Провадження № 1-кп/537/15/2017
Справа № 537/2326/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2017 року колегія суддів Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,потерпілого ОСОБА_5 представника потерпілого Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_7 , обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 ,перекладача ОСОБА_12 при секретарі ОСОБА_13 , розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000727 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

27 вересня 2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука, за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч . 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на срок 5 років 3 місяців з конфіскацією майна. 15.02.2016 року звільнений по кінцю терміну відбування покарання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Прибудок Жлобинського району Гомельської області Республіки Білорусь, громадянина Білорусії, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий

25 червня 2010 року Ленінським районним судом м. Полтава частинами 2,3 статті 185, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 289, частиною 1 статті 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією ? частини майна;

11 травня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна; 15.02.2016 року звільнений по кінцю терміну відбування покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частинами 2, 3 статті 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 16.02.2016 на 17.02.2016 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку № 44 по вул. Переяслівській у м. Кременчуці, навпроти п`ятого під`їзду, шляхом пошкодження замка дверей та замка запалювання автомобіля «ВАЗ 21061» д. н. з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1992 року випуску, незаконно заволоділи транспортним засобом, який належить Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької місткої ради Полтавської області, чим спричинили матеріального збитку на загальну суму 12 258, 23 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачені зникли, транспортним засобом розпорядилися на власний розсуд.

25.02.2016 близько 00:20 години ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебуваючи біля першого під`їзду будинку № 78 по вул. Мічуріна у м. Кременчуці, у салоні автомобіля "Daewoo Nexia" д.н.з. НОМЕР_2 , світло зеленого кольору, із застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я до потерпілого ОСОБА_5 , 1957 р. н.,а саме наносячи йому удари по голові та руках, спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, обличчя, струсу головного мозку, перелому лобної кістки, на рівні передньої стійки воздухоносної позухи з переходом на праву орбіту, перелому основної фаланги третього пальця лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості (згідно висновку судовомедичної експертизи № 408 від 14.04.2016), та погрожуючи предметом схожим на пістолет, здійснили напад та заволоділи мобільними телефонами марки «Samsung Duos» ІМЕІ 1) НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 вартістю 1000 грн. та телефоном «Lenovo А319» ІМЕІ 1) НОМЕР_5 2) НОМЕР_6 вартістю 800 грн, які належать потерпілому. З місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 25.02.2016 близько 00:25 години, перебуваючи біля першого під`їзду будинку № 78 по вул. Мічуріна у м. Кременчуці, з застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я до потерпілого ОСОБА_5 , 1957 р. н., наносячи йому удари по голові та руках, спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, обличчя, струсу головного мозку, перелому лобної кістки, на рівні передньої стійки воздухоносної позухи з переходом на праву орбіту, перелому основної фаланги третього пальця лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості (згідно висновку судовомедичної експертизи № 408 від 14.04.2016), а також з погрозами застосуванням предмету, схожого на пістолет, повторно, незаконно заволоділи транспортним засобом - "Daewoo Nexia" д. н. з. НОМЕР_2 , світло зеленого кольору. Після вчинення кримінального правопорушення, з місця вчинення злочину зникли, викраденим транспортним засобом розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинуваченні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи передбачене статтею 63 Конституції України право, від надання суду показів відмовилися.

Представник Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ОСОБА_7 підтвердила суду,той факт, що в ніч з 16 на 17 лютого 2016 року був викрадений автомобіль ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, 1992 року випуску, власником якого є Департамент освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області. Оскільки, як на час проведення досудового слідства, так і на час розгляду кримінального провадження в суді, завдана злочином матеріальна шкода в розмірі 12258,23 грн., що дорівнює балансовій вартості викраденого автомобіля, відшкодована не була, представник потерпілого вимушена була звернутися до суду з позовною заявою та за наслідками розгляду якої, прохає стягнути з обвинувачених в солідарному порядку завдану Департаменту матеріальну шкоду.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він працює водієм в Департаменті освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області та мав в своєму службовому користуванні автомобіль ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, 1992 року випуску. 16 лютого 2016 року, забравши зазначений вище автомобіль з ремонту, він залишив останній на дворі свого будинку по АДРЕСА_3 в місці Кременчуці Полтавської області. 17 лютого 2016 року о сьомій годині ранку, він виявив зникнення автомобіля, про що відразу ж повідомив правоохоронні органи.

Потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду, що працюючи таксистом, він 25 лютого 2016 року в очікуванні наступного заказу, знаходився в районі центра міста Кременчука, а саме біля кафе «Стара башня». Близько 00.15 год. до нього підійшли два чоловіка з проханням відвезти їх на третій Занасип в район кінцевої зупинки, на що він погодився, після чого чоловіки перекурили та сіли до автомобіля, де відразу розрахувались за послугу, під`їхавши до місця названого обвинуваченими, а саме до кінцевої зупинки району третій Занасип в місці Кременчуці, де саме знаходився магазин «Оптовичок», останні виявили бажання продовжити рух, зазначивши, що самі покажуть де потрібно зупинитися. В подальшому, під`їхавши до будинку, що зазначили обвинувачені, а саме будинку АДРЕСА_4 розташованого по улиці Мічуріна в місці Кременчуці Полтавської області, на звернення потерпілого до пасажирів з повідомленням що вони приїхали до місця призначення, він раптово почув «Разгружаемся», не зовсім зрозумівши зміст слів, він перепитав, при цьому потерпілий зазначив суду, що він сидів в півоберту по відношенню до ОСОБА_9 якій знаходився на передньому пасажирському сидінні і вже відкрив двері автомобіля, виставивши одну ногу на землю. Повернувши голову, потерпілий побачив, як ОСОБА_8 , що знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля, направив на нього пістолет, при цьому наказавши, щоб потерпілий віддав телефон, гроші та ключи від автомобіля, при цьому висловивши бажання покататися, на що потерпілий відмовився та відповів «Вбийте мене». Після цих слів, ОСОБА_9 почав знімати, приліплений до передньої панелі автомобіля, мобільний телефон марки «Леново», і саме в цей момент ОСОБА_8 сказав, що смерть потерпілого їм не потрібна, на що останній, тобто потерпілий, взяв ключи від автомобіля та вийшовши з нього, направився за будинок. Раптом, почувши тупіт ніг, потерпілий обернувся і побачив обвинувачених що бігли в його сторону, при цьому, ОСОБА_8 тримав в руці пістолет, а ОСОБА_9 металеву трубу, яку на думку потерпілого приготував заздалегідь, оскільки в його автомобілі таких речей не було. Як зазначає потерпілий, перший удар, він отримав в праву сторону лоба і на якісь проміжок часу втратив свідомість, прийшовши до тями від сильного болю, стоячи на вколішки, він відчув сильні удари, що наносились йому саме трубою в затилочну частину голови, при цьому, намагаючись захистити голову, він прикрив її руками, однак удари не припинилися і він відчувши нестерпну біль в руках, почав кричати. Коли удари припинилися, потерпілий відчув що хтось намагається забрати в нього сумку в якій знаходилися гроші, технічний паспорт на автомобіль тощо, піднявшись на ноги, він лівим оком, оскільки праве вже не відкривалося, побачив ОСОБА_9 якій стояв біля нього тримаючи в руках металеву трубу і постійно запитував: «Де ключи ?», як зазначив потерпілий, ОСОБА_8 в той час поряд не було, він стояв на невеликий відстані від них та з кимось розмовляв. На питання ОСОБА_9 потерпілий відповів, що не знає де знаходяться ключи від автомобіля, що відповідало дійсності, оскільки під час захисту від неправомірних дій обвинувачених, він вронив їх на землю. Після цього, ОСОБА_9 бросив трубу на землю, підняв ключи від автомобіля та побіг в сторону ОСОБА_8 , а потерпілий почекавши декілька секунд, пішов додому, якій знаходився неподалік, де йому матір надала перше медичну допомогу і в подальшому було госпіталізовано до третьої лікарні міста Кременчука, де він перебував на лікуванні в період часу з 25 лютого 2016 року по 22 березня 2016 року. Як зазначає потерпілий, злочинними діями обвинувачених, йому було завдано матеріальної шкоди в розмірі 39 546 грн., що складається із вартості викраденого з автомобіля майна, понесених витрат на ремонт автомобіля та на лікування і придбання медикаментів, які він і просить стягнути з обвинувачених в солідарному порядку. Окрім того, оскільки внаслідок зазначених вище неправомірних дій обвинувачених був суттєво порушений його нормальний життєвий ритм і він вимушений був прикладати додаткові зусилля для нормалізації і відновлення останнього, також просить суд стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.; наполягає на призначенні обвинуваченим суворої міри покарання.

Свідок ОСОБА_16 зазначив, що він працює на посаді інструктора кінологічної групи Національної гвардії і повертаючись взимку 2016 року зі служби, близько 00 год. 20 хв. в районі будинку № 78 по вулиці Мічуріна в місці Кременчуці почув крик про допомогу та звуки від ударів, підійшовши ближче, він побачив автомобіль Део Нексіа салатового кольору, якій стояв з відкритими дверима та включеним ближнім світлом, а з боку будинку двох незнайомих йому раніше чоловіків, які наносили удари потерпілому, при цьому, як зазначив свідок, на даний час він впевнено стверджує, що один з них був ОСОБА_8 і саме він, наносив удари кулаками, а другий це був ОСОБА_9 і він бив потерпілого металевою трубою. Підійшовши на відстань близько 15-20 метрів, свідок звернувся до обвинувачених з запитанням, що вони роблять, на що останні припинили свої дії, і ОСОБА_9 тримаючи в руках металеву трубу, направився в його сторону, на що ОСОБА_8 сказав йому, щоб він не підходив до свідка. В подальшому ОСОБА_8 дістав пістолет та перезарядивши його, направився в сторону свідка, одночасно запитуючи останнього про те, що він тут робить, де він служить, оскільки останній був одягнений у військову форму, при цьому прохав надати йому документи, на що той відмовився це зробити. Підійшовши ближче, ОСОБА_8 повідомив свідка, про те, що чоловік якого вони били, є його боржником і якій винен йому 30 000 грн. та крикнув, звертаючись до ОСОБА_9 , щоб той продовжив бити, якій в подальшому і виконав його наказ; свідок висказав своє застереження, що вони можуть вбити потерпілого, однак ОСОБА_8 відповів, що це не є їх метою. Припинивши через деякий час наносити удари потерпілому, ОСОБА_9 направився в їх сторону, при цьому свідок побачив як потерпілий повністю підвівся на ноги та пішов за будинок, ОСОБА_9 мав намір його догнати, однак ОСОБА_8 зупинив його, сказавши: «Поїхали!». Як зазначив свідок в подальшому обвинувачені разом сіли в автомобіль під керуванням ОСОБА_8 та запропонували підвезти свідка додому, на що той відмовився і вони уїхали, по дорозі в сторону Полтавської траси.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що з двох обвинувачених, знав лише одного, а саме ОСОБА_8 , з яким його познайомила дружина свідка ОСОБА_18 25 лютого 2016 року близько 2.00 год. його розбудив ОСОБА_8 , якій разом з ОСОБА_9 приїхав до домоволодіння свідка, на автомобілі «Daewoo Nexia» зеленого кольору та оскільки у автомобіля було пробито колесо, вони втрьох вранці поїхали до СТО. Після того як вони повернулися до дому, через деякий час приїхали працівники правоохоронних органів, та в присутності свідка, як власника домоволодіння, оглянули останнє та вилучили автомобіль «Daewoo Nexia», речі, які залишали йому на зберігання обвинувачені та мобільні телефони, один з яких, напередодні ОСОБА_8 подарував дружині свідка ОСОБА_18 . Як зазначив свідок, за декілька днів до зазначеної вище дати, обвинувачені також разом приїжджали до нього на автомобілі ВАЗ «2106» бежевого кольору, якій разом зі свідком пізніше здали на металобрухт.

