АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження № 0004379 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м Києва від 28 липня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 28.07.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, звільнивши його від покарання з випробуванням.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом призначено надто суворе покарання, без урахування обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, відсутність претензій з боку потерпілих та сприяння проведенню досудового розслідування.
Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Згідно із вироком суду, 01.05.2016 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля кіоску, поряд з холодильником з напоями, який належить ТОВ «ФОРСТІК», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 25, пошкодив замок вказаного холодильника, дістав звідти та тримаючи в руках і ховаючи під одяг, за декілька разів переніс до входу до відділення «Нова пошта №39», що за адресою: м. Київ, вул. М. Малиновського, 25 належні ТОВ «ФОРСТІК» напої.
Скористатися вказаним майном обвинувачений не зміг, оскільки, побачивши працівників поліції, які наближались до нього, втік з місця вчинення злочину, залишивши викрадене майно біля входу до відділення «Нова пошта», що за адресою: м. Київ, вул. М. Малиновського, 25.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_6 міг би спричинити ТОВ «ФОРСТІК» майнову шкоду на загальну суму 424, 35 грн.
Заслухавши суддю, доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_6 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
Дії ОСОБА_6 за вказаними ознаками вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Судом першої інстанції враховано усі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше засуджений, повторно скоїв умисний злочин, характеризується задовільно, одружений, не працює, а також обставини, з якими обвинувачений пов`язує свої апеляційні вимоги, його відношення до вчиненого щире каяття, та призначив покарання у виді позбавлення волі у межах наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_6 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, 68 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів, не убачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, не встановлено.
Вирок суду відносно ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін. .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3