Справа № 357/7179/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/368/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 29.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
29 червня 2017 року м.Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
24.06.2017 року слідчий, звернувся до місцевого суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

24 червня 2017 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого задовольнив, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

Слідчий суддя послався на те, що підозра останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, ОСОБА_8 хоча і має постійне місце проживання, однак не працює, не одружений, тобто не має сталих соціальних зв`язків, підозрюється в скоєні тяжкого злочину. Крім того у випадку залишення на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та експерта, тобто є достатні підстави для висновку про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом, не маючи на це права, так як був позбавлений права керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2017 року скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити слідчому Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі неприйняття апеляційним судом доводів сторони захисту щодо необґрунтованості оголошеної ОСОБА_8 підозри, просить обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов`язку не залишати постійне місце проживання з 23.00 год. до 06.00 год. кожного дня.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підозра, оголошена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, які б підтверджували порушення ОСОБА_8 п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. Крім цього, вважає, що слідчий дійшов до помилкового висновку про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача,

думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу,

прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить ухвалу слідчого судді залишити без змін,

вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, при розгляді клопотання відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення злочину саме ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється та характеризуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Так, поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, а тому слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України(показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з нею, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, наслідки даного злочину, а саме смерть малолітньої дитини, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурори в суді першої інстанції в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а саме те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника підозрюваного про відсутність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки вказаний злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , спричинив загибель людини.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючих даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

С У Д Д І:

(підпис)(підпис)(підпис)