Номер провадження: 11-кп/785/759/17
Номер справи місцевого суду: 502/1479/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000401 від 28.04.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 29.03.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.01.2014 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 249 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією знарядь лову та незаконно здобутого, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

- 23.02.2016 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75-76 КК України, з іспитовим строком 1 рік,-

засуджений за ч. 2 та ч.3 ст.185КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання три роки і шість місяців позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Кілійського районного суду Одеської області від 23.02.2016 року, та за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі,-

встановив
Відповідно до вироку суду, у період з 24 по 27 квітня 2016 року в денний час, ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де він мешкав разом зі своєю сестрою ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, таємно викрав золоті прикраси, які належали останній. Після цього з місця події з викраденим майном зник, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6500 гривень.

Далі, 18.10.2016 року у вечірній час, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні, розташованої на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав побутові прилади. Після цього з місця події з викраденим майном зник, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2650 гривень.

Крім того, на початку листопада 2016 року у вечірній час, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 . Після вчинення злочину ОСОБА_7 з місця події з викраденим майном зник, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3900 гривень.

Крім того, 01.11.2016 року у вечірній час, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, з незачиненого кабінету офісу МПП «Вікторія», який розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кіченко, таємно викрав мікрохвильову піч «Самсунг», що належить ОСОБА_10 , після чого з місця події з викраденим майном зник, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Крім того, 21.12.2016 року о 14.45 годині ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи у комп`ютерному клубі, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , таємно викрав монітор «LG», що належить ОСОБА_11 , після чого з місця події з викраденим майном зник, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи свою винуватість та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на призначення йому досить суворого покарання, просить апеляційний суд призначити йому менш суворе покарання.

В мотивування своїх доводів обвинувачений послався на його щире каяття, активне сприяння розкриття злочинів та зобов`язання відшкодування потерпілим завданих збитків.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання - змінити, та призначити йому менш суворе покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; прослухавши, в порядку підготовки до судового засідання звукозапис судових засідань, що міститься на технічному носії інформації, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а вирок суду зміні, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України,вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону та в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Як встановлено апеляційним судом, в судовому засіданні районного суду обвинувачений не заперечував факт вчинення ним злочинів за обставин, які були встановлені під час досудового слідства та районним судом. Ці обставини не заперечувалися ним і в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, яке поєднано з проникнення у приміщення, тобто скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин, які ніким з учасників кримінального провадження в тому числі обвинуваченим не оспорювалися, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні не досліджувались, оскільки ці обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України дані про особу винного, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, стан здоров`я обвинуваченого, а також обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує його покарання - щире каяття та прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Як видно з поданої обвинуваченим апеляції, останній не погоджується з обраним йому районним судом видом покарання і просить зменшити призначений йому районним судом строк покарання. При цьому обвинувачений послався на необхідність врахування як пом`якшуючих покарання обставин : щирого каяття та допомоги ним слідству, прокурору та суду, а також обіцянки відшкодування матеріальної шкоди потерпілим у майбутньому.

Разом з тим, доводи обвинуваченого про неврахування цих обставин при призначенні покарання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані районним судом, про що свідчить наявні у матеріалах справи документи.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в мінімальному розмірі, установленому санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачений є особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів з застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком, за досить нетривалий термін, знову вчинив ряд злочинів, в тому числі і тяжкий умисний корисливий злочин, що на думку районного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання і застосування раніше до обвинуваченого дії ст. 75 КК України з звільненням від відбування покарання не застерегло ОСОБА_7 від скоєння нового кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що районний суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання, відповідно до санкції інкримінованої йому статті кримінального закону.

Крім того апеляційний суд враховує, що матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про можливість застосування відносно обвинуваченого положень ст.69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції статті кримінального закону, за вчинення якого він засуджений оскаржуваним вироком, а тому з урахуванням у сукупності усіх даних про особу обвинуваченого та встановлених обставин вчинення зазначеного злочину апеляційний суд такої можливості не вбачає.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, в тому числі і тих які були зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 29.03.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4