Справа № 486/2193/14-к

УХВАЛА
іменем України
"04" квітня 2017 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: колегії суддів головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області заяву засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, українця, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, без визначеного місця проживання, раніше судимого:

1. 03.11.1999 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2. 22 травня 2000 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.206, ч.1 ст.229-6 КК України ( в редакції 1960) до 05 років позбавлення волі ,

3. 31 грудня 2003 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.296, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі ;

4. 05 серпня 2005 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.391 КК України до 3 років позбавлення волі;

5. 19 травня 2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі;

6. 20 квітня 2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч. 2 ст.309, ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі , з позбавленням права займати посади пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на три роки, з конфіскацією всього особистого майна, який відбуває призначене судом покарання у Роменській ВК 56 Сумської області ,

про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із Апеляційного суду Миколаївської області, в порядку ч.2 ст. 34 КПК України направлено заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч. 2 ст.309, ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі , з позбавленням права займати посади пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на три роки, з конфіскацією всього особистого майна, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_8 вказував, що зазначений вирок відносно нього є незаконним. Вважає, що докази в кримінальному провадженні були сфальсифіковані, про що засуджений заявляв ще під час судового розгляду кримінального провадження, але на його доводи не було звернуто ніякої уваги.

Також засуджений ОСОБА_8 в заяві, поданій до суду, зазначав, що вирок був постановлений на підставі пояснень свідка ОСОБА_9 , яка давала суду завідомо неправдиві пояснення.

Крім того, в заяві, поданій до суду, засуджений ОСОБА_8 не визнає своєї вини в скоєні злочинів за які він був засуджений вироком Южноукрїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, та вважає, що судами, як першої так і апеляційної інстанції не взяті до уваги його показання, які він давав в судових засіданнях. Вважає, що надані ним в судовому засіданні показання, повністю спростовували його причетність до вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Вважає, що вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, який був ухвалений відносно нього 20 квітня 2015 року є незаконним та за результатами перегляду його заяви за нововиявленими обставинами просить ухвалити виправдувальний вирок.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримали. ОСОБА_8 пояснив, що жоден з злочинів за які він був засуджений він не вчиняв, а засуджений він був через те, що його обмовила свідок ОСОБА_9 , яка сама і була організатором злочинного угрупування по збуту наркотичних засобів.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, а також з`ясувавшим думки учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є, зокрема - обов`язковість рішень суду.

Згідно ч.2 ст.459 КПК України , нововиявленими обставинами визнаються:

1/ Штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2/. Зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3./ Скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4/. Визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5/. Інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для перегляду, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника стосовно злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, суд, оцінивши доводи засудженого та сторони захисту, за даними злочинами, про які засудженому та іншим учасникам кримінального провадження було відомо і під час проведення судового слідства в суді першої інстанції, тобто в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області так і під час розгляду в судді апеляційної інстанції, суд не вважає дані обставини нововиявленими.

Так, згідно ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року колегія суддів вивчивши матеріали кримінального провадження, на які посилаються ОСОБА_8 та його захисник встановила, що висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України є вірним та належно вмотивованим. Твердження ОСОБА_8 про причетність ОСОБА_9 до організації збуту наркотичних засобів за обставин викладених у висунутому їм обвинуваченні, апеляційний суд визнав недостоварними. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року вирок Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 , залишено без змін.

Виходячи із матеріалів даного кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні, суд вважає, що будь-яких нових обставин, які не були відомі Южноукраїнському міському суду Миколаївської області та Апеляційному суду Миколаївської області при розгляді справи, стороною захисту та засудженим ОСОБА_8 не надано, ті обставини на які було вказано під час розгляду заяви засудженого не можуть бути визнані судом як нововиявлені.

На думку суду, доводи сторони захисту та засудженого ОСОБА_8 спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені, як судом першої інстанції, так і Апеляційним судом Миколаївської області, що є неприпустимим з огляду на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так в пункті 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі.

Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, а є лише простою можливістю існування двох поглядів на проблемні питання, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, відносно нього, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 466, 467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, яким його засуджено за ч.1 ст.306, ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі , з позбавленням права займати посади пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на три роки, з конфіскацією всього особистого майна, -- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Судді : ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3