Справа № 296/1422/17
УХВАЛА
Іменем України
03 березня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту та повернення майна у кримінальному провадженні №0000221 від 21.10.2015,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням в порядку ст. 100 КПК України, в якому просить зняти арешт та зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебувало кримінальне провадження №0000221, повернути заявнику ОСОБА_3 вилучені у нього накопичував пам`яті Western Digital в корпусі чорного кольору, диск формату CD-mini з написом на конверті «UA 04-1851 А1», флеш-карту білого кольору з номером « НОМЕР_1 », флеш-карту розміром 8Gb чорного кольору з вирізьбленими стороннім предметом літерами «Житомир» та грошові кошти в сумі 2575 грн, що вилучено відповідно до протоколів обшуку від 25.02.2016 року.

Подана скарга обґрунтовувалась тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000221 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205 КК України, 25.02.2016 за місцем проживання заявника в АДРЕСА_1 було проведено обшук під час якого було виявлено та вилучено жорсткий диск, 2 флеш-карти та диск CD-mini, а під час обшуку 25.02.2016 за адресою розташування АГНКС: с.Зарічани, м-н Бердичівський, 5, у службовому кабінеті заявника виявлено та влучено грошові кошти на загальну суму 2575 грн.

Посилаючись на те, що на даний час постановою слідчого від 22.11.2016 кримінальне провадження №0000221 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю події кримінальних правопорушень, заявник вказував, що вилучені під час обшуків 25.02.2016 предмети та грошові кошти не відповідають критеріям, що визначені у ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому мають бути повернути заявнику.

Заявник у судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання заявника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувало кримінальне провадження №0000221 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2015, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 25.02.2016 вбачається, що за результатом проведеного обшуку в житлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено накопичував пам`яті Western Digital в корпусі чорного кольору, диск формату CD-mini з написом на конверті «UA 04-1851 А1», флеш-карту білого кольору з номером « НОМЕР_1 », флеш-карту розміром 8Gb чорного кольору з вирізьбленими стороннім предметом літерами «Житомир».

Відповідно до протоколу обшуку від 25.02.2016 вбачається, що за результатом проведеного обшуку в службовому кабінеті за місцем розташування автомобільної газонаповнювальної компресорної станції м. Житомир РВУ «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» за адресою в Житомирська обл., Житомирський район, с. Зарічани, м-н Бердичівський, 5, було виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 2575 грн.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 від 22.11.2016 року кримінальне провадження №0000221 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, тобто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В описовій частині постанови зазначено, що відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому в п. 2 резолютивної частини постанови про закриття кримінального провадження від 22.11.2016 року слідчим зазначено про забезпечення схоронності вилученого в ході обшуків майна до вирішення їх долі ухвалою суду на підставі відповідного клопотання зацікавлених осіб.

Таким чином, звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням заявник вважає, що вилучені під час обшуку речі мають бути йому повернуті згідно ч. 9 ст. 100 КПК України.

При вирішенні клопотання заявника слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 100 КПК України, не підлягають поверненню речові докази, якщо вони були отримані в порядку ст.ст. 160-166 КПК України, а саме при тимчасовому доступі, а також, у разі накладення арешту на майно.

Встановлено, що на вилучене під час проведених 25.02.2016 обшуків майно, зокрема: жорсткий диск, флеш-карти, диск та грошові кошти, - арешт не накладався.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що орган досудового розслідування зобов`язаний як найшвидше вирішити питання про значення вилученого майна для досудового розслідування кримінального провадження, можливість його повернення, з метою недопущення права власника на володінні майном.

Слідчий суддя не погоджується з доводами заявника та слідчого, що вилучене під час обшуків майно, на яке не було накладено арешт, підлягає поверненню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим.

При вирішенні питання чи підлягають поверненню речові докази згідно ч. 9 ст. 100 КПК України слід виходити з сукупності обставин, зокрема, чи відносяться такі речові докази до речей до яких може бути застосована спеціальна конфіскація згідно ст. 96-2 КК України, а також підстав, з яких кримінальне провадження закривається (ст. 284 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що у разі явної відсутності підстав для віднесення речових доказів до майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, такі речові докази підлягають поверненню згідно ч. 1, ч. 6 ст. 100 КПК України саме слідчим або прокурором.

Як зазначалося вище, кримінальне провадження №0000221 було закрите слідчим за відсутності події кримінального правопорушення, при цьому з постанови слідчого не вбачається, що вилучені під час обшуків 25.02.2016 речі (жорсткий диск, флеш-карти, диск) та грошові кошти - мають ознаки речей, які підлягають спеціальній конфіскації та щодо яких може бути прийняте одне із рішень визначених в пунктах 1- 6-1 ч.9 ст. 100 КПК України.

Тому, в даному випадку спонукання власника майна вирішувати питання його повернення через подання клопотання до слідчого судді в порядку ч.9 ст. 100 КПК України є необґрунтованим, таким, що не відповідає засадам кримінального провадження.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий фактично ухилився від необхідності вирішити питання про повернення вилучених у власника речей, переклавши його вирішення на слідчого суддю.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про зняття арешту та повернення майна, подане заявником в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, задоволенню не підлягає як таке, що подане з порушенням порядку, передбаченого для його вирішення.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу заявника, що ст. 303 КПК України визначено перелік дій (бездіяльності) та рішення слідчого (прокурора), які можуть бути оскаржені до слідчого судді, а також суб`єкти права такого оскарження.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора щодо неповернення вилученого майна, не вчинення інших дій, які слідчого або прокурора зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, а також рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 9, 100 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту та повернення майна у кримінальному провадженні №0000221 - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1