Справа № 199/7689/16-к
ВИРОК
іменем України
06 грудня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002515 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, проживаючого в цивільному шлюбі, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08.08.2016 близько 00:00 годин біля будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_3 та раніше йому малознайомим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір на спричинення легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , перебуваючи за вказаною адресою, у вказаний дату і час наблизився до ОСОБА_6 спереду та, діючи умисно, наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя потерпілого зліва, від чого останній втратив рівновагу та впав на спину.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта № 3903е від 17.10.2016, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області з частковим переходом на проекції лівої гайморової пазухи та синця в проекції кута нижньої щелепи ліворуч з частковим переходом в завушну область, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав і пояснив, що він не наносив жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , а покази потерпілого вважає наклепом з метою отримання від нього коштів начебто на операцію потерпілого, оскільки під час досудового розслідування вони просили у нього 3000 гривень в обмін на відкликання заяви про злочин. 07.08.2016 приблизно о 22:00 годині він вирішив з`ясувати, хто не прибрав купу віток в парку, у зв`язку з чим прийшов до будинку по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 . Останній вийшов з будинку та повідомив, що це його вітки, але він їх не буде прибирати та розвернувся йти додому. Він намагався схопити ОСОБА_6 за руку, щоб зупинити. Але ОСОБА_6 махнув рукою і пішов. Потім прибули працівники поліції, яким він показав руки і сказав, що ніяких ударів не наносив ОСОБА_6 . Цей конфлікт бачили його батько, який стояв на перехресті та цивільна дружина, яка знаходилася біля калитки. Матері дружини потерпілого ОСОБА_6 в той час на вулиці не було, а тому вважає, що вона не може бути свідком у справі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що його вина у вчиненні даного злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив про те, що напередодні конфлікту з ОСОБА_3 він прибирав ??на своєму подвір`ї, обрізав гілки, які відніс у парк. Приблизно о 00:00 годині 08.08.2016 хтось постукав у хвіртку. Він з тещею ОСОБА_7 вийшли на ганок та побачили ОСОБА_3 . Обвинувачений почав вимагати вийти з двору, на що вони викликали поліцію. Потім він з ОСОБА_7 вийшли з хвіртки. ОСОБА_3 став світити ліхтариком в обличчя, питав, чи не він викинув гілки. Коли він відповів ствердно ОСОБА_3 одразу же вдарив його рукою в область вуха від чого він пошатнувся, впав. Коли він піднявся ОСОБА_3 наніс другий удар в щелепу. ОСОБА_7 , будучи хворобливою людиною, почала нервувати і задихатися. Тоді ОСОБА_3 пішов у свою сторону, а він пішов за ним. Коли прибула поліція сказав, що ОСОБА_3 його вдарив. У нього з`явилася гематома, на роботу він не вийшов, перебував вдома. У зв`язку з травмуванням він звертався до 4 міської лікарні, оскільки підозрював перелом щелепи, але це була така гематома, яка не давала щелепі зімкнутися. Перелом підтверджений не був. 09.08.2016 він звернувся в поліцію із заявою, пройшов судово-медичне обстеження, де зафіксували гематому за вухом і в районі щелепи з лівого боку. Зараз у нього виникла кіста в районі лівого боку на губі. Є висновок лікаря стоматолога, що це наслідок отриманого удару.

Потерпілий ОСОБА_6 також пояснив, що на перехресті, де він спілкувався з ОСОБА_3 є ліхтарі і дружини, батька останнього не бачив. ОСОБА_3 був один.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.2016 потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував удар своєю правою рукою, зжатою в кулак, в область голови з лівої сторони, після чого продемонстрував аналогічний удар в область голови з лівої сторони, а далі вказав, що ці удари йому спричинив ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що літом після 12 години ночі він йшов в районі парку «Живих і мертвих», збирав пляшки і банки і на вул. Роздільній біля будинку побачив молодих людей. В цей момент потерпілого, поряд з яким була жінка, вдарив обвинувачений, від чого той відразу впав. Далі він розвернувся і пішов, а тому не бачив, що далі відбувалося.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила про те, що приблизно о 00:00 годині 08.08.2016 вона почула стук у двері, відкрила їх і почула пропозицію вийти. ОСОБА_3 світив їй ліхтариком в обличчя, ОСОБА_6 теж вийшов і став поруч. ОСОБА_3 запитав, хто різав гілки, ОСОБА_6 відповів, що він. Після цього прослідував удар. Вона почала заїкатися і плакати, пішов 2-й удар. Їй стало погано, ОСОБА_3 розвернувся і пішов. ОСОБА_6 пішов за ним, але потім повернувся, викликав поліцію, яка швидко відреагувала на дзвінок. Коли приїхала поліція вони пішли за місцем проживання ОСОБА_3 , де вона побачила ліхтарик, яким світив обвинувачений. ОСОБА_3 розмовляв з ними агресивно, сказав, що ОСОБА_10 сам вдарився об дерево.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.2016 свідок ОСОБА_7 продемонструвала удар правою рукою в область голови з лівої сторони, після чого продемонструвала аналогічний удар своєю правою рукою в область голови з лівої сторони, указав, що вони нанесені ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 3904е від 17.10.2016, складеного на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , слідує, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення на який вказує свідок ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах в область обличчя-голови ліворуч.

