Дата документу 12.07.2017 Справа № 554/5283/17

Провадження № 1-кс/554/4750/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на розгляді господарського суду Полтавської області перебуває справа №18/1355/12 про визнання банкрутом ТОВ «Завод газорозрядних ламп» (далі ТОВ «Завод ГРЛ»), (код ЄРДПОУ 31618588).
Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.07.2012 року у справі № 18/1355/12 за заявою УПФУ Київського району в м. Полтаві.
Водночас Товарна Біржа «Днепрофорвард» (код ЄРДПОУ 35740301) 12.12.2016 на підставі ст. 58 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розмістила на офіційному сайті Вищого господарського суду України оголошення про проведення аукціону з продажу цілісного майнового комплексу підприємства банкрута ТОВ «Завод ГРЛ» (код ЄРДПОУ 31618588). Початковою вартістю вказаного майна визначено 182 951 000,56 грн.
В подальшому Товарна Біржа «Днепрофорвард» (код ЄРДПОУ 35740301) розмістила на офіційному сайті Вищого господарського суду України оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна частинами (обладнання, корпоративні права, нерухоме майно) підприємства банкрута ТОВ «Завод ГРЛ», сукупна початкова вартість яких вказана як 55 234 278,4 грн.
Вказане свідчить про штучне заниження вартості цілісного майнового комплексу ТОВ «Завод ГРЛ» та спробу розтратити ввірене їм майно.
Отримані від реалізації грошові кошти могли б бути використані для погашення боргів ТОВ «Завод ГРЛ» перед кредиторами.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1