Справа № 139/686/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
11 серпня 2017 року смт Муровані Курилівці

Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю:

слідчого ОСОБА_2 ,

власника майна щодо якого вирішується питання ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

11 серпня 2017 року до Мурованокуриловецького районного суду звернувся слідчий в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000142 з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 09 серпня 2017 року до Мурованокуриловецького ВП надійшло повідомлення ОСОБА_6 про те, що невідомі особи незаконно здійснюють вивіз деревини на автомобілі марки «ЗИЛ-131» без документів на вантаж.

09 серпня 2017 року до ЄРДР внесено повідомлення ОСОБА_6 за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 191 КК України про вчинення службовими особами лісового господарства Мурованокуриловецького району, які використовували своє службове становище, за попередньою змовою з ОСОБА_7 розкрадання ділової деревини.

В ході досудового розслідування було встановлено, що злочин було скоєно автомобілем ЗІЛ-131, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , і який належить ОСОБА_8 , а вчинено злочин було щодо «20 частин деревини породи дуб довжиною близько 3 метрів різного діаметру», що знаходилися на вказаному автомобілі.

У зв`язку з відсутністю у водія документів на вантаж, транспортний засіб 09 серпня 2017 року тимчасово затримано. Під час огляду місця події 09 серпня 2017 року (територія Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області) вилучено автомобіль марки «ЗИЛ 131» та залишено на зберігання на території Мурованокуриловецького ВП.

Вважаючи, що автомобіль є засобом вчинення злочину і має значення для даного кримінального провадження, буде процесуальним джерелом доказів, зокрема дасть змогу провести ряд експертиз, з метою запобігання можливості переховування, пошкодження, псування, зникнення автомобіля, а також враховуючи, що автомобіль та лісопродукція визнані речовими доказами у цьому провадженні, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «ЗИЛ 131», темно-зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а також на щодо «20 частин деревини породи дуб довжиною близько 3 метрів кожна різного діаметру»

Прокурор в судове засідання не з`явився. Заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просив відкласти розгляд клопотання у зв`язку із зайнятістю прокурора, що погоджував клопотання, в іншому процесі в іншому суді.

Слідчий ОСОБА_2 підтримав клопотання прокурора, заявивши, що він як сторона обвинувачення також має право висловити свою думку з приводу доводів клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 наполягав на розгляді клопотання без участі прокурора. Зокрема, послався на обставину, що розгляд клопотання проводиться за участі слідчого та/або прокурора, їх явка не є обов`язковою умовою судового процесу, крім того, заявив, що до суду на розгляд клопотання міг прибути інший прокурор з групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво у цьому процесі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України щодо строків розгляду клопотання та його учасників, а також приписів про те, що неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, було ухвалено про розгляд клопотання без участі прокурора.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.
Представник власника лісопродукції адвокат ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 зареєстрований як ФОП і здійснює, зокрема, оптову торгівлю деревиною. 07 та 08 серпня цього року він закупив у ДП «Шаргородський райагроліс» лісопродукцію і перевозив автомобілем КАМАЗ замовнику у м. Чернівці. Автомобіль в Мурованокуриловецькому районі поламався і ОСОБА_3 вимушений був повернути продукцію назад. З цією метою він направив на місце поломки автомобіль ЗІЛ-131 з маніпулятором, номерний знак НОМЕР_1 , що належить його дружині ОСОБА_8 , яким керував ОСОБА_7 . Коли з частиною лісопродукції водій повертався на площадку в м. Жмеринка, його зупинили невідомі особи, викликали наряд поліції і вилучили ТЗ на територію Мурованокуриловецького ВП. Вважає, що лісопродукція, яка знаходиться на автомобілі ЗІЛ-131, номерний знак НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_3 , оскільки він придбав її на законних підставах і за відповідною угодою, а тому не може бути предметом будь-якого розкрадання, крім того, слідчим не доведено, де, звідки і посадовими особами якого підприємства, установи чи організації скоєно таке розкрадання.

Дослідивши клопотання та його матеріали, прийшла до наступного висновку:

З матеріалів клопотання слідує, що на підставі рапорту інспектора з дорожнього нагляду Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 (а.с. 5) від 09 серпня 2017 року зафіксовано повідомлення ОСОБА_6 про те, що на виїзді із с. Котюжани виявлено автомобіль ЗІЛ-131 з діловим лісом, на який не було необхідних документів.
Цього ж числа - 09 серпня 2017 року слідчий вніс повідомлення ОСОБА_6 в ЄРДР і зареєстровав кримінальне провадження № 0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (а.с. 4). Із цих документів слідує, що 09 серпня 2017 року службові особи лісового господарства Мурованокуриловецького району Вінницької області, користуючись своїм службовим становищем, за попередньою змовою з ОСОБА_7 здійснили розкрадання ділової деревини породи дуб.

Із отриманих 09 серпня 2017 року пояснень ОСОБА_7 (а.с. 6) слідує, що 09 серпня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_11 , який попросив перевантажити діловий ліс із автомобіля КАМАЗ на автомобіль ЗІЛ. На дану пропозицію він погодився і поїхав у напрямку смт Муровані Курилівці. Виконавши роботу по перевантаженню, попрямував у напрямку м. Жмеринки, де по дорозі його зупинили працівники поліції.

Із наявної у матеріалах справи товарно-транспортної накладної слідує, що автомобіль марки «ЗІЛ», номерний знак НОМЕР_1 на замовлення ФОП ОСОБА_12 виконував роботи по перевезенню лісопродукції із смт Муровані Курилівці до ФОП ОСОБА_13 у м. Жмеринка (а.с. 8).

В судовому засіданні було оглянуто квитанції до прибуткового касового ордера № 627 від 07.08.2017 та № 638 від 08.08.2017, відповідно до яких ФОП ОСОБА_3 придбав у ДП «Шаргородський райагроліс» лісопродукцію всього на 20 тисяч гривень.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому з диспозиції ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що з цією метою арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.
За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що використовуються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були предметом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Хоча слідчий своїми постановами від 09.08.2017 (а.с. 15, 16) і визнав автомобіль та діловий ліс на ньому речовими доказами в кримінальному провадженні, вони не мають ознак такого доказу, оскільки всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства слідчий не довів їх належність до кримінального правопорушення.
Так, сторона обвинувачення не довела, що було скоєно привласнення чи розтрата, оскільки ніхто, крім ФОП ОСОБА_3 не заявляє вимоги про право власності на діловий ліс, що знаходиться на тимчасово вилученому ТЗ.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України може бути лише службова особа. Однак, ні такої особи, ні підприємства, установи чи організації, в якій вчинено привласнення чи розтрату, слідчим не встановлено.

Таким чином, слідчий не довів мету арешту, що, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є обов`язковою умовою для арешту майна, а також не довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ст. 173 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 99, 131, 132, 167, 168, 170-173 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Старшому слідчому Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 відмовити в задоволенні клопотання від 10 серпня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000142.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідного майна.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, особам щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: ____________