Справа № 209/841/17
Провадження № 1-кп/209/201/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000194 від 30.01.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта вища, не працює, розведений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , раніше судимий:
- 21.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 185 ч. 2, ст.185 ч.1 КК України, згідно ст. 70 КК України - позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи 21.11.2016 року засудженим Дніпровським районним судом Дніпродзержинська за ст. 185 ч. 2, ст.185 ч.1 КК України, згідно ст. 70 КК країни - позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік, тобто за скоєння корисливого кримінального правопорушення, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно, під час визначеного іспитового строку, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, повторно, 28.01.2017 року приблизно о 23.00 год. (більш точний час під час судового розгляду встановлено не було) перебуваючи у клубі національної лотереї «Фаворит», що розташований за адресою: м. Кам`янське, бул. Героїв, 1 ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_5 після чого в ході вживання спиртних напоїв, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 піти до квартири його бабусі, оскільки останній розповів, про те, що йому немає де переночувати. ОСОБА_4 погодився та ОСОБА_5 відвів його до вищезазначеної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а сам пішов додому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 29.01.2017 року в період часу з 02.00 год. до 03.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав велосипед «Mongoose», який належить ОСОБА_5 , ринкова вартість якого з урахуванням зносу згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 554 від 20.02.2017 року станом на 29.01.2017 року складала 10 515, 65 грн. (десять тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень шістдесят п`ять копійок).
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме: віддав під заставу до ломбарду, що розташований за адресою: м. Кам`янське, бул. Будівельників, 7.
Потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду приймав участь, був допитаний в судовому засіданні, в подальшому подав суду заяву, в якій просив суд провести подальший судовий розгляд без його участі.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду справи без дослідження всіх фактичних обставин справи які ніким не оспорюються - в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Висловився про призначення покарання обвинуваченому просив призначити найменше покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорюють фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які були встановлені на досудовому слідстві, правову кваліфікацію скоєного кримінального правопорушення, обвинувачений визнав повністю вину, цивільний позов у справі не заявлений, предмет кримінального правопорушення був повернутий потерпілому, судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст фактичних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України і наслідки її застосування, ухвалив проводити судовий розгляд даного кримінального провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України.

Суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, їх погодження, визначив наступний обсяг та порядок дослідження доказів: допит обвинуваченого, допит потерпілого, дослідження письмових доказів із матеріалів кримінального провадження, узгоджених сторонами, які стосуються долучення та зберігання речового доказу, розміру витрат на проведення експертизи у кримінальному проваджені, документи які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі наданих обвинуваченим, зміст досудової доповідді, допитати свідка сторони захисту ОСОБА_6 щодо особи обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненому кримінальному правопорушені, визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та були оголошені прокурором в судовому засіданні. Надав суду наступні пояснення, що 28 січня 2017 року близько 23:00 години, він гуляв біля букмекерської контори «Фаворит» на четвертому мікрорайоні в місті Кам`янське. Зустрів друга на ім`я ОСОБА_7 , який в свою чергу познайомив його зі своїм другом ОСОБА_5 . Перед зустріччю із потерпілим, обвинувчаений із своїм другом ОСОБА_8 в кафе вживали спиртні напої горілку і пиво. Обвинувачений підтвердив що перебував у стані алкогольного сп`яніння як на момент зустрічі і знайомства із потерпілим, так і в момент вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що разом із потерпілим вживав пиво. Оскільки був вже нічний час, а обвинувачений мешкав в селі за межами міста Кам`янське, він не міг повернутись до дому. Тому спитав, чи не має де переночувати в місті Кам`янське. Потерпілий сам запропонував йому місце де він може переночувати, вказавши що в нього є квартира, в якій жила його бабуся.

Десь біля 01-30 год. ночі 29.01.2017 року, потерпілий привів обвинуваченого до квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Потерпілий відкрив двері своїм ключем, завів обвинуваченого, після того пішов додому. Ключі не залишав, сказав що вранці обвинувачений може просто зачинити двері і замок зачиниться автоматично.

В кімнаті обвинувачений побачив велосипед, білого кольору, марки «Mongoose». Обвинувачений бажав ще випити спиртного. У нього раптово виник умисел заволодіти велосипедом, закласти його в ломбард, а на отримані гроші придбати ще спиртного. Зазначив, що умисел був закласти велосипед, а потім його викупити, оскільки мав гроші дома в селі.

Близько 02-00 години 29.01.2017 року знаходячись в квартири за адресою: АДРЕСА_3 заволодів зазначеним велосипедом, та направився із ним в ломбард «Імперіал» на другому мікрарайоні в місті Кам`янське. Де і заклав велосипед за 1000(одну тисячу) гривень. Отримані гроші пропив. Через декілька днів, коли він відійшов від вживання спиртного, він знаходився в селі, за адресою реєстрації, йому зателефонували працівники поліції і повідомили що є кримінальне провадження за фактом викрадення велосипеду.

Обвинувачений поїхав до ломбарду де заклав велосипед і викупив його за 1100(тисячу сто) гривень, 00 коп. Привіз велосипед в поліцію.

У вчиненому щиро розкаюється. Пояснив, що має вищу освіту за фахом інженер-будівельник. Проте працює разом зі своїм батьком в будинку побуту в селищі Петриківка, Дніпропетровської області. Займається ремонтом взуття. Ця робота йому подобається. Вважає себе хорошим чобітярем. Достатньо заробляє грошей.

На теперешній час обвинувачений є членом релігійної громади ДОГО «Рема» в м.Кам`янське. Не вживає зовсім наркотичних засобів, майже не вживає спиртного. Займається суспільно корисною працею будівельними роботами у благодійних цілях, роздають одяг та їжу безхатченкам іншими видами благодійних робіт.

Має малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживають окремо. Оскільки дитина проживає із дружиною з якою розлучились. Приймає участь у фінансовому забезпеченні дитини. Дружина ніколи на аліменти не подавала, тому заборгованості по аліментам не має.

Розуміє що вчинив кримінальне правопорушення, розуміє що вчинив його в період іспитового строку і внаслідок вживання алкоголю, що є обтяжуючою обставиною. Просив обрати покарання без позбавлення волі. Суспільство в подальшому його буде знати лише з позитивної сторони.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності його позиції. Прокурор в судовому засіданні не заявляв про неправдивість показів обвинуваченого.

В судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив суду, що із обвинуваченим познайомився 28.01.2017 року, їх познайомив спільний друг на ім`я ОСОБА_7 . Зустрілись близько 23.00 в ігровому залі контори «Фаворит» на четвертому мікрорайоні в місті Кам`янське. Випив пива із обвинуваченим та спільним другом ОСОБА_8 . ОСОБА_7 спитав, чи може обвинувачений переночувати у потерпілого, оскільки він мешкає в селі за містом, і в такий пізній час не може виїхати із Кам`янського. Потерпілий погодився, сказав що в нього є вільна квартира. І оскільки це друг ОСОБА_8 , то він може там переночувати. Близько 01-30 години 29.01.2017 року він привів обвинуваченого в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Відкрив двері своїм ключем. Сказав, що обвинувачений вранці може просто захлопнути двері. Коли прийшов 29.02.2017 року близько 09-00 години в зазначену квартиру, виявив відстуність велосипеда, білого кольору, марки «Mongoose», який йому належить.

Заявив в поліцію.

Десь через тиждень подзвонили працівники поліції і сказали що знайшли велосипед і він зможе його забрати. Знає, що велосипед привіз обвинувачений.

Претензій до обвинуваченого не має.

Просить призначити обвинуваченому пом`якшене покарання, без ізоляції від суспільства.

В судовому засіданні були досліджені письмові докази.

Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.02.2017 року (т. 2 а.с. 33), згідно якої було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000194 велосипед «Mongoose».

Квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №002446 (т. 2 а.с. 34).

Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.02.2017 року (т. 2 а.с. 40), згідно якої було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000194 велосипед «Mongoose» і повернуто потерпілому під розписку.

Розписка потерпілого про отримання велосипеду марки «Mongoose» від 28.02.2017 року (т. 2 а.с. 41), згідно якої велосипед було повернуто потерпілому ОСОБА_5 .

Були досліджені документи що характеризують особу обвинуваченого в т. 2 а.с. 77-83, а також в т.1 а.с. 33, 34.

В судовому засіданні був допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_6 . При цьому, допит даного свідка був погоджений всіма учасниками судового розгляду, свідок допитувався щодо питання характеристики особи обвинуваченого, а не щодо фактичних обставин вчиненного кримінального правопорушення. Що відповідає проведенню судового розгляду із застосуванням ч.3 ст. 394 КПК України.

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що він є головою правління громадського об`єднання ДОГО «РЕМА». Організація займається реабілітацією нарко та алкогольно залежних осіб. Пояснив що ОСОБА_4 він знає з лютого 2017 року, коли той звернувся до них із проханням пройти реабілітацію від наркотичної залежності. Пояснив, що ОСОБА_4 проходить реабілітацію в них до цього часу. Проходження реабілітації є добровільним. Реабілітація проходить через залучення до суспільно корисної праці та вивчення релігійних книг. За час, з якого ОСОБА_4 звернувся до реабілітаційного центру і до цього часу, будь-яких порушень він не допускав. Виконував суспільно корисну працю, зокрема залучався до столярних робіт при будівництві приміщення реаблітаційного центру, прибирання території, виконував ремонтні та будівельні суспільно корисні роботи в будівлі кінотеатру «МИР» в місті Кам`янське, за що має відповідну письмову подяку.Всі роботи, які він виконує є безоплатними, грошових коштів він за це не отримував, оскільки це є частиною реабілітаційної програми. Алкогольних напоїв та наркотичних засобів за цей час не вживав. Людиною ОСОБА_4 є спокійною. Суспільну небезпеку не становить.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі в судовому розгляді, його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за аналогічний корисливий злочин, злочини є умисними, вчинив злочин в період відбування покарання з випробуваням з іспитовим строком, офіційно не працює, цивільний позов не заявлений, шкода потерпілому відшкодована повністю, обвинувачений викупив велосипед з ломбарду за власні кошти і повернув велосипед, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, потерпілий просив призначити найменше покарання не пов`язане із позбавленням волі, позитивно характеризується.

Суд також враховує зміст досудової доповідді складеної за дорученням суду представником органу пробації. Відповідно до її змісту ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній. На дукму органу пробації ОСОБА_4 не несе ризиків для суспільства та може виправитись без ізоляції від суспільства. Рекомендовано застосувати ст. 75 КК України із призначенням обов`язків за ст. 76 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та визнання вини у вчиненні злочину, як на стадії досудового слідства, так і в судовому засіданні. Крім того, суд визнає за пом`якшуючу покарання обставину відшкодування шкоди потерпілому. Адже незважаючи на те, що велосипед було повернуто після внесення відомостей до ЄРДР і початку досудвого розслідування, обвинувачений за власні кошти викупив велосипед із ломбарду і повернув через орган досудового розслідування велосипед потерпілому.

До обтяжуючих покарання обставин відноситься, те що кримінальне правопорушення було вчинено особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння - п.13 ч.1 ст. 67 КК України.

Щодо обтяжуючої покарання обставини, зазначеної в обвинувальному акті вчинення злочину повторно та рецидиву злочину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України встановлено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. В п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року встановлено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Отже суд не встановлює таку обставину, як обтяжуючу покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п.2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Суд також враховує, що відповідно до вироку від 21.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень за ст. 185 ч. 2, ст.185 ч.1 КК України, згідно ст. 70 КК України визначено покарання - позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік. Отже кримінальне правопорушення в даному проваджені вчинив в період випробувального строку.
Суд враховує, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року, встановлено, що ч. 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Тобто покарання має бути призначене із урахуванням ч.1 ст. 71 КК України, в якій зазначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті не має.

Враховуючи вищенаведене, пом`якшуючі покарання обставини, обтяжуючу покарання обставину, особу обвинуваченого, суд вважає, за необхідне призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті з частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.11.2016 року.

При призначені покарання за ч.1 ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне застосувати її шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

При складанні покарань застосовується ч. 1 ст. 72 КК України із врахуванням того, що одному дню позбавлення волі відповідають - два дні обмеження волі.

Дія обраного раніше запобіжного заходу закінчилась. Клопотань про обрання запобіжного заходу від сторін кримінального провадження не надходило.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 170,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільних позовів у кримінальному проваджені не заявлено.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання:
- за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.11.2016 року, остаточно до відбування призначити покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) дня позбавлення волі.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 170,00 гривень.
Речовий доказ у справі: велосипед «Mongoose», який переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити у володінні останнього.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1