УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: м. Миколаєва, громадянки України, українки, з повною вищою освітою, заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Вищевказане кримінальне провадження, згідно автоматизованої системи документообігу суду передано головуючому судді 02 грудня 2016 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 12 годині 00 хвилин 20 грудня 2016 року, підготовчий судовий розгляд здійснюється суддею одноособово за участю сторін кримінального провадження.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, представник потерпілої підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокурору Київської місцевої прокуратури №4, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання свого захисника.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Так, підставою скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року, слугувало те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. В даному обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені органами досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням має статус підозрюваної. При цьому, змінене обвинувачення не містить будь-яких даних, які б вказували на те, що під час судового розгляду були встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_6 фактично не було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення /рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79/. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду /рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52/.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 331, 369 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: