АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/92/16-к Номер провадження 11-кп/786/35/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавької області від 4 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2006 р.н., не працюючого, -

засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Згідно вироку суду, 1.12.2015 рок близько 16 год. обвинувачений ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання у приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно із ОСОБА_10 вживав алкогольні напої. На грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 почав умисно наносити потерпілому удари руками стиснутими в кулак, по голові та тулубу потерпілого. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 неодноразово падав на підлогу та меблі отримуючи тілесні ушкодження. Через деякий час ОСОБА_7 помітив, що ОСОБА_10 не приходить до тями та почав проводити реанімаційні заходи намагаючись привести ОСОБА_10 до свідомості. Однак це виявилось без результатним і він зрозумів. що потерпілий помер. Про те, що сталося він повідомив свою матір та пішов до свого знайомого односельця ОСОБА_11 . У послідуючому, ОСОБА_7 витяг потерпілого з приміщення літньої кухні за межі подвір`я, залишивши його там.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 154 від 4.01.2016 року, при дослідженні трупа ОСОБА_10 було виявлено, що йому були спричинені тяжкі та легкі тілесні ушкодження. Смерть ОСОБА_12 і. настала від механічної асфікції внаслідок аспірації дихальних шляхів кров*ю в результаті тупої травми голови з переломом кісток носу та раною в ротовій порожнині. Смерть ОСОБА_10 настала після того, як кров і її згустки попали та заповнили дихальні шляхи, що призвело до їх перекриття та неможливості дихати.

До Апеляційного суду звернулися з апеляційними скаргами прокурор, захисник та обвинувачений з внесеними доповненнями.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що судом не досліджені в повному обсязі матеріали провадження та речові докази, що позбавило його можливості пояснити обставини справи та оскаржити неправомірні дії слідчого і прокурора. Вважає, що судом не було надано оцінки тому, факту, що потерпілий вимагаючи у нього майно, в грубій форму принизив його.
Зазначає про незаконність вироку суду та відкриття йому матеріалів провадження в порядку ст.290 КПК України.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, та вважає, що ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене діяння за ст. 123 КК України.
Вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки між нанесенням ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та причиною настання смерті, відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок.
В діях ОСОБА_13 відсутній умисел на настання наслідків у вигляді смерті потерпілого.
Суд відмовив у задоволенні клопотання захисту про проведення комісійної судово-медичної експертизи, тому залишилося не вирішеним питання чи міг потерпілий ОСОБА_10 вижити в разі надання йому правильної своєчасної медичної допомоги.
Судом не надано оцінки :
обставинам за яких у обвинуваченого та потерпілого виник конфлікт та показання свідка ОСОБА_11 , що ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_7 з метою отримання належного ОСОБА_15 майна;
обставинам за яких було вчинено злочин, а саме, що події відбувалися в темну пору доби, ОСОБА_13 проживав сам, потерпілий ОСОБА_14 знаходився у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, потерпілий був раніше засуджений за ст. 115 КК України, і ОСОБА_15 було про це відомо;
наявності у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту та відсутність таких ушкоджень у Калача.
У ході досудового розслідування та під час судового розгляду не було достеменно встановлено місце та механізм надання ОСОБА_7 допомоги ОСОБА_10 , а його показання про те, що крім непрямого масажу серця він ще робив потерпілому штучне дихання не були перевірені на досудовому слідстві та залишилися поза увагою суду.
В апеляційній скарзі прокурор не погоджується із кваліфікацією судом дій обвинуваченого та ставить питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, яким пропонує засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Вважає, що висновок суду про умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене ОСОБА_7 , що спричинило смерть потерпілого, не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки обвинувачений на думку прокурора, діяв з непрямим умислом на вчинення вбивства потерпілого. Про умисел саме на вчинення вбивства потерпілого свідчить кількість ударів, не менше 60 по голові та тулубу потерпілого.

