Справа № 161/5765/16-к Провадження № 11-кп/773/95/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року,
В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 28.05.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України встановлено іспитовий строк на 1 рік;

- 11.11.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 198, 71 КК України до 4 (чотирьох) років 1 місяця позбавлення волі, 05.04.2013 року ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області звільнений умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців та 5 днів;

засуджено:

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців із покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 26 січня 2016 року близько 09 год 00 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заснув, з внутрішньої кишені куртки останнього таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_8 , яка є офіційним документом.

Він же цього дня близько 11 год 32 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, знаючи пін-код до банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_8 , таємно викрав з рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 3000 грн., використавши її в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому на вул. Львівській, 61, у м. Луцьку.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, цього ж дня близько 18 год 44 хв він використав вказану банківську картку у вищезазначеному банкоматі, таємно викравши з рахунку ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 500 грн.

В подальшому 28 січня 2016 року о 01 год 51 хв ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, використав у вищезазначеному банкоматі банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_8 , таємно викравши з рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій оскаржує судове рішення з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, та знову скоїв новий злочин. Крім того, посилається на те, що завдані потерпілому збитки не відшкодовано. Таким чином, судом безпідставно застосовано до ОСОБА_7 інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням. З огляду на вищенаведене просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих доходів громадян, що складає 680 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України арешт строком на чотири місяці та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав її у повному обсязі, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляції, міркування потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України та висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, та у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Посилання, наведені в апеляції прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого, тому вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які належать до категорії невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, через незначний проміжок часу після умовно-дострокового звільнення знову вчинив корисливі злочини, що свідчать про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд враховує поведінку обвинуваченого після вчиненого, а саме незначне відшкодування завданої шкоди у сумі 500 гривень, хоча з дня вчинення злочину минуло більше року.

Бере до уваги суд і думку потерпілого, який просив ОСОБА_7 суворо не карати.

До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Апеляційний суд вважає, призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих доходів громадян, що складає 680 гривень;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на чотири місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий
Судді