ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1604/17
Провадження № 1-кс/362/245/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

перекладача - ОСОБА_5 ,

затриманого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
в с т а н о в и в:
Прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 40 діб, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Словенії.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що 30.03.2017 року о 10 год. 00 хв. працівниками Васильківського ВП ГУНП України в Київській області затримано громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марібор, Словенія, якого оголошено у міжнародний розшук.
Відповідно до інформації Інтерполу громадянин Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) розшукується за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 234а, 217 Кримінального кодексу Словенії (шахрайство). Відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді арешту.
Згідно інформації компетентних органів республіки Словенія останній обвинувачується у вчиненні шахрайства на загальну суму 33.383,41 євро, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство вчинене в особливо великих розмірах).
Строк давності притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст. 49 КК України, не закінчився.
Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 29 Конституції України, статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ст. 583 КПК України прокурор просить застосувати тимчасовий арешт відносно громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 40 діб, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Словенії.
В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та просив задовольнити та зазначив, що йому була надана інформація працівниками поліції, що ОСОБА_8 було затримано в смт. Калинівка, Васильківського району Київської області.
Захисник та затриманий просили у задоволенні клопотання відмовити, зважаючи на відсутність підстав. Затриманий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він не переховується від органів слідства Словенії, оскільки йому взагалі нічого не було відомо щодо порушення Республікою Словенія кримінального провадження відносно нього та оголошення його в розшук, на території України разом зі своєю сім`ю проживає більше 10 років, неодноразово перетинав кордон України та Словенії при цьому при перетині кордону затриманим працівниками прикордонної служби не був, осатаній раз перетинав кордон три місяці тому, затриманий він був 30.03.2017 року в м. Києві по вул. Івана Франка, при затриманні йому взагалі не було повідомлено про підстави його затримання зрозумілою для нього мовою, перекладача при затриманні представлено не було, йому було заборонено телефонувати дружині та викликати захисника. Після затримання його відвезли на АДРЕСА_1 де вони в машині біля двох годин чекали когось, в подальшому не роз`яснюючи нічого його підняли за вказаною адресою до кабінету де перебувала жінка у формі, яка не представилась, а сказала чекати коли його прийдуть заберуть інші працівники поліції та і не повідомивши йому, чого його тримають, і не дозволивши викликати захисника. В подальшому за ним приїхали працівники Васильківської поліції і забрали його до відділу поліції у м. Василькові. У м. Василькові, складався протокол затримання, якій для нього був не зрозумілий, оскільки писати та читати він вміє тільки Словенською мовою. В подальшому працівниками поліції було повернуто його дружині ключі від автомобіля та інші речі разом з дипломатом в, якому були відсутні окуляри, навігатор, кошти в розмірі 500 євро та 1500 грн. Йому так і не зрозуміло з, яких підстав його затримали та тримали в ІТТ.
Заслухавши прокурора, затриманого та його адвоката, перевіривши відповідність поданого клопотання вимогам ст. 583 КПК України, приймаючи до уваги, що громадянин Словенії ОСОБА_6 затриманий без ухвали слідчого судді на підставі ст. 207 КПК України, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України, а також своєчасність надання затриманому копії клопотання перекладенні на його мові, що вручені останньому були за три години до розгляду клопотання, але без додатків до нього, якими обґрунтовується необхідність застосування тимчасового арешту та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 10 КК України іноземці та особи без громадянства, що постійно не проживають в Україні, які вчинили злочини поза межами України і перебувають на її території, можуть бути видані іноземній державі для притягнення до кримінальної відповідальності і віддання до суду або передані для відбування покарання, якщо така видача або передача передбачені міжнародними договорами України.
Аналогічні положення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 року за №16 «Про деякі питання застосування законодавства, яка регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією».
Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно ст. 2 Закону України «Про міжнародні договори України» залежно від конкретного випадку формами надання згоди України на обов`язковість для неї міжнародного договору є ратифікація, затвердження, прийняття, приєднання.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про міжнародні договори України» ратифікація міжнародних договорів України здійснюється шляхом прийняття закону про ратифікацію, невід`ємною частиною якого є текст між народного договору. Частиною другою ст. 9 вказаного Закону передбачено, що ратифікації підлягають міжнародні договори України, що стосуються прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, зокрема.
Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників (Париж, 13 грудня 1957 року) передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
У термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства (ч. 1 ст. 16 Європейської конвенції).