Також, прокурор посилається на висновок судово медичної експертизи, як на доказ умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_15 , суд не в повній мірі врахував дані про його особу, тяжкість вчиненого злочину, характер його дій, їх наслідки та ставлення обвинуваченого до вчиненого. Зокрема, ОСОБА_13 раніше судимий, суспільно корисною діяльністю не займається, вчинив особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину визнав частково, не надав жодної критичної оцінки своїм діям. Неправильна кваліфікація дій обвинуваченого призвела до призначення занадто м`якого покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання своєї апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляцію обвинуваченого, прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та постановити відносно ОСОБА_7 новий вирок, а апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг згідно їх меж, вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове та судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, ґрунтується на доказах, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні і не спростовані в процесі судового слідства, яке проводилось апеляційним судом .

Згідно висновку експерта № 154 від 2.12.2015 р., смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в проміжку часу між 17 19 год. із-за механічної асфіксії внаслідок аспірації дихальних шляхів кров`ю в результаті тупої травми голови з переломом кісток носу та раною в ротовій порожнині.

Приймаючи до уваги безпосередньо причину смерті ОСОБА_10 , наявність тілесних ушкоджень, виявлених на його тілі в процесі проведення судово медичної експертизи, експерт дійшов висновку, що смерть потерпілого настала після того, як кров і її згустки попали та заповнили дихальні шляхи, що привело до їх перекриття та неможливості дихати.

При проведенні судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 на його тілі виявлені ушкодження, які умовно розділені на 3 групи:

Iгрупа: група ушкоджень:
а) припухлість спинки носа,гематома в навколоочній області зліва,перелом кісток спинки носа,рана в області слизової верхньої губи,наявність в дихальних шляхах рідкої крові і її згустків,а також загально-асфіктичні ознаки настання смерті,а саме: темно-фіолетові розлиті трупні плями на задній поверхні тіла,повнокрівя внутрішніх органів,рідкий стан крові в порожнинах серця та великих судинах,переповнення кровю правої половини серця,мілкокрапкові крововиливи на слизовій повік,на поверхні легень і серця,набряк головного мозку,нерівномірне кровонаповнення у легенях (вогнищеві субплевральні інтраальвеолярні та інтрабронхіолярні крововиливи, вогнищева гостра альвеолярна емфізема, бронхіолоспазмщистелектази), утворились в результаті дії тупих предметів, якими могли бути рука людини, зжата в кулак, нога, взута у взуття чи схожі за характеристикою предмети, і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, стосовно до живої особи;
б) група синців в скроневій області зліва з переходом на область лівої щоки на площі 12x11 см.,припухлість мяких тканин в тімяній області зліва,гематома в лобній області зліва,група синців в навколоочній області справа з переходом на область правої щоки на площі 10x8 см.,два синця в області підборіддя по центру і вправо,крововилив в слизову лівої щоки,крововилив в слизову нижньої губи,рана в області підборіддя зліва (яка утворилась від дії твердого тупого предмету),синці в області правої та лівої вушних раковин,рана в тімяній області по центру (яка утворилась від дії твердого тупого предмету,який має обмежену контактуючу поверхню з ребром),крововиливи в мякі тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні на загальній площі 30x28 см.,крововиливи під мяку оболонку головного мозку в тімяній області по центру,в тімяній області зліва,в лобній області справа,крововиливи у речовину головного мозку утворились в результаті дії тупих предметів,якими могли бути рука людини,зжата в кулак,нога,взута у взуття,чи схожі за характеристикою предмети (крім рани в тімяній області по центру), і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стосовно до живої особи;
IIгрупа ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, стосовно живої особи.
IIIгрупа ушкоджень, які завдані в незначний проміжок часу після смерті та оцінці ступеню тяжкості не підлягають.
В область тіла гр. ОСОБА_10 діяли тупі предмети більше шестидесяти разів. Черепно-мозкова травма в момент її спричинення супроводжується втратою свідомості,що не дає потерпілому можливості здійснювати активні дїї- самостійно пересуватись і т.п. При судово токсикологічному дослідженні крові від тупу ОСОБА_10 в крові виявлений етиловий спирт в концентрації 4,8 проміле, що стосовно до живої особи, відноситься до тяжкого отруєння алкоголем.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 2.11.2015 року ( а.с.142 152), ОСОБА_7 добровільно розповів та показав, як і при яких обставинах він 1.12.2015 року наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , при цьому пояснив, що в ході сварки побив потерпілого і останній падав зі стільця, а він намагався привести його до тями, але після того, як не вийшло, витяг з хати на подвір`я де спробував ще раз привести його до тями, робив непрямий масаж серця, отім відволік на другий бік дороги. Під час побиття потерпілий час від часу втрачав свідомість.

