УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування доводів скарги заявник зазначає, що 18.05.2017 в рамках кримінального провадження №0000210 від 05.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України на підставі ухвали слідчого судді від 10.05.2017, проведено обшук в нежитловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено власні грошові кошти заявника.

Вважаючи, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти набули статусу тимчасово вилученого майна, просить суд зобов`язати слідчого повернути вилучені документи під час проведення обшуку 18.05.2017 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги та доводи, викладені у скарзі, наполягав на задоволенні скарги з підстав, які у ній наведені.

Слідчий проти скарги не заперечував, зазначивши, що ні власник, ні вилучені грошові кошти не мають відношення до кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, слідчого, дослідивши додані до скарги матеріали, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2017 було проведено обшук в нежитловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено грошові кошти ОСОБА_3 в розмірі 13920,00 доларів США.
Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Зіставляючи зміст ухвали слідчого судді з даними, що містяться у протоколі обшуку, приходжу до висновку, що дане судове рішення містить вказівку на вилучення грошових коштів, отриманих в наслідок незаконних валютних операцій, чорнових записів, та комп`ютерної техніки (електронних носіїв інформації, зовнішніх USB накопичувачів) за допомогою яких ведеться облік зазначених фінансових операцій, пристроїв для рахунку коштів.
Відповідно до ч.7 та 8 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор мають, зокрема оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як вбачається з матеріалів скарги, протокол обшуку не відображає дані про те, що грошові кошти ОСОБА_3 мають ознаки речей, на вилучення яких прямо надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, відсутній дозвіл й на її вилучення.
Таким чином згідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України грошові кошти ОСОБА_3 з моменту їх вилучення, набули статусу тимчасово вилученого майна, оскільки відповідають визначеним у ній критеріям.
Частиною 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинну бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Наслідками не звернення з клопотанням є припинення тимчасового вилучення майна та його повернення особі, у якої воно було вилучене, що закріплено приписами ст.169 КПК України.
Таким чином, слідчий мав діяти у законний спосіб та на наступний день звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.
Оскільки слідчий у встановлений законом спосіб та визначений час до суду не звернувся, на спірне майно не накладено арешту, а тому тимчасово вилучене майно підлягає поверненню особі у якою воно було вилучене.
Приписами ч.1 ст.40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
З огляду на зазначене, скарга підлягає задоволенню, а грошові кошти, які належить ОСОБА_3 поверненню особі у якої вони були вилучені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 169, 171, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого з ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 повернути тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме грошові кошти в сумі 13 920,00 доларів США, вилучені під час обшуку у нежитловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено 29.06.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1