Єдиний унікальний № 500/1245/15-к
Провадження № 1-кп/500/12/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
05 травня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , судимого 19 лютого 2014 року Ізмаїльським міськрайонним судом одеської області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 15 ч. 3 185 ч. 3, 190 ч. 2, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 06 червня 2014 року звільненого відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2014 року згідно ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2014 році», 03 червня 2016 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 316 ч. 1, 186 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 березня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 травня 2017 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від явок в суд у зв`язку з чим надавався дозвіл на його затримання та в подальшому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних зменшення чи відсутність ризику передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від явок в суд, до нього неодноразово застосовувався привід, але обвинувачений був відсутній за місцем проживання у зв`язку з чим надавався дозвіл на затримання ОСОБА_4 та був в подальшому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів під час розгляду судом відносно нього кримінального провадження.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Враховуючи вищевикладені обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання на шістдесят днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 316 ч. 1, 186 ч. 3 КК України у вигляді утримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань № 22 до 03 липня 2017 року.

Ухвала припиняє свою дію 03 липня 2017 року.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя