АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/534/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення ОСОБА_12 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 березня 2017 року із застосуванням застави в розмірі 3 200 000 (три мільйони двісті тисяч гривень) гривень, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Керч, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК У країни.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, конкретні обставини кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 , особливо великий розмір заподіяних матеріальних збитків, наявність значного суспільного та міжнародного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження та дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і вказує, що у загальному звіті Троянської шкідливої програми про особу ОСОБА_10 не вказано взагалі.

Також в апеляційній скарзі, захисник зазначає, що слідчим суддею визначено розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, а в завіреному перекладі додатків до клопотання та в самому клопотанні слідчого зазначені різні суми завданих кримінальним правопорушенням збитків та не зазначено про наявність цивільного позову.

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини надійшла інформація, що за злочин, інкримінований ОСОБА_10 , найвищий строк позбавлення волі не може перевищувати 10 років, тому, кваліфікація інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення є тяжкою, а не особливо тяжкою, як зазначено в клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 0000120, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

30.11.2016 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_13 затримано, про що складено відповідний протокол.

02.12.2016 року відносно до ОСОБА_13 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва застосовано тимчасовий арешт до 19 год. 15 хв. 08.01.2017 року.

03.01.2017 року Генеральною прокуратурою України перейнято кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 за клопотанням компетентних органів ФРН.

06.01.2017 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення ОСОБА_12 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року вказане клопотання задоволено та застосовано щодоОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 березня 2017 року із застосуванням застави в розмірі 1 000 мінімальних заробітних плат, що становить 3 200 000 (три мільйони двісті тисяч) гривень.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого. Такі дані містяться у матеріалах кримінальної справи яка надійшла в порядку перейняття від Компетентних органів Федеративної республіки Німеччина, загальному звіті Троянської шкідливої програми, першому звіті щодо особи ОСОБА_15 та інших матеріалах кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо недоведеності обґрунтованості підозри ОСОБА_10 та відсутність ризиків його неналежної процесуальної поведінки містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи захисника стосовно того, що відповідно до КК Республіки Німеччини інкримінований ОСОБА_10 , найвищий строк позбавлення волі не може перевищувати 10 років, а тому, кваліфікація інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення є тяжкою, а не особливо тяжкою, як зазначено в клопотанні слідчого, не можуть бути окремою підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, з огляду на положення вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що у цьому випадку і має місце, з огляду на можливе покарання понад п`ять років.

Твердження сторони захисту про відсутність посилання на особу ОСОБА_10 у загальному звіті Троянської шкідливої програми, то дані обставини не спростовують доводів слідчого та прокурора про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, проте дані обставини підлягають перевірці при розгляді справи по суті.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_10 застави у розмірі 3 200 000 (три мільйони двісті тисяч) гривень, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 5 ст. 183 КПК України, передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, розмір матеріальної шкоди, позитивні дані про особу ОСОБА_10 , прийшов до висновку про те, що даний випадок є виключним та застосував заставу у розмірі 3 200 000 грн., з цим розміром погоджується і колегія суддів.

Саме такий розмір застави, за переконанням колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків. Підстав вважати його завідомо непомірним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати непереконливими.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 березня 2017 року із застосуванням застави в розмірі 3 200 000 (три мільйони двісті тисяч) гривень, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4