Справа № 369/2331/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1599/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 28.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000287 від 15.05.2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , такого, що не має державних нагород, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146, ч.1 ст.115 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого різноробочим в ПСП «Бородянка-Колос», зареєстрованого в АДРЕСА_2 , такого, що не має державних нагород, раніше судимого 23.01.2009 року Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, постановою Макарівського районного суду Київської області від 08.07.2009 року іспитовий строк відмінено і направлено в місця відбування покарання строком на 3 роки; 23.04.2014 року Макарівським районним судом Київської області за ч.2 ст.190 КК україни до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порушення вимог ст. 291 КПК України не містить викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та фактично не містить формулювання обвинувачення для кожного з обвинувачених. У вказаному обвинувальному акті викладені тільки дані про те, у вчиненні яких кримінальних правопорушень підозрюються кожен з обвинувачених. Крім того, у обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про наявність або відсутність речових доказів у кримінальному провадженні та про їх місцезнаходження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказане рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, у обвинувальному акті щодо кожного інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, викладено обвинувачення, конкретний опис їхніх дій та поведінки кожного з обвинувачених, що утворюють фактичний склад злочину. Після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кожного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, в порушення вимог п.1 ч.2 ст.372 КПК України у вступній частині оскаржуваної ухвали не зазначено номер кримінального провадження, анкетні дані обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме: дата їх народження, місце народження та проживання. Відтак, судом першої інстанції не було вказано на конкретні недоліки, які необхідно усунути прокурору та не визначено чітких строків для їх усунення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000287 від 15.05.2014 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було. Зокрема, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146, ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України, та правову кваліфікацію їхніх дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті після викладу фактичних обставин кримінального провадження міститься формулювання обвинувачення висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є необґрунтованими. Оскільки, як вбачається з обвинувального акту, після викладу фактичних обставин, зазначено кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146, ч.1 ст.115 КК України та ОСОБА_8 за ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України, однак саме формулювання обвинувачення відсутнє.

Відповідно до ч.1 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Частиною 2 ст.109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про проведення огляду місця події житлового будинку ОСОБА_11 та огляду трупа ОСОБА_12 , проте у обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про наявність або відсутність речових доказів у кримінальному провадженні та про їх місцезнаходження.

У ст.291 КПК України викладено вимоги щодо складення, затвердження, змісту обвинувального акту та переліку документів, що до нього додаються, а тому посилання суду першої на фактичне не виконання вимог ст.109 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акут, є правильним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146, ч.1 ст.115 КК України, та ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими та звертає увагу на ту обставину, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуючий:
Судді: