Справа № 755/6142/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"11" липня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005192 від 11.04.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Слободзея, Республіки Молдова, молдованину, громадянину України, з базовою середньою освітою, неодруженому, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючому, без постійного місця реєстрації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
в с т а н о в и в:

11 липня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 10.04.2017 приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в одному з закладів караоке бару, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, познайомилися із раніше невідомим їм ОСОБА_8 , з яким в подальшому домовилися поїхати до закладу «Ель Кафа», що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р. Лесі Українки, з метою відпочинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, на виконання заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебували в приміщенні закладу «Ель Кафа», що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р. Лесі Українки, де ОСОБА_6 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, з метою протиправного збагачення замовила напій для ОСОБА_8 , в якому, з метою подолання опору з боку потерпілого, розчинила невідому рідину, що заздалегідь підготовлена для впливу на свідомость потерпілого, з якою направилася за стіл, за якими сиділа ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 .

Перебуваючи за столиком, ОСОБА_6 передала потерпілому ОСОБА_8 ємність з напоєм, в якому знаходилася рідина невідомого походження. Після вживання вказаного напою, потерпілий ОСОБА_8 втратив свідомість, внаслідок чого перестав контролював свої дії та не міг спостерігати за навколишнім середовищем.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб згідно з спільним умислом, взяли під руки потерпілого ОСОБА_8 та вивели його на вулицю, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 сіли в таксі та направилися в невідомому напрямку.

В свою чергу ОСОБА_9 на власному автомобілі разом із ОСОБА_5 направились за автомобілем таксі, в якому перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з метою спостереження за їхніми діями та попередження можливого опору потерпілого, в разі якщо він прийде до тями.

Приїхавши на таксі до будинку № 12 по бульвару І. Шамо в м. Києві, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 розрахувались з таксистом та останній поїхав у невідомому напрямку.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за чітким розподілом ролей, по заздалегідь оговореному плану, впевнившись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 таємно викрали наступні речі: золотий ланцюжок з хрестиком вартістю 12000 гривень; наручний годинник вартістю 13000 гривень; мобільний телефон марки Іphone 6 ІМЕІ : НОМЕР_1 , вартістю 19000 гривень, з сім картою оператора ПрАТ «ВФ Україна», вартість якої становить 30 гривень, без залишку грошових коштів на рахунку; гаманець марки «Статус» вартістю 2000 гривень, з грошовими коштами в сумі 3000 гривень; картки «ПриватБанк», з якої в подальшому було знято грошові кошти в сумі 24959 гривень та оформлено кредит на купівлю мобільного телефону марки «Самсунг» вартістю 18698 гривень.

В подальшому вказані особи, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 значної матеріальної шкоди на загальну суму 105 487 гривень.

Крім того, продовжуючи використання заздалегідь розробленого плану, 05.06.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи на вул. Хрещатик у м. Києві, познайомилися із раніше невідомим їм ОСОБА_11 , з яким в подальшому домовилися поїхати до ПКіВ «Труханів острів» з метою відпочинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, на виконання заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебували на території ПКіВ «Труханів острів», неподалік пішохідного мосту через р. Дніпро, де ОСОБА_10 , принесла каву для ОСОБА_11 , в якій, з метою подолання опору з боку потерпілого, розчинила невідому рідину, що заздалегідь підготовлена для впливу на свідомість потерпілого.

Після чого, ОСОБА_10 передала потерпілому ОСОБА_11 каву, в якій знаходилася речовина невідомого походження, від якої останній повинен був втратити свідомість, яку останній вжив, однак після вживання кави з рідиною невідомого походження останній не втратив свідомість та усвідомлював свої дії та спостерігав за навколишнім середовищем.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб на виконання плану об`єднаного спільним умислом, почали повторно, відкрито викрадати цінні речі потерпілого з його кишень, однак останній усвідомлюючи, що відносно нього вчиняють кримінальне правопорушення, почав чинити опір, притримуючи при цьому вміст кишень.

В свою чергу, ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , маючи на меті вчинити повторне, викрадення чужого майна не звертаючи уваги на опір потерпілого, повторно, відкрито викрали речі останнього, а саме: мобільний телефон марки «Samsung G5», вартістю 7881 гривня; грошові кошти 300 доларів США, що станом на 05.06.2017 року згідно офіційного курсу НБУ становить 7881 гривень; грошові кошти в сумі 3000 гривень; портмоне, в якому знаходився паспорт громадянина Туреччини на ім`я потерпілого, який матеріальної цінності не представляє та дисконтні картки, які матеріальної цінності не представляють; наручний годинник, вартістю 6567 гривень 50 копійок.

В подальшому вказані особи, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 25 329 гривень 50 копійок.

У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
11 липня 2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколом огляду місця події, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом проведення обшуків, іншими матеріалами провадження.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами, санкція за вчинення яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, без постійного місця реєстрації на території України, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0005192 від 11.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_5 не більше 60 днів з моменту його затримання до 08 вересня 2017 року, взявши його під варту в залі суду.
Визначити розмір застави ОСОБА_5 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у виді 80 /восьмидесяти/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 128 000 /сто двадцять вісім тисяч/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1.прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;
2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя