Справа № 750/256/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/14/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

при апеляційному розгляді у закритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.015.270.010.007.555, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2016 року, постановлений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 152 КК України - 10 років позбавлення волі;

- за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України - 13 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня фактичного затримання, тобто з 03 жовтня 2015 року.

Запобіжним заходом, до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2015 року по 30 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 2671 грн. 68 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення 300000 грн. моральної шкоди та 5323 грн. 57 коп. майнової шкоди задоволено частково і стягнуто:

- 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- 4371 грн. 82 коп. - майнової шкоди.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На вирок місцевого суду захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу в якій просить визнати ОСОБА_9 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів. Кримінальне провадження в частині звинувачення ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 185 КК України просить закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає, що судом та стороною обвинувачення не перевірені всі можливі версії щодо причетності до вбивства інших осіб, всебічно не перевірені доводи засудженого про добровільність статевого акту, миттєвість натискання на шию ременем, відсутність умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 .. Не визначена форма вини та мотив дій засудженого, не встановлено причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_9 та наслідками, не правильно кваліфіковані дії обвинуваченого. При кваліфікації дій ОСОБА_9 за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ст. 115 КК України, яка свідчить що вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій. Докази наявності прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 відсутні і заперечуються обвинуваченим. ОСОБА_9 не усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, не передбачав його наслідки і не бажав їх настання, а тому його дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали, а саме, за ч. 2 ст. 121 КК України, за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої. Відсутні належні докази вчинення ОСОБА_9 зґвалтування ОСОБА_13 та підстави для висновку про застосування ним фізичного насильства для подолання здійснюваного, чітко вираженого, або очікуваного з її боку фізичного опору, пов`язаного з небажанням вступити у статевий контакт. Статеві зносини відбулися за згодою сторін, що виключає кваліфікацію за ст. 152 КК України. Відсутні докази і щодо викрадення обвинуваченим 160 грн. у ОСОБА_13 .. Обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України ґрунтується лише на показах ОСОБА_9 , наданих в ході досудового розслідування, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Також, при розгляді апеляційної скарги має бути враховано, що раніше ОСОБА_9 не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, до взяття під варту навчався на 3 курсі ПТУ № 6 м. Чернігова, щиро кається, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем навчання у Вихвостівській ЗОШ, одружений, має малолітню дитину, дружину, яка є інвалідом з дитинства та потребує його допомоги. Батько ОСОБА_9 також є інвалідом. ОСОБА_9 має постійне місце проживання. За станом здоров`я обвинувачений потребує лікування.

Як встановив доведеним місцевий суд, 03 жовтня 2015 року, близько 01 години, біля ресторану «Золотий Берег», що по вул. Берегова, 30, у м. Чернігові, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_13 не менше чотирьох ударів руками в область голови, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження і, всупереч її волі, вступив з нею в статеві зносини природнім способом. Після цього ОСОБА_9 , з метою умисного вбивства ОСОБА_13 , стиснув органи її шиї ременем і руками, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла на місці події.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03 жовтня 2015 року, приблизно, о 01 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля ресторану «Золотий Берег», що по вул. Берегова, 30, у м. Чернігові, таємно викрав належні ОСОБА_13 гроші в сумі 160 грн..

Заслухавши доповідача, прохання засудженого та його захисника задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення її без задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її не обґрунтованою.

До заяви обвинуваченого, що потерпіла з власної ініціативи передала йому 160 грн. грошей для поїздки на таксі колегія суддів ставиться критично і розцінює її як намагання уникнути відповідальності. Сам же обвинувачений пояснив, що потерпіла була дуже п`яна і засинала прямо в ресторані. А окрім того загально відомо, що сума в 160 грн. значно перевищує поїздку в таксі по м. Чернігів.

Згідно чинного законодавства, потерпілою особою від зґвалтування може бути особа, не залежно від її поведінки до вчинення злочину і попередніх стосунків із суб`єктом злочину.

Фізичним насильством, передбаченим диспозицією ст. 152 КК України, вважається умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи, вчинений як з метою подолання так і попередження опору потерпілої. Такий вплив, поміж іншим, може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень.

Особливо тяжкими наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 152 КК України, визнається, зокрема, смерть.

У разі, коли зґвалтування було поєднано з умисним вбивством потерпілої особи одразу ж після нього, такі дії слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 152 КК України, як такі, що спричинили особливо тяжкі наслідки.

Обвинувачений не заперечує спільне перебування з потерпілою ввечері 03 жовтня 2015 року у ресторані «Золотий Берег» у м. Чернігові, статеві зносини з нею поблизу цього ресторану, обурення потерпілої його поведінкою після статевого акту та стискання ним тут же шиї ОСОБА_13 з допомогою ременя.

У потерпілої були синці та садна обличчя, а смерть її настала від механічної асфіксії через стискання органів шиї.

Таким чином умисні дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, а висновок місцевого суду про доведеність його вини відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого.

Призначене покарання відповідає характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого, даним, що характеризують особу обвинуваченого і є достатнім та справедливим, а тому підстав для зміни вироку місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 31.03.2016 року по 27.02.2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4