Справа № 442/1646/15-к
Провадження № 1-кп/442/51/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

Головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000579 від 18.03.2015 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка, Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.04.2012 року Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, 357 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04.06.2014 року Уманським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14.11.2014 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,

- у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 , 03.01.2014 року приблизно о 18.00 годині за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 шляхом злому вікна проникли у складське приміщення церкви «Хреста Чоловіколюбця», звідки таємно викрали належне ОСОБА_8 особисте майно, а саме: - кросівки «Reebок» вартістю 150гривень; - 1кг печінки вартістю 35 гривень; - 1кг легенів вартістю 28 гривень; - дві курки вагою по 1,5кг кожна та вартістю по 35 гривень за кг. на суму 105 гривень; - 6кг м`яса гов`яжого вартістю по 42 гривні за 1кг на суму 252 гривні; - 1кг фаршу свинного вартістю 45 гривень; - 1кг курячих стегон вартістю 28 гривень ; - 29курячих яєць вартістю по 0,8 грн. за кожне на суму 23 гривні 20 копійок; - 2 пляшки горілки «Greendау» 0,5л. кожна та вартістю по 38 гривень кожна на суму 76 гривень; - 5 пляшок горілки «Greendау» 0,75л кожна та вартістю по 46 гривень кожна на суму 230 гривень; - 15 пачок порошку для прання «Гала» вартістю по 12,40 грн. за 1 пачку на суму 186 гривень; - 15 пачок порошку для прання «Лотос» вартістю по 9,80 грн. за 1 пачку на суму 147 гривень; -10 пляшок засобу для миття посуду «Гала» вартістю 7,50 грн. за 1 пляшку на суму 75 гривень; - 6 пляшок засобу для миття посуду «Юка» вартістю 15 грн. за 1 пляшку на суму 90 гривень; - мило господарське в кількості 15шт., вартістю 3 грн. за 1шт. на суму 45г ривень; - електродриль марки «Воsch» вартістю 390 гривень; - електродриль марки «Макіta» вартістю 560 гривень; - шуруповерт марки «Макіtа» вартістю 300 гривень; - кутова шліфувальна машинка марки «Макita» вартістю 340гривень; - порохотяг марки «Ракета» вартістю 100 гривень; - порохотяг марки «Siemens» вартістю 240 гривень; - 10 кранів латунних 1 дюйм вартістю по 10 грн. за 1шт. на суму 100 гривень; - 10 кранів латунних 3/4 дюйма вартістю по 13,20 грн. за 1шт. на суму 132 гривні; - 10 кранів бронзових 3/4 дюйма вартістю по 13,40 грн. за 1шт. на суму 134 гривні; - 2 бухти мідного дроту для зварювання довжиною по 40 м. кожний та вартістю по 200 гривень кожний на суму 400 гривень; - 3 бухти дроту нержавіючого перерізного діаметру 2 мм довжиною по 50м кожний та вартістю 250 гривень кожний на суму 750 гривень; - 2 бухти дроту нержавіючого перерізного діаметру 3 мм довжиною по 50 м кожний та вартістю 170 гривень кожний на суму 340 гривень; - 4 бухти алюмінієвого дроту довжиною по 20м кожний та вартістю по 75 гривень кожний на суму 300 гривень; - кабель мідний броньований перерізного діаметру 4мм довжиною 50м вартістю 490 гривень; - 8 карнизів алюмінієвих довжиною по 3м кожний та вартістю по 36 грн. кожний на суму 288 гривень; - електричний продовжувач довжиною 50м вартістю 170 гривень; - міні мийка високого тиску «Ргоfi-jet 100» вартістю 630 гривень; - гаманець шкіряний вартістю 60 гривень; - гроші на суму 10000 гривень, чим спричинили збитки потерпілому на загальну суму 17239,20 гривень.

