Справа № 148/1737/16-к
Провадження №1-кп/148/181/16
14 грудня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
27 травня 2016 року близько 18.00 год. біля домогосподарства № 22 по вул. Пушкіна в м. Тульчин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла суперечка, яка переросла у сварку, в ході якої на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_4 умисно нанесла ОСОБА_6 удар по обличчю від якого остання впала на землю. Внаслідок дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, саден, синців, поверхневих ран в області обличчя, тулуба, правої верхньої та обох нижніх кінцівок, що відповідно до висновку експерта № 56 від 31.05.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після того як ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження і вона впала та лежала на землі, ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном, підійшла до неї та забрала з її рук мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5360 Galaxy», який занесла до себе додому.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснила, що конфлікт між нею та ОСОБА_6 виник через те, що остання протягом тривалого часу не повертала їй кошти за придбані у неї жіночі лосини. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_6 з проханням повернути гроші або товар, однак та її ображала, говорила, що ніяких коштів їй не поверне. Всі ці обставини призвели до того, що 27.05.2016 року при зустрічі із ОСОБА_6 вона не змогла стриматись і між ними в ході словесного конфлікту виникла бійка, в ході якої вона штовхнула ОСОБА_6 від чого та впала на землю та потягнула її за собою. Після того вона піднялася та забрала з рук ОСОБА_6 , яка лежала на землі, належний тій телефон марки «Самсунг» з тим щоб повернути його, коли ОСОБА_6 поверне їй борг. Вказаний телефон в подальшому був виданий нею працівникам поліції. Щиро розкаялася у вчиненому та просила суворо її не карати.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена і зібраних доказів достатньо для визнання її винуватою.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини невеликої та середньої тяжкості, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, працюює неофіційно, має на утриманні троє малолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає повне визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої в дохід держави слід стягнути 351 грн. 40 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання за: - ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5360 Galaxy», переданий потерпілій ОСОБА_6 , - повернути останній за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 351 грн. 84 коп. витрат на залучення експерта.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя ОСОБА_1