Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1669/17
Провадження № 1-кп/553/201/2017
У Х В А Л А
Іменем України
11.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянув матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сари-Озик, Толди-Курганської області, Казахстан, за ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04 серпня 2017 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали кримінального провадження № 0000842 від 27.06.2017 року з обвинувальним актом та відповідними додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави.

Підстав для закриття провадження не має.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що на даний час він утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України, по даній справі запобіжний захід не обирався, а для доставки його в судове засідання необхідно брати дозвіл, що призводить до затягування розгляду справи. Окрім того, просив, доручити представнику персоналу органу пробації, в межах територіальної юрисдикції якого проживає обвинувачений згідно обвинувального акту, скласти досудову доповідь.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до статті 315 ч. 3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Також, відповідно до п.6 ч.3 ст. 314, ст. 314-1 КПК України, згідно заявленого прокурором клопотання, суд вважає необхідним доручити представнику персоналу органу пробації, в межах територіальної юрисдикції якого проживає обвинувачений згідно обвинувального акту, скласти досудову доповідь.

Враховуючи, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом, складання досудової доповіді слід доручити Подільському районному сектору Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Полтавського міськрайонного відділу пробації.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та проти задоволення клопотання прокурора, на підставі викладеного і керуючись ст.ст.183, 314 - 317, 334, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст.186 КК України у відкритому судовому засіданні Ленінського районного суду м. Полтави на 10 год. 30 хв. 18 серпня 2017 року.

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сари-Озик, Толди-Курганської області, Казахстан, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого, з утриманням в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, починаючи з 11 год. 00 хв. 11 серпня 2017 року по 11 год. 00 хв. 10 жовтня 2017 року.

Доручити представнику персоналу органу пробації в особі представника Подільського районного сектору Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Полтавського міськрайонного відділу пробації підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторони та інших учасників кримінального провадження.

Про день розгляду справи повідомити прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1