Свідок ОСОБА_18 повідомила суд про те, що в лютому 2016 року ОСОБА_8 разом з раніше не знайомим останній, ОСОБА_9 двічі приїжджали до них з чоловіком ОСОБА_19 на різних автомобілях. Вперше, це був автомобіль ВАЗ бежевого кольору, вдруге, іномарка темно зеленого кольору, яка пізніше була вилучена працівниками міліції, як і речі, що обвинувачені залишали їм з чоловіком на зберігання, в тому числі і мобільний телефон «Lenovo» сірого кольору, якій, ОСОБА_8 напередодні подарував свідку.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що йому взимку 2016 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_21 і запропонував придбати автомобіль, одночасно зазначивши, що останній не є краденим, однак знаходиться у занедбаному стані. Після того як в телефонній розмові свідок погодився на купівлю автомобіля, ОСОБА_19 разом із обвинуваченими приїхали до нього на автомобілі ВАЗ 2106 світлого кольору, домовившись про ціну в розмірі 2700 грн., свідок віддав гроші ОСОБА_22 , якій і запевнив останнього про те, що документи на зазначений вище транспортний засіб він підвезе пізніше, чого так і не виконав. Як зазначає свідок,через декілька днів він віддав цей автомобіль своєму знайомому ОСОБА_23 в рахунок відшкодування боргу перед останнім в розмірі 3000 грн., що в подальшому сталося з цим автомобілем йому не відомо.

Свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що йому зателефонував його знайомий ОСОБА_20 та запропонував в рахунок відшкодування боргу, віддати останньому автомобіль, на що свідок погодився. Як стало відомо пізніше, це був автомобіль ВАЗ 2106 бежевого кольору, на вигляд дуже занедбаний, у не робочому стані та без документів. Як зазначає свідок, на укладання цієї угоди він погодився, оскільки Дігтяр запевнив його, що зазначений вище автомобіль він придбав у своїх друзів, в зв`язку з чим останній був впевнений в тому, що він є краденим. В подальшому, враховуючи не робочий стан автомобіля, свідок розібрав його на запасні частини, і в саме такому вигляді він був оглянутий та за допомогою фотозйомки зафіксований працівниками міліції.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 187, частинами 2,3 статті 289 КК України за обставин викладених у вироку підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, а саме:

-протоколом огляду місця події, складеного слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_24 17 лютого 2016 року о 9 год. 55 хв. зі змісту якого вбачається що місцем проведення огляд є територія подвір`я розташованого навпроти під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_3 (а.с. 202 т.1);

-заявою директора Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ОСОБА_25 та додатками до неї, що підтверджують знаходження автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, 1992 року випуску у власності та користуванні останнього, а також вартість зазначеного вище транспортного засобу в розмірі 12258,23 грн. (а.с. 202-241 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3 березня 2016 року, за наслідками вчинення якої свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_9 зображеного на фото № 4, як особу яка в лютому 2016 році разом з двома чоловіками приїздила до нього з метою продажу автомобіля ВАЗ 2106 бежевого кольору без номерних знаків та документів на транспортний засіб (а.с. 13-15 т.2);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3 березня 2016 року, за наслідками вчинення якої свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_8 зображеного на фото № 2, як особу яка в лютому 2016 році разом з двома чоловіками приїздила до нього з метою продажу автомобіля ВАЗ 2106 бежевого кольору без номерних знаків та документів на транспортний засіб (а.с. 16-18 т.2);

-протоколом огляду місця події, складеного слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_27 25 лютого 2016 року о 3 год. 20 хв. за змістом якого вбачається, що біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 в місці Кременчуці Полтавської області слідів боротьби не виявлено, вилучення будь яких речей не проводилося (а.с. 172 т.1) ;

-протоколом огляду місця події, складеного слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_27 25 лютого 2016 року о 1 год. 10 хв. за змістом якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_5 виявлені сліди бурого кольору та вилучено відрізок металевої труби довжиною 50 см діаметром 25, яку зі слів власниці приміщення ОСОБА_28 приніс її син, якого побили невідомі йому особи та забрали в нього автомобіль (а.с. 171 т. 1);

