Справа № 206/3539/17
Провадження № 1-в/206/380/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.07.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро клопотання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не військовозобов`язаного, до засудження не працював, мешкав за адресою АДРЕСА_1 , засуджений 03.05.2012 року Синельникіським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
06.07.2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що після того як вийде з місць позбавлення волі, влаштується на роботу і більше не потрапить у місця позбавлення волі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Представник Ігренського виправного центру Дніпропетровській області №133 не заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, засудженого та представника виправної установи, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання має три заохочення (25.06.2015 року, 05.01.2017 року, 30.06.2017 року), та одне стягнення яке було зняте (04.08.2016 року). В ІВЦ Дніпропетровської області № 133 характеризується позитивно, порядок відбування покарання у вигляді обмеження волі та обов`язки, встановлені правила внутрішнього розпорядку виконує.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" N 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
На час звернення з клопотанням ОСОБА_5 хоча і відбув більше половини призначеного строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки мав стягнення, що свідчить про несумлінну поведінку, скоїв тяжкий злочин проти життя людини.
З наданої Ігренським виправним центром Дніпропетровській області №133 характеристики на засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що останній неодноразову засуджений починаючи з 1991 року, має шість судимостей.
З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, тому твердження засудженого про те, що в силу п. 14 ст. 134 КВК України він дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані щодо зняття дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне та не підлягає задоволенню.
Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін.
До того ж засуджений в ІВЦ № 133 знаходиться зовсім не довгий час, з 04.04.2017 року лише три місяці, а тому висновки адміністрації закладу про його виправлення суд вважає передчасними, оскільки сам процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, а до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець згідно даних установи відбування покарання припадає на 31.07.2019 року.
Суд вважає, що на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, адміністрація установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , не надала переконливих даних про те, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, а сама по собі наявність заохочення та відсутність стягнень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. 154 КВК України, ст. 372, ст. 537, ст. 539 Кримінально процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області.
Суддя: ОСОБА_1