Справа № 308/1526/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою - технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001097, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 квітня 2016 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у період з березня місяця 2016 року по 07 грудня 2016 року, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення шляхом обману, досягнувши попередньої змови з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та використанням банківських карток ПАТ «ПриватБанк», вчинив п`ять епізодів шахрайств.

У невстановлений досудовим розслідуванням дату та час та з використанням невстановленої електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 здійснили ряд дій, спрямованих на підготовку до вчинення шахрайства. Так, в мережі Internet на сайті OLX.ua ОСОБА_7 виявив електронне зображення телевізору марки «LG», яке скопіював та зареєстрував на інтернет-ресурсі OLX.ua, та виставив на продаж у якості лоту вказане електронне зображення телевізору, достовірно знаючи, що він не має його в наявності та будучи під вартою, перебуваючи в Закарпатській УВП № 9, що по вул. Довженка 8а в м. Ужгороді, не зможе реально передати телевізор покупцеві. При цьому заздалегідь домовившись з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 підшукав осіб, які б надали йому банківські картки ПАТ «ПриватБанку» для можливості отримання грошових коштів через ці картки та таким чином заволодіння чужим майном. Виконавши вказані дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 приступили до реалізації свого злочинного умислу.

Так, ОСОБА_5 умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який зареєстрував 18 березня 2016 року на інтернет-ресурсі OLX.ua, лот про продаж телевізору марки «LG», де вказав ім`я продавця - ОСОБА_8 , та контактний номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , підшукав для отримання та зняття грошових коштів банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ «ПриватБанк», яка належить громадянину ОСОБА_9 , запевнивши ОСОБА_9 в законності надісланих грошових коштів. Того ж дня зацікавившись вищевказаною пропозицією, на зазначений контактний номер оператора мобільного зв`язку зателефонував користувач сайту OLX.ua ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мав на меті замовити у продавця вказаний телевізор. Після цього ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, відповів, що може надіслати телевізор, який цікавив покупця, і він готовий відправити замовлення кур`єрською доставкою за умови передоплати вартості телевізора, яка становить 7200 гривень, на вказаний ним картковий рахунок. Своїми умисними діями, які виразились в повідомленні завідомо неправдивої інформації, ОСОБА_7 ввів в оману потерпілого ОСОБА_10 , викликавши у нього хибну впевненість у законності його дій та вигідності придбання вказаного телевізору, чим схилив його до перерахування готівкових коштів в розмірі 7200 гривень, як передоплати на вказаний ним в електронній переписці номер банківської платіжної картки № НОМЕР_2 ПАТ «Приватбанк». Отримавши від ОСОБА_10 того ж дня о 10 годині 50 хвилин на вищевказану картку кошти в сумі 7200 гривень, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що кошти отриманні злочинним шляхом, 18.03.2016 зняв їх з рахунку через банкомат ПАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Ужгород, Проспект Свободи, 3, та таким чином заволодів чужим майном у розмірі 7200 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_10 спричинено шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який 20 жовтня 2016 року зареєстрував на інтернет-ресурсі OLX.ua, лот про продаж телевізору марки «LG», де вказав ім`я продавця - ОСОБА_11 , та контактний номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , підшукав для отримання та зняття грошових коштів банківську картку № НОМЕР_4 ПАТ «ПриватБанк», яка належить громадянину ОСОБА_12 , запевнивши ОСОБА_12 в законності надісланих грошових коштів. Того ж дня зацікавившись вищевказаною пропозицією, на зазначений контактний номер оператора мобільного зв`язку зателефонував користувач сайту OLX.ua ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мав на меті замовити у продавця вказаний телевізор. Після цього ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, відповів, що може надіслати телевізор, який цікавив покупця, і він готовий відправити замовлення кур`єрською доставкою за умови передоплати вартості телевізора, яка становить 600 гривень, на вказаний ним картковий рахунок. Своїми умисними діями, які виразились в повідомленні завідомо неправдивої інформації, ОСОБА_7 ввів в оману потерпілого ОСОБА_13 , викликавши у нього хибну впевненість у законності його дій та вигідності придбання вказаного телевізору, чим схилив його до перерахування готівкових коштів в розмірі 600 гривень, як передоплати на вказаний ним в електронній переписці номер банківської платіжної картки № НОМЕР_4 . Отримавши від ОСОБА_13 того ж дня о 15 годині 01 хвилину на вищевказану картку кошти в сумі 600 гривень, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що кошти отриманні злочинним шляхом 20.10.2016 о 15 годині 10 хвилин зняв їх з рахунку через банкомат ПАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Ужгород, вулиця Легоцького, 19а, та таким чином заволодів чужим майном у розмірі 600 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_13 спричинено шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 20 жовтня 2016 року, на вказаний у зареєстрованому ОСОБА_7 на інтернет-ресурсі OLX.ua, лоті про продаж телевізору марки «LG», контактний номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , де було вказано ім`я ОСОБА_11 , який ОСОБА_7 зареєстрував з метою умисно заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , того ж дня також зателефонував користувач сайту OLX.ua ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що мав на меті замовити у продавця вказаний телевізор. Після цього ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, відповів, що може надіслати телевізор, який цікавив покупця, і він готовий відправити замовлення кур`єрською доставкою за умови передоплати вартості телевізора, яка становить 3600 гривень, на вказаний ним картковий рахунок. Своїми умисними діями, які виразились в повідомленні завідомо неправдивої інформації, ОСОБА_7 ввів в оману потерпілого ОСОБА_15 , викликавши у нього хибну впевненість у законності його дій та вигідності придбання вказаного телевізору, чим схилив його до перерахування готівкових коштів в розмірі 3600 гривень, як передоплати на вказаний ним в електронній переписці номер банківської платіжної картки № НОМЕР_4 ПАТ «ПриватБанк», яка належить громадянину ОСОБА_12 та яку, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 підшукав ОСОБА_5 , для зняття грошових коштів, запевнивши ОСОБА_12 в законності надісланих грошових коштів. Отримавши від ОСОБА_16 того ж дня о 19 годині 58 хвилин на вищевказану картку кошти в сумі 3600 гривень, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що кошти отриманні злочинним шляхом 20.10.2016 о 20 годині 00 хвилин зняв їх з рахунку через банкомат ПАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Ужгород, вулиця Капушанська, 142, та таким чином заволодів чужим майном у розмірі 3600 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_17 спричинено шкоду на вищевказану суму.