Крім цього, 12.01.2014 року близько 03 год. 20 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знаходячись у автомобілі марки ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Мельника в м. Стебнику Львівської області вчинили розбійний напад на водія ОСОБА_10 , а саме: ОСОБА_7 приставивши ножа до шиї останнього, висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для його життя чи здоров`я, вирвав праву кишеню сорочки потерпілого із грошима в сумі 500 гривень, в цей час ОСОБА_5 з ОСОБА_9 реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном утримуючи ОСОБА_10 за одяг викрали у нього мобільний телефон марки «Нокіа-1650» вартістю 50 гривень та в подальшому коли потерпілий намагався вирватись від нападників, ОСОБА_7 спричинив йому три удари ножем в ділянку живота справа, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я, отже у такий спосіб спільними зусиллями вони утрьох заволоділи чужим майном загальною вартістю 550 гривень.

Крім цього, 12.01.2014 року приблизно о 04.00 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 шляхом злому стіни проникли у металевий гараж та розміщений у ньому автомобіль марки «Москвич 2141» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звідки таємно викрали належну громадянину ОСОБА_11 автомагнітолу «Ріоner DЕN-3700МР» вартістю 260 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав частково, визнав частково фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинувальному акті. Зокрема по епізодам крадіжки винним себе визнав та пояснив суду, що дійсно вчинив крадіжку з приміщення церкви та викрав магнітофон з гаражу потерпілого Адзими. Крадіжки вчиняє, з метою виживання , так як у нього нікого не має, ні батьків, ні родичів.

Щодо розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , то по даному епізоду вину не визнає та пояснив, що даного кримінального правопорушення він не вчиняв. Просить суд суворо його не карати, так як він не причетний до даного злочину.

Окрім того, що ОСОБА_5 свою вину по епізодах вчинення крадіжки визнає, його вина у вчинених кримінальних правопорушеннях підтверджується і іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, зібраними по справі.
А саме по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 :
Показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що працює священником і Дрогобицьким міськрайонним судом вже слухалась справа про викрадення майна із складського приміщення церкви, де двоє засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнали свою вину повністю та відбувають покарання. Він також підозрює ОСОБА_14 , так як він був з ОСОБА_15 і коли слідчі проводили слідчий експеримент то інші обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розказували хто і що вчиняв під час крадіжки і згадували в своїх показах ОСОБА_14 , який брав з ними участь, що він робив, де стояв, хто на вулиці був. Дану крадіжку виявила його дружина коли пішла в дане приміщення. Повідомив суду, які речі були ними викрадені, які збігаються з переліченими речами в обвинувальному акті та суму грошей 10000 грн. номіналом по 100 грн. З викрадених речей йому тільки повернули кросівки, які були вилучені в квартирі невідомої йому особи. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні в режимі відео конференції із ВК №30 пояснив та підтвердив, що він разом із ОСОБА_14 і ОСОБА_13 викрадали майно і інші речі із приміщення церкви, що належали потерпілому Лужецькому.

- З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 03.01.2014 року, вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся в органи внутрішніх справ з усною заявою по факту крадіжки особистого майна (а.с. 72-73).

- З протоколу огляду місця події від 04.01.2014 року та фото таблиці до нього вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з участю власника ОСОБА_8 , здійснювався огляд місця події, а саме приміщення церкви, яке розташоване на першому поверсі по АДРЕСА_2 , проведено повний опис даного приміщення і всі речі які там знаходяться (а.с. 74-88).

- З протоколу огляду місця події від 13.01.2014 року та фото таблиці до нього вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з участю власника ОСОБА_20 , здійснювався огляд однокімнатної квартири на першому поверсі АДРЕСА_4 в якому проведений повний опис даного приміщення і всі речі які там знаходяться. Також в даній квартирі були виявлені деякі викрадені речі у потерпілого ОСОБА_8 (а.с. 92-102).

- З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 18.02.2014 року вбачається, як ОСОБА_21 відтворив обстановку вчинення кримінального правопорушення ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а саме крадіжки з приміщення церкви 03.01.2014 року, що підтверджує участь ОСОБА_14 у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 104-112).

- З протоколу огляду речей і документів від 28.02.2014 року вбачається, що було проведено огляд кросівок «Reebок» білого кольору 40 розміру (а.с. 113-115).

- Згідно постанови про визнання предмета як речового доказу та прилучення його до кримінального провадження від 28.02.2015 року, визнано речовим доказом кросівки «Reebок» білого кольору 40 розміру (а.с. 116-118).

- Згідно постанови про визнання предмета як речового доказу та прилучення його до кримінального провадження від 28.02.2015 року, визнано речовим доказом пластмасовий корпус від карчера (міні мийки) марки Ргоfi-jet 100» (а.с. 119).

- З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 05.03.2014 року вбачається, як ОСОБА_7 відтворив обстановку вчинення кримінального правопорушення ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , а саме крадіжки з приміщення церкви 03.01.2014 року, що підтверджує участь ОСОБА_14 у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 120-126).

- 18.03.2014 року ОСОБА_5 та 17.02.2014 року ОСОБА_6 було винесено слідчим за погодженням з прокурором повідомлення про підозру (а.с. 129-131).

- З протоколу огляду речей і документів від 28.02.2014 року вбачається, що із квартири ОСОБА_22 були вилучені деякі викрадені речі у потерпілого ОСОБА_8 (а.с. 135-137).

- З протоколу пред`явлення особи для впізнання та фото таблиці до нього від 24.02.2014 року вбачається, що свідок ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_5 , як чоловіка, який запропонував їй купити кросівки, м`ясо та яйця, на що вона погодилася, оскільки ОСОБА_5 сказав, що це його речі. (а.с. 159-161).

- З протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 20.01.2014 року вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_23 добровільно видала кросівки «Reebок» білого кольору 40 розміру, які вона придбала у ОСОБА_5 (а.с. 162-163).

- З протоколу пред`явлення особи для впізнання та фото таблиці до нього від 24.02.2014 року вбачається, що свідок ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_5 , як чоловіка, який запропонував їй купити електричні кабелі, латунні крани для сантехніки та інший металобрухт, на що вона погодилася, оскільки ОСОБА_5 сказав, що це його речі. (а.с. 164-166).

- З протоколу огляду речей і документів від 28.02.2014 року вбачається, що було проведено огляд аркушу паперу А4 на поверхні якого наклеяно шість кусків липкої стрічки зі слідами рук, які були вилучені із квартири ОСОБА_22 де знаходились викрадені речі ( Т.2 а.с. 51-52).

- Згідно постанови про визнання предмета як речового доказу та прилучення їх до кримінального провадження від 28.02.2015 року, визнано речовим доказом аркуш паперу А4 на поверхні якого наклеяно шість кусків липкої стрічки зі слідами рук ( Т.2 а.с. 53).

- Згідно постанови про визнання предмета як речового доказу та прилучення їх до кримінального провадження від 28.02.2015 року, визнано речовим доказом слід взуття із підсобного приміщення церкви ( Т.2 а.с. 54-55).

По епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 :
Показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що коли прийшов до гаражу, то побачив з лівої сторони відігнану бляху, коли зайшов в середину то в автомобілі виявив відсутність магнітофона. Потім прийшли працівники міліції і повернули його магнітофон. Він був присутній при проведення відтворення вчинення злочину обвинуваченими, які показували, як вони віджимали бляху в гаражі, викрали магнітофон і хто це все робив теж розповідали та згадували прізвище ОСОБА_14 . Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні в режимі відео конференції із ВК №30 пояснив, що він разом із ОСОБА_14 і ОСОБА_25 викрали магнітофон з автомобіля, який знаходився в гаражі та належить потерпілому ОСОБА_26 .

Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні в режимі відео конференції із ВК №48 пояснив та підтвердив, що він разом із ОСОБА_14 і ОСОБА_12 викрали магнітофон з автомобіля, який знаходився в гаражі та належить потерпілому ОСОБА_26 . А саме ОСОБА_14 захотів в туалет і пішов в сторону гаражів, коли повернувся то сказав, що можна обікрасти гараж. Вони відігнули бляху гаражу, а ОСОБА_14 заліз в середину і викрав магнітофон.

