Справа № 352/1799/16-к
Провадження № 11-кп/779/392/2017
Категорія ст.121 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

та його захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , яку продано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Діброва Монастириського району Тернопільської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст.289 КК України обмеження волі на строк три роки;

- за ч.1 ст.115 КК України позбавлення волі на строк вісім років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на вісім років, -

в с т а н о в и л а :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, а також умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Злочини вчинено за наступних обставин.

31.07.2016р. близько 21 год 30 хв ОСОБА_9 знаходився у м.Тисмениця Івано-Франківської області по вул.Площа Ринок позаду магазину «Вопак». В цей час ОСОБА_9 побачив мопед чорного кольору марки «Хонда Діо» з номером рами НОМЕР_1 , який знаходився без нагляду позаду магазину «Вопак» за адресою: м.Тисмениця, вул.Площа Ринок, та у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 , діючи умисно, не маючи посвідчення водія та дозволу на користування транспортним засобом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, незаконно поза волею власника транспортного засобу ОСОБА_12 , підійшов до мопеда марки «Хонда Діо» з з номером рами НОМЕР_1 , чорного кольору, та відкотив його в сторону вул. Пшениківська в м.Тисмениця до темного провулку, щоб не бути викритим. В подальшому ОСОБА_9 зупинився, зняв передню декоративну кришку, вийняв провідники замка запалювання, які з`єднав між собою, чим привів у дію електричну систему мопеда. Після цього ОСОБА_9 привів у дію двигун мопеда та поїхав до місця свого проживання, де у приміщенні будинку АДРЕСА_2 сховав його.

01.09.2016р. ОСОБА_9 , щоб не бути викритим у вчиненні незаконного заволодіння мопедом, перевіз мопед марки «Хонда Діо» з номером рами НОМЕР_1 до своїх знайомих, де залишив його в приміщенні за адресою АДРЕСА_3 .

15.08.2016р. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що працівниками поліції проводяться заходи щодо розкриття злочину та встановлення місцезнаходження транспортного засобу, яким він незаконно заволодів, добровільно заявив про вищевказане працівникам правоохоронного органу Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Крім того, 22.09.2016р. близько 22 год 15 хв ОСОБА_9 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_4 , під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив позбавити життя останнього, тобто умисно вбити його.

Так, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс ОСОБА_13 удар ногою в обличчя, від якого останній впав на підлогу. ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на позбавлення життя ОСОБА_13 , став наносити удари руками та ногами по тілу потерпілого. В подальшому ОСОБА_9 взяв дерев`яну ніжку від стільця та почав наносити ОСОБА_13 цілеспрямовані удари у життєво важливі ділянки голову, грудну клітку і живіт.

З метою доведення до кінця злочинного наміру, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , взявши з кухонної кімнати металевий гак, продовжив наносити ним удари по тілу ОСОБА_13 .

Згідно висновку експерта №426 від 14.11.2016р., смерть ОСОБА_13 настала внаслідок поєднаної закритої тупої травми грудної клітки її органів, органів живота та заочеревинного простору з множинними двобічними переломами ребер, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, спини, живота, розривами пристінкової плеври, розривами лівої легені, крововиливами в обидві легені, кровотечею в ліву плевральну порожнину (150 мл рідкої крові), розривами та крововиливами печінки, брижі тонкого кишківника, крововиливами в навколониркову клітковину обох нирок, синцями в ділянках грудної клітки та синцями і садном в ділянці передньої черевної стінки, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя у момент спричинення; закритий уламковий перелом правої виличної кістки, який має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; закритий перелом кісток носа з садном в ділянці спинки носа; синці, садна та крововиливи в м`які тканини обличчя та волосистої частини голови; забійну рану та крововилив на внутрішній поверхні верхньої губи; синець шиї; синці та крововиливи в м`які тканини правого передпліччя та лівого плеча, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень (всього не менше 30 ударів). Від отриманих тілесних ушкоджень наступила смерть потерпілого ОСОБА_13 на місці.

На вказаний вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає вирок суду першої незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх висновків апелянт звертає увагу на те, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому і безпідставно визнав вказану обставину обставиною, яка помякшує покарання.

Вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачений визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому,демонструє готовність понести заслужене покарання.

Вказує на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно врахувати, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та вчинив два умисні злочини: 31.07.2016 незаконно заволодів транспортним засобом (ч. 1 ст. 289 КК України), а також 22.09.2016 вчинив умисне вбивство (ч. 1 ст. 115 КК України).

Вважає, що призначення міським судом м`якої міри покарання ОСОБА_9 , який вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, нівелює основоположне завдання кримінального покарання як однієї із найважливіших форм кримінально-правового впливу - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України).

Просить, скасувати вирок з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 115 КК України - 9 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням - 9 років позбавлення волі.

В апеляції, яку подано адвокатом ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не оспорюється правильність встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , ставиться питання про зміну вироку суду у зв`язку з тим, що покарання , призначене обвинуваченому є занадто суворим і не відповідає особі обвинуваченого.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, неодружений та є батьком малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на обліку з приводу психічних хвороб, алкоголізму та наркоманії не перебуває, психічними розладами не страждає та не страждав.

Вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_9 надто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати вирок суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 біль суворе покарання.

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , підтримали вимоги своєї апеляції та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

- потерпіла ОСОБА_8 підтримала вимоги апеляції прокурора та просила призначити обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворе покарання у виді позбавлення волі і заперечила проти апеляції , яку було подано захисником ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню і вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання з постановленням нового вироку, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 , яку продано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду скасовує вирок суду першої інстанції повністю чи частково і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.115 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом, а також кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу винного.

Суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.67 КК України визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляціях прокурора та захисника не спростовуються висновки суду першої інстанції щодо наявності вищевказаної обставини, яка обтяжує покарання.

Разом з тим, на підставі ст.66 КК України суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому злочині обставиною яка пом`якшує покарання.

В своїй апеляції прокурор вказує на те, що вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому і безпідставно пославшись на ст. 66 КК України визнав вказану обставину, тяк пом`якшуючу покарання.

Вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачений визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому та демонструє готовність понести заслужене покарання.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи прокурора є обгрунтованими і вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчинених злочинах та визнав вказану обставину обставиною, яка помякшує покарання.

Зокрема, зі змісту мотивувальної частини вироку суду вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнавав частково і стверджував, що не мав наміру вбивати потерпілого ОСОБА_13 в той час як судом встановлено, що він діяв з умислом спрямованим на позбавлення життя потерпілого.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у вступній частині вироку суд першої інстанції помилково зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 не судимий в силу ст.89 КК України в той час як під час розгляду в суді апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачений раніше не вчиняв злочинів і притягувався тільки до адміністративної відповідальності.

Разом з тим з мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував , що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, що свідчить про те, що помилка у вступній частині вироку є очевидною, носить технічний характер, визнається сторонами і може бути виправлена судом першої інстанції самостійно в порядку ст.379 КПК України.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , яку продано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, оскільки покарання призначене обвинуваченому є надто м`яким не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і є несправедливим..

Колегія судді вважає за необхідне вирок суду першої інстанції необхідно скасувати в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання та постановити новий вирок.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, те що обвинувачений вчинив злочини які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості (ч.1 ст.289 КК України) та особливо тяжких злочинів (ч.1 ст.115 КК України), дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, однак неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, є батьком двох малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не був працевлаштований, на обліку з приводу психічних хвороб, алкоголізму та наркоманії не перебував , не страждає і не страждав психічними розладами.

У відповідності до вимог ст.67 КК України колегія суддів визнає обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо тільки за умови ізоляції його від суспільства та призначення покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що остаточну міру покарання ообвинуваченому ОСОБА_9 неоьхідно призначити на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням .

Керуючись ст.ст.370, 374, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 задовольнити, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , яку продано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст. 115 КК України, скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та постановити новий вирок.

Вважати, що вироком вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст. 115 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання:

-за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі;

На підставі ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 остаточно, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити покарання у виді 9 (девять) років позбавлення волі.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді підписи ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5