-протокол огляду місця події та фото таблице до нього, складений 25 лютого 2016 року старшим слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_29 за адресою : АДРЕСА_6 за наслідками проведення якого було виявлено та вилучено на території зазначеного вище домоволодіння, в присутності власника останнього ОСОБА_17 автомобіль «Daewoo Nexia» зеленого кольору, пістолет запальничку «Beretta», мобільні телефони «Lenovo A319» та «Samsung Duos», електронний пристрій «ИН-7А ТЕК», куртка чорного кольору розміру 52-54, водійські посвідчення видані на прізвище ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , інші документи що посвідчують право користування транспортними засобами тощо (а.с. 176-185 т.1);

-довідки щодо вартості майна, видані приватним підприємством «БРЕЖЕНКО» за замістом яких вбачається, що станом на 25 лютого 2016 року із врахуванням зносу вартість мобільного телефону «Lenovo A319» складає 800 грн. та мобільного телефону «Samsung Duos» 1000 грн. відповідно (а.с.193-194 т.1)

-копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Daewoo Nexia» зеленого кольору, виданого на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 195 т. 1);

-висновок судово-медичної експертизи № 408 від 14 квітня 2016 року відповідно до якої у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, обличчя, струсу головного мозку, перелому лобної кістки на рівні передньої сінки воздухоносної пазухи з переходом на праву орбіту, перелом основної фаланги третього пальця лівої кісті, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в указаний період часу і за ступеням тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню, що викликали розлад здоров`я (а.с.199 т.1);

-дані медичної карти стаціонарного хворого № 894, за змістом якої вбачається що ОСОБА_5 було госпіталізовано до лікарні 25 лютого 2016 року о 1 год. 50 хв. з діагнозом закрита черепно-мозковая травма, перелому лобної кістки на рівні передньої сінки воздухоносної пазухи тощо (а.с. 200 т.1);

Суд дійшов висновку, що вищезазначені письмові докази та висновок експерта є допустимими доказами, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження, відповідають показанням свідків по справі та є такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень в межах пред`явленого прокурором обвинувачення в редакції 11 квітня 2017 року, а саме

-по епізоду заволодіння транспортним засобом Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області, колегія суддів кваліфікує злочинні дії останніх, за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб;

-по епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_5 за частиною 3 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

-по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає за необхідне виключити з пред`явленого прокурором обвинувачення кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину повторно, як таку що взагалі не передбачена диспозицією статті 187 КК України та вважає за необхідне кваліфікувати дії останніх за частиною 2 статті 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні сторона захисту наполягає на ухваленні судом виправдувального вироку в частині пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення по епізоду незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, що належить на праві власності Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області з підстав недоведеності в судовому засіданні вини обвинувачених у незаконному заволодіння зазначеним вище транспортним засобом посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до протоколу огляду місця події складеного 3 березня 2017 року старшим слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_29 було проведено огляд володіння особи, за адресою: Дніпропетровська область село Лихівка вулиця Суворова, під час проведення якої останнім було виявлено та вилучено запасні частини до автомобіля ВАЗ (а.с. 1-10 т.2).

З тих підстав, що зазначений вище процесуальний документ, наданий стороною обвинувачення як доказ, на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, був складений слідчим одноособово, за відсутністю понятих, участь яких в проведенні зазначеної слідчої дії відповідно до вимог абзацу 2 частини 7 статті 223 КПК України є обов`язковою, сторона захисту наполягає на визнанні останнього недопустимим доказом і як наслідок неприйняття останнього до уваги при ухваленні судового рішення по справі.

Згідно ч.3 ст. 323 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Абзацом 2 частини 7 статті 223 КПК України визначено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування тезнічних засобів фіксування відповідної слідчої дії.

За викладених вище обставин, при оцінюванні на предмет допустимості як доказу протоколу огляду місця події складеного 3 березня 2017 року старшим слідчим СВ Крюківського ВП КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_29 за адресою: Дніпропетровська область село Лихівка вулиця Суворова, колегія суддів, приймає до уваги той факт, що слідчим при проведенні зазначеної вище слідчої дії були порушені вимоги частини 7 статті 223 КПК України, і тому не приймає його як доказ з підстав недопустимості останнього.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що визнання зазначеного вище протоколу місця події недопустим доказом, не спростовує пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення за частиною 2 статті 289 КК України по епізоду заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2106, оскільки винуватість останніх підтверджується сукупністю інших, узгоджених між собою доказів, наведених вище.