В судовому засіданні ОСОБА_7 не заперечував , що саме ним були спричинені тілесні ушкодження загиблому ОСОБА_10 під час бійки між ними, але акцентував увагу , що намагався після побиття привести загиблого до тями та робив штучне дихання та відповідно здавлював руками грудну клітину потерпілого руками , як це передбачено в загальному порядку при наданні меддопомоги.

Допитаний місцевим судом експерт ОСОБА_16 пояснив, що смерть потерпілого наступила від механічної асфіксії внаслідок аспірації дихальних шляхів кров`ю. Кровотеча виникла в результаті тупої травми голови з переломом кісток носа та раною в ротовій порожнині. На момент попадання крові в дихальні шляхи потерпілий знаходився без свідомості, вірогідніше на спині. Свідомість ОСОБА_10 втратив в наслідок черепно мозкової травми.

Аналогічні пояснення експерт ОСОБА_16 дав будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, де підтвердив правильність висновків проведеної ним експертизи та крім іншого пояснив, що скреплені переломи ребер в 26 місцях могли утворитися під час проведення штучного дихання та давлення руками з силою на грудну клітину.( В незначний проміжок часу після смерті ОСОБА_10 згідно матеріалів експертизи). Підтвердив, що смерть потерпілого настала саме внаслідок попадання крові в дихальні шляхи. Кістки черепа потерпілого, як це було встановлено під час дослідження трупа ОСОБА_10 ушкоджень не мали та були цілими.

Достовірність показань судмедексперта ОСОБА_16 про причину настання смерті потерпілого на явно підтверджує фото № 6 фото таблиці до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 ( а.с. 82).

Таким чином вбачається , що під час бійки з загиблим, ОСОБА_7 ні яких сторонніх предметів для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не застосовував та завдавав ударів противнику виключно кінцівками, вірогідно за все руками. ( Оскільки під час проведення судово- психіатричної експертизи ОСОБА_7 зазначав , що в підлітковому віці займався боксом).

Крім того згідно висновку судово- медичної експертизи № 146 ( а.с.84 т.1) стосовно ОСОБА_7 у обвинувачено на кінцівках рук, а саме в ділянці кисті та фаланг пальців було виявлено 6 тілесних ушкоджень характерних для утворення під час завдання ударів. Крім того були також виявлені тілесні ушкодження характерні для захисту від нападаючого у вигляді синця в області правого передпліччя по задній поверхні, що свідчить саме про бійку між обвинуваченим та загиблим, у якого також були виявлені тілесні ушкодження характерні для самозахисту. Про побиття загиблого обвинуваченим під час бійки, також свідчить і основна маса чисельних тілесних ушкоджень завданих потерпілому у вигляді синців, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому вбачається, що загиблий фізичних недоліків не мав , мав зріст 185 см., і ОСОБА_7 достеменно знав , що ОСОБА_17 відбував покарання за скоєння тяжкого злочину передбаченого ст. 115 КК України, що відповідно впливало на його дії під час бійки.

Зазначене свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме завдання тільки тілесних ушкоджень ОСОБА_10 без мети у вигляді настання смерті потерпілого. Підтвердженням цього також є відношення до скоєного обвинуваченим зразу після бійки, намагання надати медичну допомогу - зробити штучне дихання, відповідно до свого значного життєвого досвіту ( належної освіти , спортивних, трудових та кримінальних навиків, добропорядної поведінки на протязі 3 років перед скоєнням інкримінованого злочину ). Недолугість надання вказаної медичної допомоги пояснюється знаходженням в цей час ОСОБА_7 в стані алкогольного сп*яніння , який завадив контролювати її інтенсивність та фізичну силу необхідну для цього, оскільки обвинувачений вже усвідомлював про негативність фізичного стану здоров*я потерпілого.