- З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 01.02.2014 року, вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 звернувся в органи внутрішніх справ з усною заявою по факту крадіжки особистого майна (а.с. 167-168).

- З протоколу огляду речей і документів від 28.02.2014 року вбачається, що було проведено огляд автомагнітоли «Ріоner DЕN-3700МР» (а.с. 169-170).

- Згідно постанови про визнання предмета як речового доказу та прилучення його до кримінального провадження від 28.02.2015 року, визнано речовим доказом автомагнітолу «Ріоner DЕN-3700МР» (а.с. 171).

- З протоколу пред`явлення особи для впізнання та фото таблиці до нього від 04.03.2014 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_26 впізнав викрадений з його автомобіля автомагнітолу «Ріоner DЕN-3700МР» (а.с. 172-174).

- З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 06.03.2014 року вбачається, як ОСОБА_26 вказує на його гараж та автомобіль звідки була викрадена автомагнітола «Ріоner DЕN-3700МР» (а.с. 175-177).

- З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 06.03.2014 року вбачається, як ОСОБА_7 відтворив обстановку вчинення кримінального правопорушення ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_25 , а саме крадіжки автомагнітоли «Ріоner DЕN-3700МР» з приміщення гаражу та автомобіля, який в ньому знаходився, що підтверджує участь ОСОБА_14 у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 178-180).

- З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 06.03.2014 року вбачається, як ОСОБА_9 відтворив обстановку вчинення кримінального правопорушення ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , а саме крадіжки автомагнітоли «Ріоner DЕN-3700МР» з приміщення гаражу та автомобіля, який в ньому знаходився, що підтверджує участь ОСОБА_14 у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 181-184).

- З протоколу огляду місця події від 02.02.2014 року та фото таблиці до нього вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 з участю власника ОСОБА_29 , здійснювався огляд місця події, а саме приміщення Стебницької міліції де ОСОБА_29 добровільно видав автомобільну автомагнітолу «Ріоner DЕN-3700МР» , яка була залишена в нього ОСОБА_25 та ОСОБА_14 (а.с. 185-189).

По епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , то за змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрутовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі України вказано: Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні стороною обвинувачення, як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду вчинення останнім розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_30 , було допитано останнього, який суду пояснив, що на нього в його автомобілі ВАС НОМЕР_1 під час перевезення трьох пасажирів з м. Трускавець в м. Стебник, на одній із вулиць м. Стебника поблизу вул.. Мельника дані пасажири напали. Двоє, які сиділи ззаду тримали його, а той що збоку вкрав з кишені сорочки гроші в сумі 500 грн., а з лівої кишені телефон марки «Нокіа». Коли він намагався від них втекти та вийшов із машини, один із них вдарив його ножем три рази в праву сторону тулуба, після чого нападники втекли. Впізнати нікого не зможе, але зазначає, що це були молоді особи віку близько тридцяти років. Щодо міри покарання покладається на думку суду, жодних претензій до обвинуваченого не має.

Було допитано свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні в режимі відео конференції із ВК №30 пояснив, що він разом із ОСОБА_25 та невідомою особою вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_30 , а саме вони в трьох були в м. Трускавці і поїхали на автомобілі в м. Стебник. За кермом автомобіля був потерпілий ОСОБА_31 . Коли приїхали в м. Стебник в трьох вчинили напад на таксиста. Хто сидів на передньому сидінні пасажира, він його не знає, а він із ОСОБА_25 на задньому. Він із ОСОБА_25 тримали потерпілого, а невідомий в той час викрав із його кишені гроші в сумі 500 грн. та мобільний телефон, коли потерпілий виривався від них, він вдарив його три рази ножем і в трьох пішли геть.

Аналогічними показами свідка ОСОБА_9 , який був допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції із ВК №48 .

