Ухвала
іменем україни
07 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 01 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Довге Іршавського району Закарпатської області, що мешкає у АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 та 3 ст. 190 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 190 КК у розмірі 850 грн; за ч. 2 ст. 190 КК 1 000 грн; за ч. 3 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання про цивільні позови судові витрати у кримінальному провадженні.
Також цим вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 грн, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Вироком апеляційного суду змінено вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді штрафу: за ч. 1 ст. 190 КК в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 2 ст. 190 КК - 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн; за ч. 3 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У решті вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вирок апеляційного суду та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і його особі внаслідок суворості. Вважає необґрунтованим висновок апеляційного суду щодо необхідності призначення реальної міри покарання за наявності таких пом`якшуючих покарання обставин, як: щире каяття, його поведінка, яка свідчить про те, що він зрозумів неправильність своїх дій та виправився, позитивна характеристика, працевлаштування, а також намір законним шляхом утримувати сім`ю і відшкодувати шкоду потерпілим.
Згідно з вироком суду, 06 листопада 2010 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Виноградів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом поставки ОСОБА_8 фронтального навантажувача марки HON UN 053.2. отримав від нього в якості авансу грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, що за курсом по відношенню до грошової одиниці України гривні, становило 39 599,50 грн. В момент отримання грошових коштів ОСОБА_5 не мав наміру їх повертати та виконувати взяті на себе зобов`язання. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 39 599,50 грн.
Згодом 26 лютого 2011 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, увійшов в довіру до ОСОБА_9 , у якого виманив грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 71 385,3 грн, як завдаток на придбання фронтального навантажувача марки Faun Va99. В момент отримання грошових коштів взяті на себе зобов`язання по придбанню фронтального навантажувача наміру виконати не мав, а грошові кошти привласнив.
Після цього, 19 травня 2011 року, ОСОБА_5 , перебуваючи біля КПП Дякове в с. Неветленфолво Виноградівського району, не виконавши своє попереднє зобов`язання, під приводом здійснення операції по розмитненню фронтального навантажувача марки Faun Va99, виманив у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 6 000 доларів США, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 47 871,00 грн. Жодних дій щодо розмитнення наміру не мав, а грошові кошти привласнив.
Він же, 20 травня 2011 року, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , не вчинивши жодних попередньо взятих на себе зобов`язань, під приводом повного розрахунку за фронтальний навантажувач марки Faun Va99, виманив у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 79 785,00 грн.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 199 041,3 грн.
Крім того, 16 лютого 2012 року ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Виноградів, діючи повторно, шляхом обману, повідомляючи завідомо неправдиві відомості, увійшов в довіру до ОСОБА_11 , під приводом поставки навантажувача марки JCB ЗСХ, 1995 року випуску, отримав в якості авансу від нього грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 15 979,80 грн. В момент отримання грошових коштів взяті на себе зобов`язання у визначений строк наміру виконати не мав, отримані грошові кошти не повернув, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
У подальшому, 11 листопада 2012 року, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи повторно, увійшов в довіру до ОСОБА_12 , у якого виманив грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 71 937,00 грн, як завдаток на придбання екскаватора марки JСВ ЗСХ на території Угорської Республіки. Наміру виконувати взяті на себе зобов`язання не мав, а грошові кошти привласнив.
Він же, 01 травня 2013 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Миру в м. Виноградів, повторно, шляхом обману, виманив в ОСОБА_12 оригінали документів та ключі від вищевказаного екскаватора, для розмитнення та транспортування на територію України, хоча наміру робити це не мав. Таким чином заволодів екскаватором марки JCB ЗСХ, вартістю 2 850 000 угорських форинтів, що за курсом у відношенні до грошової одиниці України гривні, становило 100 642,5 грн.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 172 579,5 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 190 КК і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Що ж стосується доводів касаційної скарги ОСОБА_5 про незаконність висновків апеляційного суду про недоцільність звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК та призначення йому покарання, яке він має відбувати реально, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , яким йому за частинами 1, 2, 3 ст. 190 КК із застосуванням ст. 70 КК було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК, дійшов правильного висновку про те, що застосування до засудженого вимог ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке в кінцевому рахунку призвело до призначення йому надто м`якого покарання. Цей висновок суд правильно обґрунтував неналежною оцінкою судом першої інстанції характеру та ступеня небезпечності кримінальних правопорушень, їх тяжкістю, кількістю епізодів злочинів, даними про особу обвинуваченого та наслідками, що настали. Крім того, окремо суд визнав відсутність пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та зауважив про те, що ОСОБА_5 не чинить жодних дій щодо відшкодування завданої потерпілим шкоди.
Наявність зазначених обставин свідчила про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням та неможливість його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Такий висновок апеляційного суду колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки при призначенні покарання цей суд, керуючись вимогами ст. 65 КК урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_13 , його посередню характеристику та попередню соціальну поведінку, вік, сімейний стан, ставлення обвинуваченого до скоєного, відсутність будь-яких намагань з його боку протягом тривалого часу здійснити відшкодування завданої потерпілим шкоди, а також відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Таким чином, урахувавши повною мірою усі обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_14 покарання у виді і розмірі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, голослівними є посилання засудженого у касаційній скарзі про його наміри ближчим часом відшкодувати потерпілим завдану шкоду та наявність у нього роботи, оскільки офіційного підтвердження цих фактів ОСОБА_5 в касаційному суді не представив.
Призначене ОСОБА_14 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, а тому його не можна визнати невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості. Отже законних підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК для скасування або зміни вироку апеляційного суду у зв`язку із необхідністю пом`якшення призначеного ОСОБА_14 покарання за доводами касаційної скарги засудженого, у колегії суддів немає.
Оскільки кримінальний закон апеляційним судом застосовано правильно, тому колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_13 слід залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду щодо нього - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3