Усі інші посилання сторони захисту на недоведеність в судовому засіданні причетності обвинувачених до заволодіння автомобілем Департаменту освіти, а саме невідповідність номерів двигуна, належність вилучених запчастин до автомобілів іншої марки тощо, суд не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються і фактично є похідними за наслідками проведеного огляду місяця події 3 березня 2016 року, дані за наслідками проведення якої, було відображено в протоколі огляду місяця події, якій колегією суддів визнано недопустимим доказом.

Окрім того, сторона захисту зазначає про невірну кваліфікацію злочинних дій обвинувачених за епізодом незаконного заволодіння як майном так і автомобілем потерпілого ОСОБА_5 , мотивуючи свою думку, відсутністю в матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження зазначеного стороною обвинувачення факту, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому саме з метою заволодіння його майном, наполягаючи на тому, що останні були нанесенні ОСОБА_5 з підстав раптово виниклих неприязнених стосунків між ним та обвинуваченими, і лише після вчинення цих дій у них виник умисел на заволодіння майном.

Наведенні стороною захисту обставини, на думку останніх унеможливлюють кваліфікацію дій ОСОБА_32 та ОСОБА_9 за визначеними в обвинувальному акті статтями Кримінального Кодексу та вважають за необхідне перекваліфікувати дії обвинувачених по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 з частини 2 статті 187 КК України на частину 1 статті 122 КК України як умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості та за епізодом незаконного заволодіння автомобілем потерпілого з частини 3 статті 289 КК України на частину 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів, вислухавши наведенні стороною захисту доводи не погоджується з останніми, з тих підстав, що відповідно до показів потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_33 , тобто тих осіб які безпосередньо були присутні під час вчинення обвинуваченими злочинних дій кваліфікацію яких і оскаржує сторона захисту, які узгоджуються між собою щодо місця вчинення злочину, способу та механізму нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень обвинуваченими, реплік та розмов останніх як між собою так і з зазначеними вище особами, а також приймаючи до уваги злочинні дії обвинувачених напередодні, пов`язані з викраденням та реалізацією автомобіля ВАЗ 2106, колегія суддів, вважає доведеним в судовому засіданні факт, що обвинувачені вчинили напад та заподіяли тілесні ушкодження потерпілому, саме з метою заволодіння майном, а не з підстав раптово виниклих неприязнених стосунків.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим є рецидив злочину.

Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог 65 КК України приймає до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченими злочинів, які відповідно до статті 12 КК України класифікується як тяжкий та особливо тяжкий, особу обвинувачених які за місцем відбування покарання характеризуються вкрай негативно, є раніше судимими за вчинення аналогічних злочинів, згідно наданих суду медичних документів обвинувачені лікування від наркоманії та алкоголізму не потребують.

Приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини злочинів, їх наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, відсутність пом`якшуючих, та наявність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи думку потерпілих та відношення обвинувачених до вчиненого, колегія суддів, вважає, що для виправлення останніх та попередження вчинення ними нових злочинів, їм повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у вигляді позбавлення волі.

Колегія суддів, прийшла до переконання, що дана міра покарання відносно обвинувачених є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинувачених та думку учасників процесу.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як встановлено в судовому засіданні, між злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що виразилися у незаконному заволодіння чужим майном та транспортними засобами і наслідками заподіяння матеріальної і моральної шкоди потерпілим є прямий причинний зв`язок.

Департамент освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області звернувся до суду з позовною заявою в якій прохав суд стягнути з обвинувачених в солідарному порядку завдану їм матеріальну шкоду в розмірі 12 258,23 грн., що дорівнює балансовій вартості викраденого автомобіля.

