Справа № 307/2157/15-к
Провадження № 1-кп/307/75/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурорів ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
при секретарях ОСОБА_7
ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, із повною загальною середньо освітою, не працюючу, не одружену, має на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судиму, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
З 16.11.2010 р., по 31.05.2015 р. ОСОБА_9 незаконно отримувала соціальну допомогу одиноким матерям на підставі заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, в яку умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, внесла неправдиві відомості та подала до Дубівського управління соціального захисту населення Тячівської РДА по вул. Гагаріна у смт. Дубове, внаслідок чого завдала державі, в особі Дубівського УСЗН, матеріалу шкоду на суму 8830.8 грв.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Пояснила, що з 02.03.2009 року по листопад 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , з яким вони жили в будинку його матері по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_11 . Через місяць вона разом з дитиною повернулася жити у будинок своїх батьків у с. Красна, та як ОСОБА_10 стверджував, що дитина не від нього та відмовлявся надати згоду про запис його у свідоцтві про народження дитини як батька. Він інколи приїжджав у с. Красна та влаштовував у неї дома сварки. Разом вони більше не проживали та за час спільного проживання з ОСОБА_10 вони не придбали ніякого спільного майна. 28.06.213 року в неї від іншого чоловіка народився син ОСОБА_12 . Працівникам міліції під час досудового розслідування вона сказала, що ОСОБА_13 є батьком дітей через хвилювання.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Не дивлячись на її заперечення це стверджується наступними доказами.

Так свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що в 2010 році до них звернулася обвинувачена про призначення їй соціальної допомоги як одинокій матері. Після перевірки наданих ОСОБА_15 документів було прийнято рішення про призначення їй допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та допомогу на дітей одиноким матерям. У випадку, якщо сімейний стан заявниці змінюється вона зобов`язана сама про це повідомити Дубівське УСЗН.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні ствердила, що вона працює в Дубівському УСЗН. Коли до них звернулася ОСОБА_15 із заявою, то подала всі необхідні довідки для надання їй соціальної допомоги. Обвинувачена була попереджена, що зобов`язана повідомляти про зміну складу сім`ї.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що обвинувачена почала жити в її будинку в 2009 році та через рік, коли ОСОБА_10 влаштував сварку, вона будучи вагітною повернулася додому до своєї матері в с. Красна. Після цього ОСОБА_15 приходила до неї один раз і вона відвела її в пологовий будинок, а мати забрала її додому. Вони з ОСОБА_10 час від часу примирялися та певний період проживали разом, але потім припиняли спільне проживання.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що до народження старшого сина у листопаді 2010 року він разом з ОСОБА_15 проживали у нього вдома, у смт. Дубове. Після народження дитини вони пішли жити до матері обвинуваченої у с. Красна, та через два тижні після хрещення сина посварилися і він повернувся додому. Всього у с. Красна вони прожили два місяці. Через два тижні після того як він повернувся до себе додому ОСОБА_15 перейшла жити до нього. Навесні 2011 року обвинувачена разом з ним проживала у м. Тячів, де він вівчарив. До народження другої дитини ОСОБА_15 жила то в нього у смт. Дубове, то у матері в с. Красна. За цей період близько місяця вони не проживали разом. З народженням другої дитини обвинувачена почала жити у матері та більше з ним не проживала. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах він виділяв гроші на утримання сім`ї. Останні три роки він не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, хоча вважає себе батьком обох синів. Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей були записані зі слів обвинуваченої.

Довідками Краснянської сільської ради № 01 та № 48 від 15.11.2010 р. стверджено, що працівниками сільської ради внесено запис за № 48 про народження дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є, - мати ОСОБА_9 , та батько ОСОБА_19 . Відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 21 том 1).

Згідно свідоцтва про народження за актовим записом № 48 від 15.11.2010 р., виданого виконкомом Краснянської сільської ради батьками ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батько ОСОБА_19 та мати ОСОБА_9 (а. с. 22, 60 том 1).

Відповідно до довідок Дубівського УСЗН від 05.06. та 15.07.2015 р., ОСОБА_9 за період з листопада 2010 року по травень 2015 року отримала допомогу на двох дітей як одинока мати на суму 27104.40 грв. (а. с. 15-16 том 1, а.с. 26-28 том 2).

З заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги № 4706 від 16.06.2010 р. убачається, що ОСОБА_9 звернулася до Дубівського УСЗН з проханням призначити їй допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразову допомогу при народженні дитини, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та допомогу як одинокій матерям. Графа в заяві "Додаткова інформація, яка повідомляється одинокою матір`ю" нею не була заповнена. 18.11.2010 р. було прийнято рішення про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 17-19, 54 том 1).

Із розписки ОСОБА_9 від 16.11.2010 р. вбачається, що вона ніде не працює, трудової книжки не має, підприємницькою діяльністю не займається та про будь-які зміни повідомить Дубівське УСЗН (а. с. 24 том 1).

Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 , в період із 16.11.2010 р. по 31.05.2015 р. включно, в порушення ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", п. 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 р., незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері, чим самим спричинила державі в особі Дубівського УСЗН Тячівської районної державної адміністрації матеріальні збитки на загальну суму 8830.8 грв., хоча в дійсності одинокою матір`ю не являлася, так як проживала разом із батьком дитини ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_20 щодо незаконного отримання державних коштів - державної соціальної допомоги одинокій матері на сина ОСОБА_19 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обираючи обвинуваченій міру покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні троє малолітніх дітей; обставин, які обтяжують покарання суд не знайшов.

Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на користь держави 8830.8 грв. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Під час розгляду справи прокурор та в.о. начальника Дубівського УСЗН ОСОБА_6 подали суду заяви про відмову від цивільного позову заявленого прокурором Тячівської місцевої прокуратури. Наслідки відмови від позову їм роз`яснені.

Згідно ст. 174 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 цього ж кодексу суд, у такому випадку, закриває провадження по справі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої, суд вважає що їй слід призначити покарання у виді штрафу.

Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (шістсот дванадцять гривень).

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_9 не обирався.
Відмову від цивільного позову прокурора та представника Дубівського УСЗН ОСОБА_21 прийняти, провадження по справі в частині цивільного позову закрити.
Речові докази особову справу № 424739 Дубівського УСЗН, оформлену на ОСОБА_9 повернути Дубівському УСЗН.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1