11-кп/775/47/2017(м)
263/3630/15-к

Єдиний унікальний номер 263/3630/15-к Головуюча суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/47/2017 (м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000304, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування майнової шкоди 8565,76 грн., моральної шкоди 20000 грн., витрат на правову допомогу 2000 грн.

Вирішено питання про речові докази.

В с т а н о в и л а:

суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні за обставин, детально викладених у вироку, умисних кримінальних правопорушень, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої); у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), а також у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Як установив суд, 26 січня 2015 року приблизно о 17.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. № 130 «а» по вул. Артема в м. Маріуполі Донецької обл., напав на ОСОБА_10 , штовхнувши у спину, вихватив сумку останньої, внаслідок чого вона впала на землю і отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, після чого заволодів належним потерпілій майном на загальну суму 3200 грн.

Крім того, 01 лютого 2015 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_7 біля зупинки громадського транспорту «Польова» по бул. Шевченка в м. Маріуполі Донецької обл., відкрито шляхом ривку викрав майно ОСОБА_11 , з місця злочину зник, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 1135 грн.

Надалі, в різний час 08 лютого 2015 року в м. Маріуполі ОСОБА_7 повторно таємно викрав:

- о 03.00 год., проникнувши біля буд. № 64 «а» по бул. Шевченка до салону автомобіля «Фольксваген Пассат», належного ОСОБА_12 , майно на загальну суму 2050 грн.;

- о 01.30 год., проникнувши біля буд. № 98 по вул. Артема до салону автомобіля «БМВ 535», належного ОСОБА_13 , майно на загальну суму 4000 грн.;

- о 02.00 год., проникнувши біля буд. № 8 «а» по вул. Котляревського до салону автомобіля «Хюндай Елантра», належного ОСОБА_12 , майно на загальну суму 1300 грн.;

- о 02.30 год., проникнувши біля буд. № 4 на тій самій вулиці до салону автомобіля «Шевроле Тахо», належного ОСОБА_14 , майно на загальну суму 1000 грн.;

- о 03.00 год., проникнувши біля буд. № 85 по бул. Шевченка до салону автомобіля «Тойота Каріна», належного ОСОБА_15 , майно на загальну суму 1000 грн.

- о 03.30 год., проникнувши біля буд. № 131 «а» по пр. Металургів до салону автомобіля «Субару Легасі», належного ОСОБА_16 , майно на загальну суму 2000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду щодо нього, прийняти ухвалу, якою призначити більш м`яке покарання і звільнити від його відбування з випробуванням на підставах, передбачених ст.75 КК України. Вважає, що судом було допущено неповноту судового розгляду, оскільки було не в повній мірі з`ясовані обставини справи: злочин скоєний ним у неповнолітньому віці, під впливом однолітків та внаслідок тяжких сімейних обставин. Крім того, за твердженням обвинуваченого, мала місце неправильна кваліфікація його дій за ч.1 ст.187 КК України, через те, що сумку потерпілої ОСОБА_10 він викрав відкрито шляхом ривку, не застосовуючи при цьому насильство, а тому, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст.186 КК України. Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону полягло у тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол автоматизованого розподілу справи; ані прокурором, ані судом, йому не було роз`яснено право на суд присяжних; не вручено копію обвинувального акту; застосовувались незаконні методи досудового розслідування. На думку обвинуваченого, не було також дотримано приписів ст.65 вказаного Кодексу, а тому за наслідками розгляду йому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, його захисника та законного представника на підтримання доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , які просили її задовольнити, вирок суду щодо останнього змінити, призначивши більш м`яке покарання, на підставі ст.75 КК України, звільнивши від його відбування з випробуванням; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просив його залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Твердження обвинуваченого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є надуманими і сприймаються колегією суддів критично.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями (для місцевого суду) від 31 березня 2015 року, справу за обвинуваченням ОСОБА_7 призначено головуючій судді ОСОБА_17 (т.1, а.кп.2).

Разом з тим, згідно протоколу про повторний автоматичний розподіл справи між суддями (для місцевого суду) від 01 квітня 2015 року, із урахуванням рішення зборів суддів Жовтневого районного суду м. Маріуполя, у вказаному кримінальному провадженні призначено головуючу суддю ОСОБА_1 , як уповноважену здійснювати кримінальне провадження відносно неповнолітніх (т.1, а.кп.4).

Крім того, неспроможними є доводи обвинуваченого в частині невручення йому копії обвинувального акту, оскільки згідно розписок, даних ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_8 , останніми 26 та 27 березня 2015 року були отримані копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій позовних заяв. Отримання обвинуваченим обвинувального акту, останній підтвердив в судовому засіданні (т.1, а.кп.21-23).

За змістом ст.384 КПК України прокурор та суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

З урахуванням того, що жодною з санкцій інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень не передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, прокурор та суд звільняються від обов`язку роз`яснювати обвинуваченому право на суд присяжних.

Безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів досудового слідства.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнавав повністю, співпрацював з органом досудового розслідування, приймаючи при цьому участь у процесуальних діях з обов`язковою участю законного представника.

Добровільність надання свідчень, без застосування до нього якого-небудь впливу з боку працівників правоохоронного органу, під час досудового та судового проваджень ОСОБА_7 не заперечував.

За змістом ст.42 КПК України обвинувачений має право збирати і подавати суду докази, висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження тощо.

Як вбачається з журналу судового засідання й технічного носія інформації, на якому зафіксований перебіг судового засідання, ОСОБА_7 були роз`яснені процесуальні права та обов`язки обвинуваченого. Однак, в судовому засіданні від обвинуваченого заяви про порушення під час досудового розслідування його прав не надходили. Версію про застосування щодо ОСОБА_7 незаконних методів досудового слідства останній висунув тільки в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів законність вироку за підставами, вказаними в цій частині апеляційної скарги обвинуваченого.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд в повній мірі дотримався вказаних вище вимог Закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, відрахований з навчального закладу, не працює, офіційних джерел доходу не має, щиро покаявся та вчинив злочин у неповнолітньому віці, що судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання; вчинення злочину щодо особи похилого віку судом обґрунтовано враховано в якості обставини, що обтяжує покарання, з врахуванням усіх обставин (в тому числі й тих, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі) суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Обране ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, призначене з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що впливають на покарання, є домірним скоєному та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України, а також звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати його знаходження під вартою в межах цього кримінального провадження з 03 грудня 2016 року, тобто з моменту прибуття до ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», по 29 травня 2017 року включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 03 грудня 2016 року, тобто з моменту прибуття до ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» по 29 травня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4