Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 539/1468/13-к
Провадження № 1/553/5/2016
П О С Т А Н О В А
Іменем України
06.01.2017м. м. Полтава

колегія суддів Ленінського районного суд м. Полтави в складі колегії суддів:

Головуючої судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

технічному секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

підсудних: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представників потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши в ході попереднього розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:
З грудня 2016 року в провадження Ленінського районного суду надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області на підставі подання Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

В ході попереднього судового розгляду кримінальної справи стороною потерпілих в особі представників: ОСОБА_16 , ОСОБА_15 подано письмове клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що попередній аналіз кримінальної справи свідчить, на думку сторони потерпілих, про неможливість призначення справи до судового розгляду, обвинувачення, пред`явлене обвинуваченим, розцінюють, як неконкретне з наступних підстав: по епізоду привласнення грошових коштів за договором ОСОБА_18 , слідством вказано, що особа не встановлена, всуперечь висновку почеркознавчої експертизи, де зазначено, що рукописні тексти виконані ОСОБА_19 , Головою спостережної ради; неповнота обвинувачення в частині - не включення до обвинувачення кредитного договору № 1302 А на ім`я ОСОБА_7 з додатками в кількості 11 штук на загальну суму 2 345 000 грн.; не встановлення органом досудового слідства факту фальсифікації протоколів спостережної ради КС «Лубно» Головою спостережної ради ОСОБА_19 щодо відмови у видачі кредитів, оформлених у 2008 році на підставних осіб, що таким чином вказує про не притягнення до відповідальності всіх осіб, а саме ОСОБА_19 ; не надано слідством правової оцінки з приводу повернення ОСОБА_20 10.03.2009 року кредиту від 12.05.2008 року в сумі 65 000,00 грн., про що наявна квитанція, але даний факт суперечить первинним документам, де зафіксовано, що грошові кошти на вказану суму до каси не надходили; не встановлення дійсних обставин та осіб органом досудового слідства з підстав, що в матеріалах кримінальної справи позичальник ОСОБА_21 , згідно кредитного договору № 2611 Б від 26.11.2007 року станом на 31.12.2008 року мав заборгованість 926,00 грн.; позичальник ОСОБА_22 згідно кредитних договорів №№ 1806,2106, станом на 23.10.2007 р. мав заборгованість в сумі 1050,00 грн.; позичальник ОСОБА_23 , згідно кредитних договорів № 2512 від 25.12.2007 року та № 0301 від 03.01.2008 року, мав заборгованість в сумі 1148,24 грн., де в матеріалах кримінальної справи маються докази щодо того, що дані договори підписувались даними особами особисто на отримання кредиту, але відповідальність за вчинення даних дій органом досудового слідства покладено на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , а вказані особи досудовим слідством допитані в якості свідків. В іншій частині зазначених підстав у клопотанні представники потерпілих відмовились.

Таким чином, стороною потерпілих вказувалось про те, що органом досудового слідства були допущені порушення вимог КПК України ( в редакції 1960 року), без усунення яких кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду та, зважаючи на наявність обставин, які вказують про підстави притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, окремий розгляд щодо яких є неможливими, тому, у відповідності до вимог ст. 246 КПК України, просили повернути дану кримінальну справу на додаткове розслідування, так як наведені факти неможливо усунути в ході судового слідства.

Підсудній ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінальної справи в частині пред`явленого обвинувачення, відносно нього та її направлення на досудове розслідування в частині обвинувачення по іншим підсудним.

В даному клопотанні останній зазначив про відсутність об`єктивної сторони в обвинуваченні щодо привласнення коштів в сумі 27 980 900,00 грн., розмір яких також не співпадає з сумою цивільного позову, не включено до обсягу обвинувачення епізоди по ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , відсутність складу злочину по факту розкрадання грошових коштів та кредитному договору на ОСОБА_27 , оскільки в ході допиту останній вказав, що особисто отримував кошти і підписував видаткові касові ордери, кошти повернуті, не доведеність суб`єктивної сторони щодо розкрадання коштів за ч.5 ст. 191 КК України, так як по обвинуваченню за ст. 366 КК України вказано, що за даними бухгалтерського обліку сума нарахованих відсотків за користування кредитом поепізодно погашена шляхом внесення до касових звітів завідомо неправдивих даних та складення завідомо неправдивих видаткових касових ордерів, відображаючи видачу кредитів на інших позичальників, які вказані в епізодах обвинувачення.

Поряд з цим, також вказував про наявність підстав для закриття кримінальної справи, оскільки шкода завдана злочином встановлена у невірний спосіб без проведення інвентаризації активів та зобов`язань КС «Лубно», невстановлення досудовим слідством особи, яка підробила видаткові касові ордери за епізодами ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ..

Вказуючи на наявність необґрунтованої відмови слідством клопотання про проведення економічної експертизи та невстановлення фактичного надходження коштів до каси КС «Лубно» та видатків готівки з каси в динаміці, як підстави для направлення справи на додаткове розслідування в зв`язку з неповнотою досудового слідства.

