АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1215/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 і у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року накладено арешт на транспортні засоби у вигляді заборони використання та розпорядження ними, а саме на: - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер і серія знака НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_11 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер та серія знака НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_12 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах власника майна ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати в частині накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Camry», номер кузова НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_8 . На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчий суддя не врахував вимоги п. 6 ст. 170, п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, а також залишив поза увагою відсутність будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_8 якимось чином причетний до вчинення кримінального правопорушення, яким цивільному позивачу завдано майнової шкоди. Крім того, представник вважає, що на момент звернення із клопотанням про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0013002 відсутні особи, які в силу ст. 62 КПК України можуть бути цивільними відповідачами. Також автор апеляції стверджує, що ОСОБА_8 є єдиним законним власником транспортного засобу «Toyota Camry». При цьому представник звертає увагу, що факт добросовісності ОСОБА_13 , як набувача майна в розумінні ст. 388 ЦК України, встановлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва, якою було скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва про накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Camry», номер кузова НОМЕР_7 .

Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника цивільного позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013002, внесеному 15 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

31 жовтня 2016 року представником ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , подано цивільний позов у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_14 матеріальної шкоди в сумі 2061118,40 гривень.

Того ж числа представник ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року на транспортні засобами, а саме на: - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_8 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_9 .

14 листопада 2016 року представник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , подала заяву про залучення співвідповідачів ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та заявлено вимогу про витребування автомобілів.

16 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 було задоволено.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки представником ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно останніх колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0013002 від 15 жовтня 2016 року, в частині накладення арешту на транспортний засіб, а саме автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_9 і,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстави для накладення арешту на автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , з метою забезпечення цивільного позову.

З таким рішенням слідчого судді неможливо погодитися з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора чи цивільного позивача у кримінальному провадженні, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та представник цивільного позивача ОСОБА_9 , яка звернулася з клопотанням про арешт майна, не дотрималися.
Так, колегія суддів, вивчивши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 та матеріали судового провадження, встановила, що ухвала слідчого судді та клопотання представника цивільного позивача про накладення арешту на майно за змістом мотивування підстав накладення арешту на майно є майже ідентичними, тобто слідчий суддя в мотивувальній частині своєї ухвали фактично процитувала мотивувальну частину клопотання представника цивільного позивача, не давши належної оцінки доводам останньої про можливість і необхідність в арешті майна ОСОБА_8 .

Між тим, з огляду на наявні в клопотанні представника цивільного позивачата в матеріалах провадження дані, колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем, оскількипридбав автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_10 , на підставі договору купівлі-продажу № 5141/2016/123117 від 12 жовтня 2016 року і відповідно до законодавства провів державну реєстрацію права власності на цей транспортний засіб, під час якої не було виявлено будь-яких обтяжень на зазначений автомобіль.
Враховуючи, що ОСОБА_8 не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим в цьому кримінальному провадженні або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і відсутні будь-які дані, що він має до даного кримінального провадження якесь відношення, то за наведених вище обставин накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов), на транспортний засіб «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , не може бути визнано законним та обґрунтованим, оскільки суперечить правовій підставі накладення арешту на майно з такою метою, а саме ч. 6 ст. 170 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, в клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог, а також докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди. Однак, представник цивільного позивача ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин щодо майна ОСОБА_8 , на які послалася у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Тому підстав для накладення арешту на автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року задоволено клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 в частині накладення арешту на транспортний засіб у вигляді заборони використання та розпорядження ним, а саме на автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 в частині накладення арешту на транспортний засіб, із забороною його використання та розпорядження ним, а саме на автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4