Факт того , що ОСОБА_7 намагався надати медичну допомогу загиблому фактично зразу після побиття свідчать його стабільні показання під час всього досудового та судового слідства та данні судмедекспертизи трупа ОСОБА_10 , що ушкодження ребер , (пошкоджених під час штучного дихання) утворилися в незначний проміжок часу після настання смерті загиблого. При цьому враховується , що смерть потерпілого настала фактично зразу після побиття, внаслідок вищезазначеного механізму настання асфіксії, який передбачає виключну короткочасність її настання. Внаслідок цього апеляційні вимоги захисника обвинуваченого про можливість не настання смерті у випадку надання своєчасної належної медичної допомоги потерпілому є безпідставними, оскільки для цього необхідно прибуття на місце злочину медичних працівників для чого відповідно потрібен значний проміжок часу.

Факт настання смерті ОСОБА_10 обумовив подальші дії обвинуваченого, а саме повідомлення ним своїх родичів про надзвичайність ситуації, які прибули на місце події фактично разом з працівниками міліції, та перетягування обвинуваченим трупа за межі власного господарства, біля якого його було виявлено.

Не заслуговують на увагу і апеляційні твердження обвинуваченого, про те, що став фактично жертвою нападу ОСОБА_10 , який намагався забрати його майно , а саме худобу обвинуваченого, яку той вирощував та жив з цього, з його власного господарства. Під час судового та досудового слідства було достовірно встановлено , що бійка між обвинуваченим та загиблим виникла внаслідок сварки під час вживання значної кількості спиртних напоїв. Вказані особи були тривалий час знайомі , до цього ні яких неприязних стосунків між ними не було, спільні їх інтереси полягали в відбуванні покарання в місцях позбавлення волі.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.12.15 року та детальної фото таблиці обстановки будинку обвинуваченого вбачається , що в будинку фактично обстановка не порушена, безлад полягає тільки в стосовно не засланого ліжка та неприбраного посуду з остатками продуктів та стаканів на столі біля телевізору та плям крові на полу та в ліжку. Тобто відсутні сліди нападу зброї та предметів спеціально для цього пристосованих, слідів проникнення та захисту. Також на місці події відсутні також сліди транспортних засобів необхідних для транспортування худоби, яку в руках перенести не можливо. Крім того загиблий ОСОБА_10 на момент смерті знаходився в сильному ступені алкогольного сп*яніння, фактичного алкогольного отруєння, внаслідок чого не міг вчиняти ні яких значних активних дій.

Крім того в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого за ст. 123 КК України, крім зазначення цього в резолютивній частині апеляційної скарги захисника без належного для цього обґрунтування. Відповідно до матеріалів судово-психіатричної експертизи № 638 вбачається , що ОСОБА_7 інкримінований злочин вчинив в стані алкогольного сп*яніння і емоційне збудження на фоні цього не може бути кваліфіковано як фізіологічний ефект чи інший емоційний стан. Та відповідно ОСОБА_13 не знаходився в стані фізіологічного ефекту або в іншому емоційному стані , який міг істотно вплинути на його свідомість та поведінку. Психологічних недоліків обвинувачений не має.

Відсутні будь які підстави , що під час досудового та судового слідства яким ні будь чином порушувалися процесуальні права обвинуваченого, в тому рахунку на захист або на ознайомлення з матеріалами справи.

З огляду на судову практику, що викладена у п.23 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 7.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: ( при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

Враховуючи вказані вище обставини, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність умислу у обвинуваченого ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_10 , оскільки останній усвідомлював, що завдані ним удари потерпілому можуть спричинити тяжкі тілесні ушкодження, та як наслідок смерть ОСОБА_10 , проте до цього наслідку він поставився байдуже. Тобто, має місце необережна форма вини в частині настання смерті потерпілого та умисна в частині заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, обране з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, який має не зняту та не погашену судимість, задовільно характеризується за місцем проживання, відсутністю пом`якшуючих його вину обставин та з врахуванням обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі.

Покарання обвинуваченому обране в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України і на думку колегії суддів, є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню в строк відбування покарання ОСОБА_18 строк попереднього ув`язнення з 5.04.2016 року по 25.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 4 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 5.04.2016 року по 25.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4