При цьому, підсудним вказувалось про те, що органами досудового розслідування допущена неповнота слідства при кваліфікації дій обвинувачених та його дій зокрема за ч.2 ст. 366 КК України, в обґрунтування чого підсудним вказувалось про те, що: органами досудового слідства у всіх інкримінованих епізодах обвинувачення зроблено висновок про фіктивність складання кредитних договорів, що суперечить вимогам ст. 234 ЦК України; обвинувачення в даній частині є неконкретним, оскільки не зрозуміло, на які документи орган досудового слідства спирався при формулюванні бвинувачення та вказував про неналежність доказів органу обвинувачення, як видаткових касових ордерів; не з`ясування органом досудового слідства з якою метою і ким здійснене перекручування даних оборотно сальдових відомостей по кредитам; не врахована органом досудового розслідування сума за кредитним договором № 1302 А на ім`я ОСОБА_7 на загальну суму 2 345 000 грн..

Також, підсудним вказувалось про те, що обвинувачення органом досудового слідства за ч.2 ст. 364 КК України розцінює, як абсурдне з наступних посилань: формулювання епізоду обвинувачення не відповідає формулюванню обвинувачення згідно вимог законодавства, та на думку обвинуваченого органом досудового слідства не виявлено та не вказано отримання неправомірної вигоди; слідством не досліджувався факт вказаний працівниками КРУ стосовно перевищення суми виданих кредитів над всіма наявними кредитними ресурсами спілки. При цьому, підсудним вказувалось про те, що у кримінальній справі на його думку підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), тому, зважаючи на вказані вище обставини, просив колегію суддів закрити провадження відносно себе, ОСОБА_10 , та кримінальну справу направити на додаткове розслідування.

Поряд з цим, підсудним ОСОБА_24 також подано клопотання про закриття кримінальної справи на підставі ч.2 ст. 6 КПК України в частині обвинувачення за ч.5 ст. 191 КК України за кваліфікуючою ознакою заволодіння готівковими коштами КС «Лубно» шляхом зловживання службовим становищем на суму 27 980 900,00 грн., по ст. 213 п.2 КПК України за недоведеності його участі у вчиненні злочину.

В обґрунтування даного клопотання вказував про те, що обвинувачення на його думку базується на припущеннях та суперечливості доказів, оскільки досудове слідство було проведено однобічно з обвинувальним ухилом. Органами досудового слідства не був на даний аналіз показань, не було надано даним, що характеризують особи обвинувачених, його досвіду та стажу роботи у кредитній спілці, порядку та схемі роботи вказаної спілки до того часу, коли він був працевлаштований.

При цьому, на його думку органом досудового слідства не з`ясована фактична можливість надходження коштів до каси та можливість їх видаватись з неї, суперечливість даної обставини була зазначена у довідці КРУ, а також в показаннях голови правління КС «Лубно» ОСОБА_10 .. Орган досудового слідства посилається на ОСОБА_7 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , але вказані особи не були допитані органом досудового слідства. Підсудним вказувалось про те, що висновок судово економічної експертизи протирічить матеріалам кримінальної справи та дані протиріччя в ході досудового слідства не усунуті, при цьому не з`ясовано та не встановлено мету та ким здійснювалась підміна документів первинного бухгалтерського обліку, не з`ясовано обставини, яким чином, ким та кому передавались в КС «Лубно» копії особистих документів ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та інших осіб, вказаних в обвинуваченні, які використовувались для оформлення кредитів.

Підсудним вказувалось про те, що органом досудового слідства надається висновок щодо фіктивності складання кредитних договорів, які у судовому порядку у відповідності до вимог ст. 234 ЦК України не визнані, як фіктивні. При цьому, на думку підсудного вказувалось про те, що досудовим слідством залишено поза увагою те, що заволодіння грошовими коштами КС «Лубно» може бути вчинене лише з прямим умислом та з корисливих мотивів, які слідством не з`ясовані. На підставі вказаних обставин, підсудним вказувалось про те, що інкримінованою сумою фактично та теоретично, на думку останнього, не можливо було заволодіти шляхом зловживання службовим становищем за короткий період роботи, та всі ці факти, на думку останнього, вказують, що його вина за ч.5 ст. 191 КК України недоведена та грунтується на припущеннях і сперечливих доказах, а тому з даних підстав просив провадження у справі в цій частині відносно нього закрити.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотань підсудних ОСОБА_10 і ОСОБА_24 про закриття кримінальної справи відносно них, посилаючись на їх безпідставність та передчасність на даній стадії розгляду кримінальної справи, оскільки вирішення даного питання можливе після проведення судового слідства та на підставі доказів зібраних судом, при цьому вказувала на безпідставність клопотань про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування заявлене представниками потерпілих по справі ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та підсудним ОСОБА_10 ..

Представники потерпілих по справі ОСОБА_16 , ОСОБА_15 заперечували щодо клопотань підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_24 про закриття кримінальної справи, при цьому наполягали на задоволенні клопотання та направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Підсудні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 при вирішенні даних клопотань поклались на розсуд суду.

