АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/690/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
Доб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузовице Кельменського району Чернівецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого,
- 27.12.2007 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 21.12.2009 року вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345,70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно постанови Володимирецького районного суду Ровенської області, звільнений з місця позбавлення волі 06.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 26 днів,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання по даному вироку частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2009 року та остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 призначено у виді 8 (років) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишено без змін у виді тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПтС України в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховано з 10 вересня 2016 року.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та призначити за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2009 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 також не погоджується з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року, просить його дії перекваліфікувати з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та призначити мінімальне покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянти вказують на те, що ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, будучи особою, яка раніше вчинила розбій.
Разом з тим, потерпілій ОСОБА_12 відповідно до висновку експерта спричинені легкі тілесні ушкодження, що виключає насильство небезпечне для життя та здоров`я, а відтак дії ОСОБА_7 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, апелянти вказують на те, що судом безпідставно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки вчиненим злочином шкода заподіяна не була, є пом`якшуючі обставини, а також те, що потерпіла не наполягала на призначенні значного покарання.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши частково за клопотанням захисту докази, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 10.09.2016 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 69 по бул. Вернадського в м. Києві, помітив раніше йому не знайому ОСОБА_12 , яка рухалась попереду нього, в руках якої знаходилась жіноча сумочка з особистими речами, і вирішив заволодіти майном ОСОБА_12 шляхом вчинення на неї розбійного нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знаходячись біля будинку №69 по бул. Вернадського в м. Києві, підійшов до ОСОБА_12 та розуміючи, що вона добровільно не віддасть йому належне їй майно, з метою заволодіння ним, напав на останню та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, почав умисно наносити удари кулаками рук в область голови та обличчя ОСОБА_12 .
Від зазначених ударів ОСОБА_12 втратила рівновагу та впала на землю. Подолавши таким чином у ОСОБА_12 намір чинити опір ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, вирвав з руки потерпілої жіночу сумочку чорного кольору, вартістю 200 гривень, в якій знаходились: мобільний телефон «Nomi», серійний номер якого НОМЕР_1 , вартістю 452 гривень, який знаходився у силіконову чохлі вартістю 48 гривень, в якому знаходились сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 гривень, та сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 30 гривень, на рахунку яких грошових коштів не було; ключі від квартири, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, а всього майна на загальну суму 760 гривень.
Заволодівши в такий спосіб чужим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 760 гривень, однак незабаром був викритий та затриманий працівниками поліції разом з викраденим майном, яке було вилучено.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2342 від 19.10.2016 року, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, /розбій/ особою, яка раніше вчинила розбій.
З такими висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України визнав частково, та вважав, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, вчиненого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_12 .
Крім того в основу вироку покладено не тільки показання потерпілої, а й інші дані, які містять матеріали кримінального провадження і які були досліджені судом під час судового розгляду, з наданням їм правової оцінки.
Зокрема:
- висновком судово-медичної експертизи № 2342 від 19.10.2016 року, згідно якого потерпілій ОСОБА_12 були причинені тілесні ушкодження , а саме: закрита травми лицьового черепу: синець на спинці та скатах носу, навколо правого та лівого ока - по типу «окулярів», садно на спинці, кінчику та крилах носа, перелом кісток носу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я); -синці - на правій щоці з переходом в проекцію нижньої щелепи і в підщелепну ділянку, на лівій щоці з переходом в проекцію нижньої щелепи, в проекції носо-губного трикутника-по всій поверхні, на нижній губі справа, в лобній ділянці по центру, в проекції лівої виличної дуги; крововиливи-на слизових оболонках верхньої та нижньої губи; садна - на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя у середній третин, на внутрішній поверхні лівого променево-зап`ястного суглобу, на долонній поверхні правої кисті в проекції підвищення 1-го пальця, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- протоколом огляду місця події від 10.09.2016 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10 вересня 2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу ОСОБА_7 , яка вчинила на неї розбійний напад.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в повній мірі дослідивши докази, надані стороною обвинувачення та надавши їм вірну оцінку, прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати саме, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою, яка раніше вчинила розбій, тобто за ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності».
Так, під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187).

Так, як встановлено судом першої так і апеляційною інстанцією, ОСОБА_7 напав на потерпілу ОСОБА_12 та умисно наносив їй удари кулаками в область голови та обличчя останньої, в результаті чого й були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
За таких обставин, суд першої інстанції належним чином перевірив та оцінив доводи обвинуваченого, та прийшов до обґрунтованого висновку, що такі доводи ОСОБА_7 , повністю спростовуються дослідженими судом доказами.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого в частині перекваліфікації його дій за вказаним кримінальним правопорушення на ч. 2 ст. 186 КК України відсутні.

Що стосується доводів апелянтів з приводу призначення судом суворого покарання та неврахування сукупності обставин, які пом`якшують покарання та даних про його особу, то з ними колегія суддів не погоджується також, з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст.65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відпостяться до категорії тяжких злочинів, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, попередні судимості ОСОБА_7 за вчинення корисливих злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відніс щире каяття та активне сприяння у розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання суд встановив рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про наявність обставин, що пом`якшують покарання та позиції потерпілої, яка не наполягала на значному покаранні, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки злочин він вчинив у молодому віці, до цього вже двічі був судимий за вчинення умисних злочинів, немає постійного місця проживання, роботи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення у сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на те, що суд першої інстанції вірно призначив покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді:

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4