21 жовтня 2016 року, на вказаний у зареєстрованому ОСОБА_7 на інтернет-ресурсі OLX.ua, лоті про продаж телевізору марки «LG», контактний номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , де було вказано ім`я ОСОБА_11 , який ОСОБА_7 зареєстрував з метою умисно заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , зателефонував користувач сайту OLX.ua ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що мав на меті замовити у продавця вказаний телевізор. Після цього ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, відповів, що може надіслати телевізор, який цікавив покупця, і він готовий відправити замовлення кур`єрською доставкою за умови передоплати вартості телевізора, яка становить 3500 гривень, на вказаний ним картковий рахунок. Своїми умисними діями, які виразились в повідомленні завідомо неправдивої інформації, ОСОБА_7 ввів в оману потерпілого ОСОБА_18 , викликавши у нього хибну впевненість у законності його дій та вигідності придбання вказаного телевізору, чим схилив його до перерахування готівкових коштів в розмірі 3500 гривень, як передоплати на вказаний ним в електронній переписці номер банківської платіжної картки № НОМЕР_4 ПАТ «ПриватБанк», яка належить громадянину ОСОБА_12 та яку, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 підшукав ОСОБА_5 , для зняття грошових коштів, запевнивши ОСОБА_12 в законності надісланих грошових коштів. Отримавши від ОСОБА_18 того ж дня о 09 годині 58 хвилин на вищевказану картку кошти в сумі 3500 гривень, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що кошти отриманні злочинним шляхом, 21.10.2016 о 12 годині 22 хвилини зняв їх з рахунку через банкомат ПАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Ужгород, вулиця Легоцького, 19а, та таким чином заволодів чужим майном у розмірі 3500 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_18 спричинено шкоду на вищевказану суму.

