Дата документу Справа № 337/6504/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/689/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/6504/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.296 ч.4 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002500, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не працюючого, пенсіонера, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_9 , вартість витрат на лікування в сумі 1433 гривень 21 копійки, витрати на правову допомогу в сумі 450 гривень та судовий збір в сумі 250 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму моральної шкоди в сумі 25000 гривень.

Згідно зі змістом судового рішення, 12 серпня 2015 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на сходовому майданчику сьомого поверху третього під`їзду у будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, почав здійснювати постріли із заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, належної йому пружинно-поршневої пневматичної гвинтівки калібру 4,5 мм, моделі "Model: B5" № 78Q-G, у двір вказаного будинку, створюючи своїми діями реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. В результаті одного з пострілів, ОСОБА_7 влучив в область голови неповнолітній ОСОБА_12 , яка перебувала на дитячому майданчику у дворі вказаного будинку, тим самим, своїми хуліганськими діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта №35 від 28.08.2015 року, струс головного мозку, рану у правій тім`яній області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_11 , не оскаржуючи фактичні обставини події, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій, вважає, що вирок районного суду відносно останнього є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у вироку суд не мотивував своє рішення щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, можливості та доцільності звільнення від його відбування з випробуванням, оскільки фактично такі підстави відсутні. Вказане свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині необґрунтованого застосування ст. 75 КК України. Так, у вироку суд зазначив, що відсутні обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 ; в ході судового засідання обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, так само як не визнав цивільного позову законного представника потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, хоча своїми діями поставив під загрозу життя та здоров`я ОСОБА_12 . Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 не відчував каяття за вчинене, не оцінював критично, з точки зору протиправності, вчинене ним діяння та до останнього сподівався на уникнення від кримінальної відповідальності та покарання. Крім того, суд не визнав в якості обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За таких обставин, при постановленні обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

На підставі вищевикладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, яким визнати в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої, скасувати звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора та законних представників неповнолітньої потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цим злочином, сторонами провадження не оспорюються, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, не перевіряються.

З цих же підстав колегія суддів залишає без уваги висловлення сторони захисту під час апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора щодо неправильного встановлення фактичних обставин провадження, а звідси і відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, у скоєнні якого, оскаржуваним судовим рішенням його було визнано винним.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфіковані правильно.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, є пенсіонером за віком, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має незадовільний стан здоров`я, а саме, більше 10 років хворіє гіпертонічною хворобою, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням.

Отже, висновок суду щодо виду покарання за цим кримінальним законом можна визнати достатньо обґрунтованим.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що вказане покарання буде цілком достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень права ОСОБА_7 на захист колегія суддів не встановила.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на обґрунтованість і правильність судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4