Справа № 296/2438/17
Вирок
Іменем України
10 липня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000897 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта вища, не працюючий, розлучений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29.07.2011 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

У невстановлений день та час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, реалізуючи який останній в період з грудня 2015 року і до теперішнього часу, маючи змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти, будучи неодноразово попередженим працівниками Корольовського ВДВС про кримінальну відповідальність, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини /аліментів/, а саме на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке

виразилось в тому, що ОСОБА_4 заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості для офіційного працевлаштування не перебував, працюючи неофіційно, приховував доходи від щомісячних заробітків від Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а також ні матеріально, ні продуктами харчування, ні будь-якими цінними подарунками сину не допомагав та допустив заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , в період з 01.12.2015 року і станом на 01.03.2017 на загальну суму 15519,31 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.07.2011 р. зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , 2009 р.н., однак починаючи з 01 грудня 2015 р. аліменти він не сплачував, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавав, вихованням не займався. На даний час неофіційно працює, в подальшому зобов`язується погасити заборгованість по аліментам. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно за рішенням суду ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 , однак починаючи з 01.12.2015 р. аліменти не сплачує, будь-якої допомоги на утримання сина не надає, вихованням сина не займається. На суворості покарання обвинуваченому не наполягає.

Слід зазначити, що показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченим та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, а також негативне ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину.

При вирішення питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.