Колегія суддів, приймаючи до уваги зазначенні вище обставини справи та вимоги Закону, що регламентують порядок відшкодування потерпілим в кримінальному провадженні матеріальної шкоди, вважає позовні вимоги Департамент освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області законними та обґрунтованими і такими що пілягають до задоволення в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою в якій прохав суд стягнути з обвинувачених завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 39 546 грн. 25 коп. та 100 000 грн. в рахунок спричиненої йому моральної шкоди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, завдана потерпілому ОСОБА_5 матеріальна шкода складається з понесених ним витрат на лікування, придбання медикаментів, а також відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю, повернутому останньому органами досудового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Законом.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування понесених витрат на лікування позивач надав суду витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 894 на ім`я ОСОБА_5 та квитанції, які підтверджують придбання медичних препаратів та засобів.

Дослідивши, наданні позивачем докази, на які останній посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди в частині понесених останнім витрат на лікування та придбання медикаментів підлягають до часткового задоволення в розмірі 4 595 грн. 88 коп., оскільки відомості що містяться в чеках, наданих позивачем на підтвердження зазначених вище обставин відповідають періоду часу знаходження потерпілого на стаціонарному лікуванні та призначенням лікаря, відображені у виписки з медичної карти хворого, за виключенням чеку на придбання палива в розмірі 90 грн. та повторного чеку на придбання медикаментів в розмірі 350 грн. 61 коп. (а.с. 90-94 т.1).

Щодо стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрат пов`язаних з проведенням операції, в тому числі і в майбутньому, витрати на реабілітацію потерпілого, проїзд та харчування останнього та його родичів, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність останніх в розумінні вимог цивільного законодавства в зв`язку з чим в задоволенні останніх слід відмовити.

Окрім того, зазначенні потерпілим витрати пов`язанні з відновлювальним ремонтом автомобілю та купівлею додаткового обладнання до нього, також не підлягають до задоволення, оскільки як в матеріалах кримінального провадження так і в додатках до позову відсутні докази, що підтверджують як сам факт пошкодження транспортного засобу обвинуваченими внаслідок вчинення останніми кримінального правопорушення, так і необхідність придбання додаткового обладнання потерпілим.

При вирішенні питання про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Аналізуючи наведені обставини, приймаючи до уваги зазначені вимоги Закону, суд приходить до висновку про те, що позивачу ОСОБА_5 була заподіяна моральна шкода з вини обвинувачених, яка полягає у тому, що позивач впродовж тривалого часу перебував у медичному закладі з метою лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок злочинних дій обвинувачених, не мав можливості нормально вести життєдіяльність у зв`язку зі значним травмуванням, зазнав фізичного болю від ушкодження здоров`я, що завдало йому душевні страждання.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 50 000 грн., оскільки злочинні дії обвинувачених погіршили соціальне благополуччя потерпілого та вимагають від нього додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 369, 370 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 187, частинами 2,3 статті 289 КК України та призначити покарання

за частиною 2 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна;

за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна

за частиною 3 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 187, частинами 2,3 статті 289 КК України та призначити покарання

за частиною 2 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна;

за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна

за частиною 3 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити попередній тримання під вартою, початок строку відбування покарання рахувати з 25 лютого 2016 року.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 22.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2016 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 22 червня 2017 року і по час набрання вироком законної сили строк попереднього ув`язнення рахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог частини 5 статті 72 КК України в редакції чинної на час постановлення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 4 595 грн. 88 коп. матеріальної шкоди та компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області матеріальну шкоду в розмірі 12 258 грн. 23 коп.

Речові докази: автомобіль «Daewoo Nexia» державний номер НОМЕР_2 , мобільний телефон «Lenovo А319» IMEI НОМЕР_7 та мобільний телефон «Samsung Duos» SMEI НОМЕР_8 (т.1 а.с. 187), пістолет - запальничку марки «Beretta» (т.1 а.с.188) куртку чорного кольору розмір 52-54, сумку чорного кольору, аптечку, картонну коробку з болтиками та гайками ( т.2 а.с.11) залишити в користуванні ОСОБА_5 чоловічі перчатки (зимові) чорного кольору, шкіряні (т.1 а.с. 186), дві пари спортивних штанів та светер (т.1 а.с. 189),електронний пристрій «ИН-7А ТЕК» чорного кольору та паперовий «Євро - протокол) (т.1 а.с. 190), окуляри, мапу м. Кременчука (т.1 а.с. 191)- повернути володільцю (власнику) зазначеного вище майна.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2