, прокурору та надіслати потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1