Допитано свідка ОСОБА_32 , працюючого старшим слідчим ОСОБА_33 , який суду повідомив, що він розслідував кримінальне провадження, щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , та ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 187 КК України та під час до судового розслідування з перших показів всі троє визнавали та стверджували, щодо вчинення ними даних кримінальних правопорушень разом із ОСОБА_14 . Дані злочини стверджуються матеріалами, документами та судовими експертизами. Матеріали щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , та ОСОБА_13 були скеровані до суду, а оскільки місце перебування ОСОБА_14 не було відоме, він був оголошений в розшук, а матеріали щодо нього були виділені в окреме провадження. До даних матеріалів були долучені всі необхідні світлокопії документів. Коли знайшли ОСОБА_14 він на той час перебував у відпустці. Тому матеріали були передані іншому слідчому, який закінчив досудове розслідування та направив матеріали на ОСОБА_14 до суду. Потерпілий ОСОБА_31 власноручно та добровільно написав заяву, щодо скоєння відносно нього розбійного нападу. Потерпілий був скерований на судово-медичну експертизу.

- Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 12.01.2014 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 звернувся в органи внутрішніх справ з усною заявою по нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими особами та забрали в нього грошові кошти в сумі 500 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа» з карткою мобільного зв`язку «Київстар» (а.с. 245).

-Протокол огляду місця події від 12.01.2014 року з якого вбачається, що було проведено огляд автмобіля ОСОБА_10 в якому на внутрішньому склі задньої правої та лівої дверки виявлено та вилучено відбитки рук. (а.с. 247-251).

- Протокол огляду місця події від 12.01.2014 року з якого вбачається, що було проведено огляд та вилучено речі потерпілого ОСОБА_10 , а саме футболку білого кольору на якій видно проріз від ножа на сліди крові ( Т.2 а.с. 1-5).

- Висновок експерта № 66 від 15.01.2015 року з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_10 , 58-ми років виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітки справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я ( Т.2 а.с. 7-8).

-Довідка про вартість майна, що ціна мобільного телефону марки «Нокіа» становить 50 грн.. ( Т.2 а.с. 6, 9).

- Протокол проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 21.01.2014 рокуз якого вбачається, як ОСОБА_7 при допиті його як свідка вказує на місце здійснення розбійного нападу та вказує як його вчиняли він, ОСОБА_25 та ОСОБА_14 . Також показує в якому місці вони викинули мобільний телефон та в цей же час на вказаному місці було знайдено кришку від нього, а також ніж, куди його викинув та який теж було виявлено на вказаному місці ( Т.2 а.с. 10-18).

- Висновок експерта № 45 від 23.01.2014 року та фото таблиці до нього з якого вбачається, що сліди пальців рук за фактом розбійного нападу вилучені при огляді місця події в автомобілі потерпілого ОСОБА_10 , належать ОСОБА_7 ( Т.2 а.с. 21-26).

- Протокол проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 30.01.2014 року з якого вбачається, як ОСОБА_9 при допиті його як свідка вказує на місце здійснення розбійного нападу та вказує як його вчиняли він, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ( Т.2 а.с.27-32).

- Протокол огляду речей і документів від 28.02.2014 рокуз якого вбачається, що було проведено огляд речі потерпілого ОСОБА_10 , а саме футболку білого кольору на якій видно проріз від ножа на сліди крові ( Т.2 а.с. 40-42).

- Постанова про визнання предмета як речового доказу та прилучення їх до кримінального провадження від 28.02.2015 року, де визнано речовим доказом дві білі футболки на короткий рукав ( Т.2 а.с. 43).

- Протокол огляду речей і документів від 28.02.32014 року з якого вбачається, що було проведено огляд мобільного телефону «Нокіа 1650» та розкладного ножа (Т.2 а.с. 44-46).

- Постанова про визнання предмета як речового доказу та прилучення їх до кримінального провадження від 28.02.2015 року, де визнано речовим доказом мобільний телефон «Нокіа 1650» та розкладний ніж ( Т.2 а.с. 43).

- Протоколу огляду речей і документів від 28.02.2014 року з якого вбачається, що було проведено огляд аркушу паперу А4 на поверхні якого наклеяно сім кусків липкої стрічки зі слідами рук, які були вилучені із внутрішнього скла задньої правої та лівої дверки автомобіля потерпілого ОСОБА_10 (Т.2 а.с. 48-47).

- Постанова про визнання предмета як речового доказу та прилучення їх до кримінального провадження від 28.02.2015 року, де визнано речовим доказом аркуш паперу А4 на поверхні якого наклеяно сім кусків липкої стрічки зі слідами рук ( Т.2 а.с. 50).

- Протокол пред`явлення особи для впізнання та фото таблиці до нього від 24.02.2015 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_31 нікого не зміг впізнати, так як пройшло багато часу ( Т.2 а.с. 56-58).

- Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 засудженні за кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 187 КК України, а ОСОБА_6 засуджений за кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України, вину визнали і щиро каялись та стверджували, що дані злочини вони вчиняли разом із ОСОБА_14 (Т.2 а.с. 94-96).

Таким чином співставляючи покази обвинуваченого з сукупністю доказів на які покликається державний обвинувач є очевидними, що вони не підтверджують фактичні обставини справи, зокрема щодо часу місця і способу та не спростовують заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 як і його захисника, щодо його участі за попередньою змовою групою осіб у вчиненні нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Дані покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні в режимі відео конференції пояснили та підтвердили, що вони разом із невідомою особою були присутні та брали участь за попередньою змовою групою осіб у вчиненні нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , тобто в них був один умисел на заволодіння майном потерпілого. Нанесення тілесних ушкоджень потерпілому відбулося вже після того, як вони заволоділи майном останнього. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнали свою вину та відбувають покарання за даний злочин і дані покази не можуть викликати сумніву, оскільки в них відсутній будь-який інтерес, який би вказував на підстави оговорювати ОСОБА_5 , а тому суд надає їм віри.

Однак відповідно до загальної судової практики, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. ст. 187, 189 ч. 3 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не привели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, зокрема призвели до втрати свідомості.

Відповідно до ст.187 КК України, з об`єктивної сторони, розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою спричинення такого насильства. Напад може бути відкритим або таємним, але обов`язково повинен виявлятися у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер; воно здатне подавити волю потерпілого і примусити передати майно винному.

Суд вважає, що в даному випадку тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 були нанесені уже після заволодіння майном , а не з метою заволодіння майном, і саме свідком ОСОБА_7 , який визнав свою вину та відбуває покарання за даний злочин.

Таким чином, суд не може будувати обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вони входять в колізію із здобутим у судовому засіданні фактом про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, що підтвердив як потерпілий, так і свідки, а спростування такому не надали інші докази, наявні в матеріалах кримінального провадження.

Розглянувши кримінальне провадження в межах вище вказаного пред`явлення обвинувачення ОСОБА_5 , з урахуванням положень ст. 337 КПК України, суд дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабежу, поєднаного з насильством яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Враховуючи наведене та вимоги кримінального закону та з урахуванням наявних у справі та досліджених під час судового слідства доказів суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.

Також, дослідивши зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та те що їх вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, а саме: - повторно, таємно, із проникненням в приміщення, за попередньою змовою групою осіб, викрав чуже майно, оскільки така кваліфікація знаходить своє підтвердження за результатами судового слідства та співставляється з сукупністю матеріалів справи, що перевірені судом.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться, стан його здоров`я, що він хворіє на туберкульоз, позитивно характеризується по місцю проживання, матеріальну шкоду потерпілим має намір відшкодувати.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах встановлених в санкції ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у виді позбавлення волі з частковим приєднанням не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судових витрат не має.

З речовими доказами вирішено на підставі Вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2014 року, який на даний час вступив в законну силу та виконанний.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 186 КК України у виді 6 (шести ) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 6( шість) років позбавлення волі

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, остаточну міру покарання за даним вироком суду визначити шляхом часткового складання не відбутого покарання за попереднім вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 14.11.2014 року і остаточно призначити до відбуття покарання ОСОБА_5 6 (шість) років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній «тримання під вартою», а строк відбування покарання рахувати з часу затримання, а саме з 02 квітня 2014 року.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 02.04.2014 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуюча суддя ОСОБА_1