Єдиний унікальний номер 205/4806/17
Провадження №1-кс/205/507/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В:
26 липня 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилаючись на викладені в клопотанні обставини просить накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на майно, а саме: земельну ділянку, що розташована у Херсонській області, Високопільському р-ні, с/рада Орлівська; 3/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку квартири, що роташована за адресою: АДРЕСА_3 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Із клопотання вбачається, що 21.03.2017 до Новокодацького ВП ДВП ГУНП надійшло повідомлення Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , використала завідомо підроблений документ.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.10.2004 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула до приміщенні управління ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьоного, 22А. Того ж дня, знаходячись у вищевказаному приміщенні, маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання більш високої пенсії за віком, ОСОБА_4 надала уповноваженій особі управління ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська виготовлений невстановленою особою підроблений документ, а саме довідку про заробіток для обчислення пенсії від 19.10.2004 № 147, достовірно знаючи, що вказані у ній суми заробітної плати не відповідають об`єктивній дійсності та є завищеними.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 15.10.2006 року прибула до приміщення управління ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьоного 22-А, де з метою перерахунку пенсії та отримання більш високої пенсії за віком, надала уповноваженій особі управління ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська виготовлений невстановленою особою підроблений документ, а саме довідку про заробіток для обчислення пенсії від 15.10.2006 року № 773, достовірно знаючи, що вказані у ній суми заробітної плати не відповідають об`єктивній дійсності та є завищеними.
На підставі поданих завідомо підроблених документів ОСОБА_4 здійснено переплату пенсії за період з 06.10.2004 року по 28.02.2017 року на загальну суму 185 624,03 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила шкоду державі в особі Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на загальну суму 185 624,03 грн.
17.07.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_4 , станом на 21.07.2017 року є власником наступного майна:
- 3/4 частка житлового будинку (реєстраційний номер 15247885), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартира (реєстраційний номер 13950169), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частка квартири (реєстраційний номер 13853981), що роташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з виходячи із наступного.
Згідно з п.3 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Так, ч.4,5 ст.132 КПК України встановлює, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Так, під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч.2,3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із ёч.8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Отже, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Таким чином, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі обґрунтована необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно та не визначена співмірність вартості майна розміру завданої шкоди, у зв`язку із чим, клопотання є необґрунтованим, а тому слідчий суддя відмовляє у його задоволенні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1