Не припиняючи свої злочинної діяльності, 07 грудня 2016 року ОСОБА_5 умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який зареєстрував на інтернет-ресурсі OLX.ua, лот про продаж телевізору марки «LG», де вказав ім`я продавця - ОСОБА_19 , та контактний номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 , підшукав для отримання та зняття грошових коштів банківську картку № НОМЕР_6 ПАТ «ПриватБанк», яка належить громадянину ОСОБА_20 , запевнивши ОСОБА_20 в законності надісланих грошових коштів. Того ж дня зацікавившись вищевказаною пропозицією, на зазначений контактний номер оператора мобільного зв`язку зателефонував користувач сайту OLX.ua ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що мав на меті замовити у продавця вказаний телевізор. Після цього ОСОБА_7 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами, відповів, що може надіслати телевізор, який цікавив покупця, і він готовий відправити замовлення кур`єрською доставкою за умови передоплати вартості телевізора, яка становить 9000 гривень, на вказаний ним картковий рахунок. Своїми умисними діями, які виразились в повідомленні завідомо неправдивої інформації, ОСОБА_7 ввів в оману потерпілого ОСОБА_21 , викликавши у нього хибну впевненість у законності його дій та вигідності придбання вказаного телевізору, чим схилив його до перерахування готівкових коштів в розмірі 9000 гривень, як передоплати, на вказаний ним в електронній переписці номер банківської платіжної картки № НОМЕР_6 ПАТ «ПриватБанк». Отримавши від ОСОБА_21 того ж дня на вищевказану картку два перекази о 15 годині 57 хвилин кошти в сумі 1000 гривень та о 17 годині 11 хвилин кошти в сумі 8000 гривень, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що кошти отриманні злочинним шляхом, 07.12.2016 зняв їх з рахунку через банкомат ПАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Ужгород, вулиця Собранецька, 89, та таким чином заволодів чужим майном у розмірі 9000 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_21 спричинено шкоду на вищевказану суму.

15.02.2017 року о 11.48 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Слідчий зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим вказаною статтею.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України підтверджується наступними зібраними зібраних в ході досудового розслідування доказами: заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2016; квитанцією «ПриватБанку» від 18.03.2016 про перерахування коштів; випискою з «ПриватБанку» по картці ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.07.2016; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2016, а саме до інформації, що записана на оптичний диск CD- RW №WR/KI-n/l 6/10434; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2016 а саме до інформації, що записана на оптичний диск CD-S №WR/KI- П/16/10434-1; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.01.2017; заявою ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 12.01.2017; платіжним дорученням про перерахування грошових коштів ОСОБА_13 від 20.10.2016; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 20.01.2017; заявою ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення від 24.01.2017; фіскальним чеком про перерахування грошових коштів ОСОБА_22 від 20.10.2016; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 31.01.2017; заявою ОСОБА_18 про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2016; квитанцією про перерахування грошових коштів ОСОБА_18 від 21.10.2016; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 11.11.2016; протоколом тимчасового доступу до речей і предметів від 08.12.2016, а саме до інформації, що записана на оптичний диск DVD-R №WR/KI-IT/16/14076; протоколом тимчасового доступу до речей і предметів від 19.12.2016, а саме до інформації, що записана на оптичний диск CD-R №6175139МВ2583; роздруківкою про рух коштів по банківській карті «ПриватБанку на ім`я ОСОБА_12 за жовтень 2016; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 24.12.2016; протоколом огляду банківської картки «ПриватБанку», що належить ОСОБА_12 від 24.12.2016; заявою ОСОБА_21 про вчинення кримінального правопорушення від 19.12.2016; квитанцією №Р24А141990471А96462 про перерахування грошових коштів ОСОБА_21 від 07.12.2016; квитанцією №Р24А142038912А61446 про перерахування грошових коштів ОСОБА_21 від 07.12.2016; протоколом тимчасового доступу до речей і предметів від 24.01.2017, а саме до інформації, що записана на оптичний диск DVD-R JSfeWR/KI-П/17/367-1; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21 від 06.02.2017; протоколом тимчасового доступу до речей і предметів від 09.02.2017, а саме до інформації, що записана на оптичний диск DVD-R №6175 139 RD28497.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слідчий вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення 5 епізодів злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно, за попередньою змовою шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Відтак, усвідомлюючи неминучість та суворість покарання, ОСОБА_5 , будучи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання. Також, ОСОБА_5 проживає в м. Ужгороді відносно недавно, прибув з міста Донецька, де має житло будинок по АДРЕСА_1 , який знаходиться на території, непідконтрольній органам державної влади України, а відтак має можливість переховуватись від слідства та суду на вказаних територіях. Враховуючи викладене, наявний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий вказує про наявність ризику незаконного впливу на свідків. Так, ОСОБА_5 інкримінується в тому числі особисте підшукування засобів вчинення кримінального правопорушення карточок ПАТ «Приватбанк», які останній взяв від ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які в даному кримінальному провадженні є свідками. Будучи знайомим з даними особами, ОСОБА_5 може незаконно впливати на них. 09.12.2016 прокурором Ужгородської місцевої прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002349 від 08.07.2016 за ч.1 ст.125 КК України, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні за попередньою змовою із ОСОБА_23 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Наведена обставина на думку слідчого підтверджує наявність обґрунтованого ризику тиску з боку ОСОБА_5 на ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_24 вже вдавався до насильства по відношення до Митришина.

Крім вищезгаданих ризиків, враховуючи багатоепізодність злочинної діяльності ОСОБА_5 , а також наявність обвинувачення у вчиненні злочину по іншому кримінальному провадженню, наявні підстави вважати, що наявний ризик вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 .

Крім цього, вносячи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , сторона обвинувачення врахувала особу останнього.

Сторона обвинувачення зазначає, що надає вагомі докази причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень; у разі доведеності вини останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; підозрюваний є особою молодого віку, тобто перебування під вартою не спричинить значної шкоди здоров`ю; підозрюваний ОСОБА_5 неодружений, утриманців не має, ніде не працює, а відтак його майновий стан незадовільний; на даний час обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення (ч.1 ст.125 КК України) по іншому кримінальному провадженню; загальний розмір шкоди, спричинений потерпілими злочинами, які інкримінуються ОСОБА_5 , становить 23900 гривень.

Слідчий також вказує на ч.1 ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Згідно ч.2 вказаної статті, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Як вже було вказано, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Враховуючи викладене, старший слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 також вказує в клопотанні, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою, оскільки аналіз особистості ОСОБА_5 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України наведені вище, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

На підставі вище викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 - 178, 181, 184, 194 КІІК України, слідчий звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яким клопоче застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою - технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідка, чи перешкоджати встановленню істини по справі. Вважають підозру необґрунтованою, а ризики вказані слідчим не підтверджуються жодними доказами.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, а також підозрюваного, його захисника, приходжу до наступного висновку.

Клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивоване тим, що останній підозрюється у вчинення 5 епізодів злочину, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Відтак, усвідомлюючи неминучість та суворість покарання, ОСОБА_5 , будучи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання. Також слідчий вказує на відносно недовге проживання підозрюваного у місті Ужгороді, так як він, прибув з міста Донецька, де має житло будинок по АДРЕСА_1 , який знаходиться на території, непідконтрольній органам державної влади України, а відтак має можливість переховуватись від слідства та суду на вказаних територіях. Слідчий вказує на наявність ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та враховуючи багатоепізодність його злочинної діяльності, а також наявність обвинувачення у вчиненні злочину по іншому кримінальному провадженню, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 .

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Посилання сторони обвинувачення на наявність обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002349 від 08.07.2016 за ч.1 ст.125 КК України, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні за попередньою змовою із ОСОБА_23 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , як спробу тиску на свідка, слідчий суддя взяти до уваги не може. Так, згідно доданої копії обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002349 від 08.07.2016 за ч.1 ст.125 КК України, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні за попередньою змовою із ОСОБА_23 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 06 липня 2016 року на грунті раптово виниклих неприязних відносин у зв`язку із неповерненням останнім боргу. Крім того, вказані події мали місце за довго до повідомлення про підозру у вказаному кримінальному правопорушенні, а саме 15.02.2017 року.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілого та свідка, суд констатує, що їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено. Крім того, слідчим в судовому засіданні зазначено, що на всі виклики підозрюваний з`являвся, а свідки та потерпілі у вказаному кримінальному провадженні були допитані. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а також те, що ОСОБА_5 перебуває під диспансерним наглядом в Закарпатському обласному наркологічному диспансері з 11.08.2015 року, те, що 09.12.2016 прокурором Ужгородської місцевої прокуратури затверджено та направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002349 від 08.07.2016 за ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_5 , та по вказаному провадженню запобіжного заходу не обрано, розмір завданих збитків, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання у період з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., оскільки останній має можливість працевлаштуватись та утримувати себе, а відтак застосування до останнього з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 години не залишення місця постійного проживання, не буде обмежувати права підозрюваного в можливому одержанні доходу від якого залежить рівень його життя, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання - у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Застосування електронних засобів контролю, передбачене ст. 195 КПК України і полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Електронні засоби контролю можуть застосовуватися: 1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок; 2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Електронні засоби контролю застосовуються в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України. Не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує. Слідчий, працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний під розпис роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Керуючись п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 195, 309, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою - технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання у період з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні, суду за першим викликом;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , у період з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Ухвалу скерувати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1