Дата документу Справа № 325/404/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 325/404/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/123/17 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 345 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 31 січня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лусакерт Артикського району, Республіки Вірменії, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Вірменії, уродженця с. Лусакерт Артикського району, Республіки Вірменії, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Вірменії, уродженця с. Лусакерт Артикського району Ширакської області Республіки Вірменії, зареєстрованого по АДРЕСА_5 Республіки Вірменії, тимчасово проживаючого по АДРЕСА_6 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Учасники судового провадження:
потерпілий ОСОБА_10 ,
перекладач ОСОБА_11 ,
адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Встановлені вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року обставини:
06.02.2016 року, приблизно о 23.45 годині, інспектор поліції Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , який обслуговує смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, перебуваючи у форменому одязі, прибув за викликом на сімейну сварку на АДРЕСА_7 за повідомленням ОСОБА_15 . Після чого, ОСОБА_10 разом з правопорушником - ОСОБА_16 , направився до Нововасилівської селищної ради, яка розташована по вул. Кооперативна, 78 в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області для опитування останнього.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 працівникові правоохоронного органу - інспектору поліції Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді рани в області правої брови, синців на обличчі, крововиливу під кон`юнктивою правого очного яблука, рани слизової оболонці нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 74 від 08.02.2016 року кваліфікуються як легкі, а також завдано побої.
Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Восканян ОСОБА_17 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 345 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Оганнісян ОСОБА_18 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Залишено без розгляду ивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості. Вважає, що судом при призначенні ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст. 75 КК України істотно порушено вимоги ч.2 ст. 50 КК України, належним чином не враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також того факту, що ОСОБА_6 є ініціатором вчинення злочину щодо працівника правоохоронного органу, першим почав спричиняти ОСОБА_19 тілесні ушкодження, не зміг пояснити причини вчинення зазначених дій, що свідчить про неможливість контролювати власну поведінку в суспільстві. Крім того, ОСОБА_6 ніде не працює, задовільно що вказує на неефективність застосування до нього ст. 75 КК України. Вважає, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого лише формально перераховані судом без наведення переконливих мотивів, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину та свідчать про можливість його виправлення без відбуття покарання з випробуванням. Призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, вважає призначеним без врахування ступеню тяжкості скоєного злочину. Зазначає, що судом не було враховано фактичного невизнання ними вини та намагання ввести суд в оману щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, відсутності місця роботи, вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожному, покарання у виді 3 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат обвинуваченого ОСОБА_20 ОСОБА_14 просить про залишення буз змін вироку суду, посилається на повноту та об`єктивність судового слідства, а призначене покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі ОСОБА_8 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, потерпілого, обвинувачених та їх захисників, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які встановлені на підставі досліджених та проаналізованих доказів, дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинувачених прокурором, іншими учасниками провадження не оспорюються та не викликають сумнівів, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання обвинуваченим, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Так, вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини вчинення злочину, відношення обвинувачених до скоєного, ступінь участі кожного з обвинувачених у скоєному злочині, добровільне відшкодування збитків потерпілому. З цього приводу судова колегія звертає увагу на висловлену потерпілим ОСОБА_10 позицію щодо адекватності призначеного обвинуваченим покарання та відсутність претензій до обвинувачених, які добровільно відшкодували моральну та матеріальну шкоду.
Крім цього, місцевий суд цілком обґрунтовано взяв до уваги відомості стосовно особистостей обвинувачених.
Так, ОСОБА_6 не судимий, щиросердно розкаявся у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задовільно характеризується за місцем проживання, що судом визнано як обставини, які пом`якшують покарання. Також суд цілком слушно взяв до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , поряд з вище наведеним, суд врахував вперше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, його позитивну характеристику за місцем проживання, відшкодування шкоди, що визнано як обставини, які пом`якшують покарання. Одночасно суд обґрунтовано зауважив на наявності обставини, яка обтяжує покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді вчинення останнім злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд також взяв до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання, а відсутність судимості, відшкодування шкоди та позитивна характеристика за місцем проживання судом визнано обставинами, які пом`якшують покарання.
Враховуючи наведені вище обставини, обрані обвинуваченим вид та міра покарання відповідають вимогам ст. 65 КК України, на думку колегії суддів, є необхідними і достатніми для виправлення обвинувачених і попередження вчинення нових злочинів, узгоджується із визначеною ст. 50 КК України метою призначення покарання.
Всупереч твердженням прокурора висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України за умов здійснення за ними нагляду органами внутрішніх справа та виконанням обвинуваченими покладених на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України також є законним і обґрунтованим.
Суд своє рішення про можливість застосування до обвинувачених положень ст.ст. 75, 76 КК України у вироку належно мотивував.
Підстав для призначення більш суворого покарання, як про це ставить питання в апеляції прокурор, по справі немає.
За наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2016 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , засуджених за ч.2 ст. 345 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4