Підсудний ОСОБА_10 заявлене клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, щодо інших клопотань обвинуваченого ОСОБА_24 та представників потерпілих поклався на розсуд суду.

Підсудний ОСОБА_24 заявлене клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та представників потерпілих не заперечував.

Обвинувачена ОСОБА_12 заявлені клопотання підтримала в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_13 підтримав думку прокурора про передчасність заявлених клопотань та їх відхилення в зв`язку з безпідставністю.

Захисник ОСОБА_14 поклався на розсуд суду у вирішенні даних клопотань.

Колегія суддів, вислухавши думку прокурора, представників потерпілих, підсудних та їх захисників, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до висновку про безпідставність та передчасність заявлених клопотань підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_24 про закриття кримінальної справи і направлення справи на досудове розслудвання та про безпідставність клопотання представників потерпілих про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, з наступних підстав.

Так, слід вказати, що передбачений главою 23 КПК України ( в редакції 1960 року) попередній розгляд справи є важливою самостійною стадією кримінального процесу, в якій суддя зобов`язаний у строки, визначені в ста. 241 КПК України, на підставі ретельного вивчення матеріалів справи перевірити, чи достатньо підстав для призначення справи до судового розгляду.
Згідно положення ст. 237 КПК України ( в редакції 1960 року) визначено ряд питань, які з`ясовуються суддею при попередньому розгляді справи, а саме у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного обвинувачення такі питання:
1)чи підсудна суду справа, на розгляд якого вона надійшла;
2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення;
3)чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього кодексу;
4)чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу;
5)чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Так, як вбачається з наведеної норми статті, даний перелік питань, які вирішуються судом на стадії, саме попереднього судового засідання, є вичерпним та тлумаченню не підлягає.
В ході попереднього судового засідання підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_24 ставилось на вирішення колегії суддів клопотання про закриття кримінальної справи за їх обвинуваченням з підстав відсутності в їх діях складу злочину та недоведеності органом досудового слідства їх вини в інкримінованих їм злочинах.
Статтею 248 КПК України ( в редакції 1960 року) визначено, що закриття кримінальної справи можливе за наявності обставин, передбачених ст. 6, ч.1 ст. 7, ст. ст.7-1, 7-2, 8, 9, 10, 11 цього кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиття злочинним шляхом.
Постановою Верховного суду України № 6 від 30.08.2008 року «Про практику застосування кримінально процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах перших інстанцій», де у п. 10 визначено, що за змістом ст.. 248 КПК України при попередньому розгляді можуть бути закриті як справи, що надійшли до суду з обвинувальним висновком, так і справи, що надійшли до суду від прокурора з постановами прокурора чи слідчого, погодженим із прокурором, про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із закриттям кримінальної справи. У цій стадії визначена можливість закриття справи за всіма підставами зазначеними у ст. 248 КПК України. Також, на цій стадії справа може бути закрита і за спеціальних підстав, передбачених в Особливій частині КК.
Законодавцем визначено, що суддя не може закрити справи при попередньому розгляді тоді, коли для з`ясування ( підтвердження) підстав для її закриття необхідно досліджувати й оцінювати певні докази у справі, дані щодо поведінки обвинуваченого (наприклад, при визначенні дійового каяття в діях обвинуваченого).
Колегія суддів, оцінивши підстави та обґрунтування підсудних, що зазначаються ними, як підстави закриття кримінальної справи на стадії попереднього розгляду розцінює, як безпідставні та невмотивовані, оскільки закриття кримінальної справи у спосіб та з підстав, вказаних обвинуваченими є такими, що можливий лише при повному встановлені обставин справи в ході судового слідства, що свідчить про передчасність даних клопотань.
При цьому, колегія суддів розцінює критично клопотання сторони потерпілих в особі представників ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , а також підсудного ОСОБА_10 та визнає їх безпідставними про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Відповідно до п. 6 Постанови ВС України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» наведений у ст.. 246 КПК України ( редакції 1960 року) перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним. Тому, суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї стадії, наприклад з мотивів неповноти досудового слідства.
Таким чином, підстави для направлення справи на додаткове розслідування, зазначені представниками потерпілих та підсудним ОСОБА_10 , є такими, що підлягають обов`язковому встановленню в ході судового розгляду, які відносяться до обов`язку суду дослідити та надати оцінку вказаним фактам, на які посилаються заявники у своїх клопотаннях, що свідчить про передчасність даних клопотань.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 237, 246248, КПК України ( в редакції 1960 року), Постанови Верховного суду України № 6 від 30.08.2008 року «Про практику застосування кримінально процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах перших інстанцій», Постанови ВС України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотань представників потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , підсудного ОСОБА_10 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування - відмовити.

В задоволенні клопотань підсудних ОСОБА_10 , та ОСОБА_24 в частині обвинувачення за ч.5 ст. 191 КК України про закриття кримінальної справи на стадії попереднього судового розгляду відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3