АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/29/17 Справа № 203/5603/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002855 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше судимого 30 березня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, 21 червня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 304, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 22 травня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.296, ч.1 ст.186, ч.1,4ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 18 липня 2014 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 11 місяців 16 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,

Провадження № 11-кп/774/29/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
В апеляції:
- представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду частині призначення покарання скасувати, ухвали новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат вказує, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість. Вказується, що потерпілий ОСОБА_9 не писав заяву про розгляд справи без його участі, чим порушено права потерпілого. Звертається увага на неврахування судом при призначенні покарання того, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за корисливі злочини та має непогашену судимість, не має постійного джерела доходу, постійного місця проживання, реєстрації, вчинив новий злочин через короткий проміжок часу після умовно-дострокового звільнення. Матеріальна шкода потерпілому була відшкодована лише частково. Автор апеляції вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК, не буде сприяти його виправленню та запобіганню вчинення нових злочинів, а відтак наполягає на призначенні реальної міри покарання.

За вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 2(два) роки, та покладення обов`язків, передбачених ч.1 п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Цим вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, за таких обставин.

21 вересня 2015 року близько 1 години ОСОБА_7 , знаходячись в покинутому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, як закривається хвіртка будинку, який належить його матері, ОСОБА_11 , що знаходиться на АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що він раніше проживав в даному будинку, керуючись злочинним умислом, спрямованим на повторне таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до житла вийшов з покинутого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , та попрямував до будинку АДРЕСА_1 .

Далі, того ж дня, близько 1години, ОСОБА_7 не маючи доступу до житла, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , вирішив реалізувати свій злочинний умисел шляхом проникнення до будинку через хвіртку вікна. В цей час, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до житла, відчинив хвіртку вікна, завдяки чому проник до житла. Після цього, пройшовши до кімнати в якій спав ОСОБА_9 , визначивши речі, які належать останньому, як об`єкт свого злочинного посягання та, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав, майно відображене у вироку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 800 гривень.

Крім того, у наведені вище дату та час і за вказаною вище адресою, ОСОБА_7 , за обставин і у спосіб, зазначені у вироку, шляхом таємного викрадення, незаконно привласнив собі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , який є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, після чого, із викраденим паспортом, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вислухавши ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, просили вирок залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Обставини справи та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 представником потерпілого в апеляції та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про незаконність та необґрунтованість вироку суду з підстав невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_7 ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, м`якість призначеного йому покарання, колегія суддів, вважає необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, в повному обсязі відповідає вказаним вище нормам закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання і звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, одне із яких є тяжким злочином, інше невеликої тяжкості, особу обвинуваченого. Обґрунтовуючи своє рішення щодо звільнення обвинуваченого від основного покарання вказав на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, повне визнання вини, щире його каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначене покарання ОСОБА_7 у вироку суду, в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65, 70, 75 КК України, оскільки на переконання колегії суддів, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав вважати його м`яким, не вбачається.
Доводи адвоката в апеляції щодо порушення прав потерпілого з посиланням на те, що потерпілий не писав заяви до суду першої інстанції про слухання справи за його відсутністю перевіркою матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження, і апеляційним судом таких даних не виявлено.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини, не має постійного джерела доходу, постійного місця проживання, реєстрації, вчинив новий злочин через короткий проміжок часу після умовно-дострокового звільнення, не є достатньою підставою для визначення йому покарання більш суворого ніж призначив суд першої інстанції, тобто без застосування вимог ст. 75 КК України, оскільки згідно ст.67 КК України вказані обставини не відноситься до таких, що обтяжують покарання.
З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни вироку в частині покарання ОСОБА_7 , з мотивів, наведених в апеляційній скарзі адвоката.

Істотних порушень вимог кримінального і кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку суду, в кримінальному провадженні не виявлено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області