Справа № 643/426/17
Номер провадження 1-кс/643/150/17
УХВАЛА

20.01.2017 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання про скасування арешту майна, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в обґрунтування якого зазначив, що за договором купівлі-продажу від 02.12.2016 придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та є її власником на теперішній час.
Як стало відомо заявнику ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.12.2016 на зазначену квартиру накладений арешт у виді заборони розпорядження та відчуження.
Накладення арешту заявник вважає передчасним та необґрунтованим, так як апеляційний суд вирішив питання про накладення арешту на майно особи, про яку в клопотанні взагалі не йшлось, а саме на майно ОСОБА_3 . При цьому прокурор як на підставу арешту майна поклався на факти, що стосуються ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які взагалі не стосуються ОСОБА_3 .
З новим клопотанням прокурор не звертався, існуючий арешт, накладений на майно добросовісного набувача, не можна вважатись обґрунтованим, отже заявник просить скасувати арешт належної йому квартири АДРЕСА_1 .
До суду заявник не з`явився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду клопотання.
Прокурор надіслав заяву в якій просив розглянути клопотання та відмовити в задоволенні у його відсутність, пославшись, що підстави арешту не зникли.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.12.2016 ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2016 скасована та накладено арешт у виді заборони розпорядження, відчуження вказаної квартири (а.с. 4).
Підставою для накладення арешту послужило те, що спірна квартира є предметом злочину, в зв`язку з чим відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, отже існує ризик її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК Україні, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Разом з тим абзац другий ч. 10 зазначеної статті містить застереження, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на подане клопотання та додані до нього матеріали, насамперед інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, можна з великою вірогідністю стверджувати, що заявник є добросовісним набувачем нерухомого майна, на яке накладений арешт (докази зворотного відсутні), разом з тим, згідно матеріалів кримінального провадження, досліджених в суді, питання про долучення вказаного майна до кримінального провадження в якості речового доказу не вирішено.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зазначене, в сукупності з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України щодо необхідності додавання до клопотання документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а також положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України щодо розгляду клопотання за участю власника майна, вказує, що питання про арешт майна вирішено передчасно та необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 170, 172, 174, 309, 369-372, 395 КПК України, -
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1