Справа №1- кс/760/6158/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання сторони кримінального провадження заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008152 від 14.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який на даний час належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) та перебуває у його користуванні, а також до свідоцтва про його реєстрацію серії: НОМЕР_5 для подальшого його транспортування до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 5, 6 частини 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008152 від 14.07.2016 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що досудовим слідством встановлено, що 14.07.2016 року до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві надійшла заява про те, що приблизно в серпні 2015 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману заволоділа автомобілем марки «Мітсубіші Лансер», 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_6 , чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди у великих розмірах.

Як зазначив слідчий, будучи допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що у листопаді 2008 року він придбав транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 за готівку 24 000 доларів США. В подальшому вказаний автомобіль поставлений на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано реєстраційні номера НОМЕР_6 . У зв`язку з хворобою він не міг керувати вищевказаним автомобілем та в червні 2015 року передав знайомому його в оренду з домовленістю, що останній кожного місяця сплачуватиме ОСОБА_6 певну суму. В подальшому останній дізнався, що 20.07.2015 року нібито він на підставі довіреності НОА №810066 від 20.07.2015 року уповноважив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (код НОМЕР_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14.10.2008 року, а саме: вищезазначеного автомобіля. Також, в подальшому стало відомо, що вищевказаний автомобіль ОСОБА_7 було продано третім особам. Однак будь-яких довіреностей останній не надавав, а серія і номер паспорта громадянина України, зазначена в довіреності не належить ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей 20.07.2015 року ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14.10.2008 року, а саме: автомобілем «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 .

На підставі договору комісії №934443 від 01.10.2015 року ОСОБА_7 діючи в інтересах ОСОБА_6 передала у власність автомобіль «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_10 .

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу 21.01.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) було укладено договір купівлі-продажу №1243/16/137 автомобіля «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до Висновку експерта №960/тдд від 02.08.2016 року рукописний запис « ОСОБА_6 » та підпис в графі «Підпис» на зворотній сторінці нотаріально посвідченої довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №1-1724 від 20.07.2015 року, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Враховуючи викладене слідчий просить надати тимчасовий доступ до зазначеного автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію для проведення необхідних слідчих дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Заслухавши пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки слідчим не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, до яких він просить надати доступ в даному кримінальному провадженні та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей та документів, а вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, не відповідають положенням ст.159 КПК України.

Разом з тим, посилання слідчого на необхідність отримати доступ до автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та свідоцтва про його реєстрацію серії: НОМЕР_5 , для подальшого його транспортування до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проведення необхідних слідчих дій, не є обґрунтованою підставою для його задоволення, оскільки слідчий не вказує, для проведення яких конкретно слідчих дій необхідно доставити автомобіль.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-164, 166, 309, 369-372 КПК України, суд -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008152 від 14.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1