Справа №522/2367/17
Провадження № 1-«кп»/522/444/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000886 від 27.11.2015 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагірне, Ренйського району, Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньо технічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ПАТ «Північтранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
26 листопада 2015 р., приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи на посаді водія, працюючи на закріпленому за ним технічно справному пасажирському автобусі «I-VAN А07А-41» д.з. НОМЕР_1 в ПАТ «Північтранс», здійснював перевезення пасажирів на міському маршруті №250 та рухався у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості по асфальтному сухому дорожньому покриттю вул. Старопортофранківської в Приморському районі м. Одеса, на якій організовано двосторонній однорядний рух у кожному напрямку з трамвайним полотном по середині шириною 4.9 м., з боку вул. Ленінградської у напрямку вул. Тираспольської, у правій смузі свого напрямку руху.

Не доїжджаючи до зупинки громадського транспорту «Колонтаєвська», розташованої праворуч, за ходом руху, напроти будинку № 36 по вул. Старопортофранківська, водій ОСОБА_3 зупинився у правого краю проїзної частини та здійснив висадку пасажирів.

Закінчивши висадку пасажирів, водій ОСОБА_3 зачинив передні двері автобусу та зі швидкістю 5.6 - 5.9 км/год, почав рух вперед та одночасно виконуючи маневр перестроювання з правої смуги у попутну ліву, при цьому, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху та виконанням маневру перестроювання ліворуч не переконався у безпеці свого маневру для інших учасників дорожнього руху та заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки у вигляді появи пішохода ОСОБА_8 , яка знаходилася на правому тротуарі на зупинці громадського транспорту «Колонтаєвська» та вийшла на проїзну частину вулиці Старопортофранківської, рухаючись у темпі кроку, з правого боку наліво за ходом руху автобусу.

Діючи самовпевнено, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 1.5, п/п «б» п. 2.3, п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, скоїв наїзд передньою частиною автобусу «I-VAN А07А-41» д.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 . Після чого, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення подальшого розвитку дорожньо-транспортної події, відволікаючись на транспортні засоби які рухалися попутно зліва, здійснюючи подальший рух вперед, передньою частиною керованого ним автобусу штовхав пішохода ОСОБА_8 вперед за ходом руху автобусу близько 2,9 секунди, при цьому пішохід весь час знаходилась у вертикальному положенні та перебувала в полі його зору, внаслідок цього пішохід ОСОБА_8 впала на дорожнє покриття проїзної частини та мав місце переїзд через її голову лівими колесами автобусу.

Внаслідок наїзду та переїзду, пішохід ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 195-3773 від 20.04.2016 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої проникаючої черепно-лицевої травми у вигляді забито-рваної рани голови, садно правої щічної області, перелому кісток мозкового (склепіння, основи) та лицьового (носа, верхньої щелепи, лівої виличної кістки) черепу, розриву твердої мозкової оболонки, травматичної «евакуації» речовини головного мозку; травми шиї у вигляді продовження зазначеної вище забито-рваної рані обличчя на ліву бічну та передню поверхню шиї; закритої травми тулуба у вигляді переломів 1-8 лівих ребер по умовній навколо хребетній лінії та 1 - 4-го лівих ребер по умовній лопатковій лінії; травм кінцівок у вигляді синців на тильній поверхні правої кисті, садно у верхній третині правого стегна по зовнішній поверхні; ознаки струсу тіла у вигляді крововиливів пухкої клітковини вздовж передньої поверхні шийного і грудного відділів хребта, в клітковину заднього середостіння, у коренів легень.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою в результаті ДТП відкритою проникаючою черепно-лицевою травмою у вигляді перелому кісток черепа, розривів твердої мозкової оболонки та травматичним розмізженням речовини головного мозку, від яких вона загинула на місці події.

Відповідно до висновку № 1225 від 26.04.2016, судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автобуса «I-VAN А07А-41» д.з. НОМЕР_1 на пішохода, встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації з моменту виникнення небезпеки для руху, дії водія автобусу «I-VAN А07А-41» д.з. НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.п. 12.3 ПДР, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

По даним відеозапису пригоди, водій автобусу «I-VAN А07А-41» д.з. НОМЕР_1 належним виконанням п.12.3 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Вказаними діями, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_3 , визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміє зміст обставин передбачених ч.3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики характеризується позитивно, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України який вчинив ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 , має постійне місце реєстрації та проживання, вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем роботи, заяву потерпілої ОСОБА_7 відповідно до якої остання просить суд, призначити ОСОБА_4 найменшу міру покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливо без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посада водія є єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 .

Згідно ст. 124 КПК України, на обвинуваченого слід покласти витрати пов`язанні із проведенням експертиз.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 16.03.2017 р.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази відповідно до постанови про визнання та приєднання речових доказів від 25.12.2015 р., а саме:

- відео-реєстратор «FALCON» DCSV вважати поверненим ОСОБА_3 ,

- карту пам`яті типу «mikro» Adapter - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- відповідно до постанови про визнання та приєднання речових доказів від 28.11.2016 р., а саме: взуття пішохода ОСОБА_8 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .

Судові витрати у розмірі 2315,10 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі ОНДІСЕ.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: