Справа № 696/222/17
Провадження № 1-кп/696/43/17
УХВАЛА
27 березня 2017 року Кам`янський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000015 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого 10.04.2012 Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України остаточно призначено покарання з іспитовим строком на 3 роки; 03.12.2012 Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений 24.06.2014 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.06.2014, на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014; 18.10.2016 Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена), повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно з проникненням у сховище, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин, а саме: повторно, 27.12.2016 близько 22 год. 00 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, переліз через паркан на територію домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеві тиски вартістю 820 грн., що належать ОСОБА_7 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 із викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Він же, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на Шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин за таких обставин: так він повторно, 25.01.2017 близько 17 години 00 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, перебуваючи з добровільної згоди власника в будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , при раптово виниклому умислі, маючи вільний доступ до кімнат будинку, таємно викрав мобільний телефон «Siemens А60» вартістю 200 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону «Siemens А60» вартістю 20 грн., порцелянову цукерницю вартістю 60 грн., які знаходились в меблевій стінці, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 280 грн. Після чого із викраденим майном з місця події зник.

Прокурор просив застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру.

Захисник не заперечував проти задоволення поданого клопотання.

Вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, та за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка, вчинений повторно
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 49 від 09.02.2017 року, встановлено, що на період часу, до якого відносяться скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного (інтоксикаційного походження) психічного розладу з прогредієнтним (прогресуючим) перебігом, наростаючими грубими, некомпенсованими психопотоподібними розладами, що супроводжуються поглибленням інтелектуально-мнестичних вад, втратою критики до свого стану, адекватного вольового контролю власної поведінки у преморбідної особи з легкою розумовою відсталістю в ступені помірно вираженої дебільності та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності та повторними пароксизмальними станами, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та у судовому процесі.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_6 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ст. 512 КПК України встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України ОСОБА_6 необхідно надати амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст. ст. 512,513 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду.

Речові докази: металеві тиски передані на зберігання ОСОБА_7 , мобільний телефон «Siemens А60» з зарядним пристроєм переданий на зберігання ОСОБА_8 - залишити за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Кам`янський районний суд протягом 30 діб з моменту її проголошення.

Суддя :