Відповідно до ст. 22 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Додатковими протоколами до неї 1975 та 1978 років, ратифікованої Україною 16.01.1998 року, процедура стосовно їх видачі регулюється виключно законодавством сторони, до якої звертаються із запитом (в даному випадку законодавством України).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 583 Кримінального процесуального кодексу України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
З таким клопотанням відповідно до частини 3 статті 583 КПК України має право звернутися прокурор, дотримуючись вимог територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, які відповідають нормам процесуального права щодо компетенції слідчого судді.
Пунктом 7 статті 206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою статті 206 КПК України, незалежно від наявності заяви особи, якщо відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання, а само щодо перевірки дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК України у випадках затримання особи, про що наголошується в пункті 1 Листа від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 .
Як встановлено в судовому засіданні протокол затримання складено о 10 годині 00 хвилин 30 березня 2017 року в службовому кабінеті №28 Васильківського ВП ГУНП в Київській області, у якому всупереч вимогам частини п`ятої статті 208 КПК України не вказано дату і точний час фактичного затримання, яке відбулося, як встановлено в судовому засіданні та зазначено в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.03.2017 року о 08 год. 00 хв. по вул. Івана Франка в м. Києві, що відповідно до ч. 3 ст. 583 КПК України не відноситься до територіальною юрисдикції Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.03.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано згідно з ст. 208 КПК України. Проте підстав такого затримання, слідчий суддя не вбачає оскільки ст. 208 КПК України передбачає, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Адже причини вважати, що ця особа щойно скоїла злочин, немає. З огляду на це застосувати положення про тимчасовий арешт до такої особи фактично неможливо, оскільки відповідно до ч.5 ст.12 КПК це суперечить загальним засадам кримінального провадження та практиці Європейського суду з прав людини.
Також, під час затримання ОСОБА_6 працівниками Васильківського ВП ГУНП в Київській області, були суттєво порушені вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини та ч. 4 ст. 208 КПК України, оскільки ними при затримані, затриманому ОСОБА_9 не повідомили зрозумілою мовою для нього підстави його затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, не було надано перекладача, оскільки відмітки про це в протоколі затримання відсутні та вручено копію протоколу затримання українською мовою, що не є зрозумілою для нього мовою, також не було надано йому захисника, не повідомлено негайно його дружину про його затримання і місце його перебування відповідно до положень ст. 213 КПК України, ті інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, все це свідчить про суттєве порушення права особи на захист і, як наслідок, проведення процесуальних дій з особою носило незаконний характер.
Крім того, подане прокурором клопотання не відповідає вимогам частини 4 статті 583 КПК України, де чітко визначено перелік документів, які додаються до клопотання. Зокрема, слідчому судді повинні бути надані документи, що містять дані про вчиненні особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 08.10.2004 року "Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з екстрадицією" при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі (статті 2, 3, 6, 10, 11 Європейської конвенції та Додаткові протоколи до неї 1975 і 1978 рр., ст. 57 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р. тощо).
Зазначені докази в належному і допустимому вигляді прокурором слідчому судді не наданні, з наведеного слід зробити висновок, що клопотання про застосування тимчасового арешту відносно особи складено на підставі припущень прокурора про можливість, в майбутньому, екстрадиційний арешт та екстрадицію особи.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого.
Отже, надані прокурором документи, не дозволяють визнати їх належними доказами, з урахуванням положень Конвенції, та зазначені в пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 589 КПК України які можуть бути визнанні належними і допустимими доказами по справі, що містять в собі дані про вчинення затриманою особою на території іноземної держави злочину чи застосування до неї арешту, в перекладі на (зокрема, згідно до вимог ст. 29 КПК України) на українську мову, слідчому судді не надані.
Крім того, в матеріалах долучених до клопотання, відсутні дані про те, що після затримання ОСОБА_10 , інформацію про це було передано до посольства Республіки Словенія, громадянином, якого є затриманий, що також потягло за собою порушення його права на захист.

Згідно до вимог ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену волі особу, якщо орган державної влади, чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших підстав для позбавлення особи свободи.
Клопотання було розглянуте слідчим суддею, підстав для його задоволення не вбачається, а тому підстави подальшого утримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) під вартою відпали і останній має бути негайно звільнений з-під варти.
Керуючись ст. ст. 29, 62, Конституції України, ст.ст. 110, 206, 582, 583 КПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити у зв`язку з відсутністю підстав для його обрання, та звільнити його з-під варти в залі суду, негайно.
Відповідно до п. 7 статті 206 КПК України зобов`язати прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 провести відповідно до вимог КПК України перевірку дотримання уповноваженим органом, а саме Васильківським ВП ГУНП в Київській області вимог статей 207-213 КПК України щодо законності затримання громадянина Словенії ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) та зниклого його майна.
На підставі ч. 7 ст. 583 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її винесення особою, до якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.
Слідчий суддя ОСОБА_11