ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
7 лютого 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 2 листопада 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено
ОСОБА_4 , 1989 р.н., громадянина України, судимого 16.07.2015 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України на 3 роки позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку, уродженця та мешканця м. Києва,
- за ч. 2 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 роки 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених пп. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції від 14.04.2009 року).

Згідно вироку ОСОБА_4 17.01.2015 о 12:00 по вул. Перова в м. Києві через мережу інтернет замовив амфетамін та параметоксіафетамін за 750 грн, які перерахував невстановленій особі використовуючи термінал та отримавши смс-повідомлення з місцезнаходженням замовлення, забрав його о 13:45 на вул. Межовій, 20, після чого був затриманий працівниками міліції, а вищезазначені психотропна та особливо небезпечна психотропні речовини масою відповідно 1,095 та 2,797 г, тобто у великих розмірах, вилучені.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи про м`якість призначеного засудженому покарання необґрунтовані.
Призначаючи покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше судимий, щиро покаявся, характеризується позитивно.
Враховуючи те, що вказаний злочин засуджений вчинив до постановлення попереднього вироку суду, призначаючи покарання суд першої інстанції застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та звільнив засудженого від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Апеляційний суд обґрунтовано залишив без зміни рішення суду першої інстанції про призначення покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України, а в касаційній скарзі прокурора відсутні переконливі та достатні доводи на спростовування вищезазначених висновків та визнання вказаного покарання явно несправедливим.
Доводів на підтвердження істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в скарзі прокурора не наведено.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 2 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_5 ОСОБА_6