Згідно висновку експерта № 3903е від 17.10.2016 за результатом проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області з частковим переходом на проекції лівої гайморової пазухи та синця в проекції кута нижньої щелепи ліворуч з частковим переходом в завушну область. Тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями. Термін отримання тілесних ушкоджень становить біля 1-1,5 дня до моменту огляду, тобто вони могли бути спричинені і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові (08.08.2016 близько 00:00 годин). Тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу та вони отримані від не менш, як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч. Тілесні ушкодження не є характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах рукою, стисненою в кулак в область обличчя-голови ліворуч.
Судово-медичний експерт ОСОБА_12 , будучи допитаною в судовому засіданні,в повному обсязі підтвердила висновки експерта № 3903е від 17.10.2016 та № 3904е від 17.10.2016 та роз`яснила, що вона особисто 09.08.2016 проводила огляд потерпілого ОСОБА_6 . Механізм спричинення тілесних ушкоджень, про який розповіли потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 , не суперечить об`єктивним судово-медичним даним та узгоджується з їх показами, даними при проведенні слідчих експериментів.

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він не визнав свою вину у вчиненні даного злочину та вважає його покази способом захисту від пред`явленого обвинувачення, такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами очевидців події свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_7 , в тому числі і показами потерпілого ОСОБА_6 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Даний висновок суду ґрунтується і на тому, що саме обвинувачений ОСОБА_3 в нічний час став ініціатором спочатку словесного конфлікту, а потім і нанесення ударів потерпілому, оскільки саме ОСОБА_3 прийшов до будинку, де мешкає потерпілий зі своєю родиною. Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні факт його розмови з потерпілим, заперечуючи лише факт нанесення ним ударів в обличчя потерпілого. Проте, як слідує з висновку судово-медичної експертизи № 3903е від 17.10.2016 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження становить за 1-1,5 дня до моменту огляду (09.08.2016), тобто вони могли бути спричинені в термін, на який вказав ОСОБА_6 та слідчий у постанові, а саме 08.08.2016 близько 00:00 годин під час словесного конфлікту з ОСОБА_3 . Висновок судово-медичного експерта про те, що тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, що вони отримані від не менш, як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч також повністю узгоджується з показами як потерпілого ОСОБА_6 , так і свідка ОСОБА_7 , отже покази цих осіб відповідають об`єктивним судово-медичним даним, про що також зазначила судово-медичний експерт ОСОБА_12 , вказуючи на те, що локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказала свідок ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 в ході проведення слідчих експериментів.
Суд критично оцінює заяву обвинуваченого ОСОБА_3 щодо неправдивості показів свідка ОСОБА_9 , оскільки ця заява спростована як показами самого свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що раніше нікого з учасників конфлікту не знав і у нього не має підстав для їх обмови, так і показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які далі аналогічні свідку ОСОБА_9 покази щодо місця конфлікту та кола осіб, які були присутні під час нього.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , близьких родичів обвинуваченого, про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не наносив ударів потерпілому ОСОБА_6 , а лише схопив потерпілого за руку на що останній вихватив її. Так, в своїх показах вказані свідки фактично підтвердили те, що саме ОСОБА_3 в нічний час пішов до будинку потерпілого з`ясовувати факт викидання гілок на території парку, що саме ОСОБА_3 викликав потерпілого на вулицю та почав пред`являти з цього приводу претензії. В той же час заперечення цих свідків щодо факту нанесення обвинуваченим ударів потерпілому зводяться або взагалі до відсутності таких фактів або пояснюються матеріальними вимогами потерпілого до їх родини, з метою вирішити свої особисті питання. Така мотивація показів свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 є лише їх припущенням з метою полегшити становище обвинуваченого, оскільки ані ці свідки, ані обвинувачений ОСОБА_3 до цього конфлікту не мали жодних стосунків як з потерпілим ОСОБА_6 , так і з його родиною, не мали жодних боргових відносин або фактів не завершених конфліктів, які б могли підтвердити корисливі мотиви з боку потерпілого. Більше того, потерпілий ОСОБА_6 одразу після отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 був змушений звертатися до щелепно-лицьового хірурга міської лікарні № 4, робити рентгенограми, проходити судово-медичне обстеження. І саме через лікування внаслідок отриманих ушкоджень, тобто вже після даного інциденту, потерпілий ОСОБА_6 мав розмову з ОСОБА_3 щодо добровільного відшкодування обвинуваченим витрат на лікування, про що ОСОБА_6 підтвердив в судовому засідання, відповідаючи на питання обвинуваченого щодо записів їх розмов на диктофон мобільного телефону. І такі розмови на думку суду не свідчать про наклеп з боку потерпілого, а навпаки, підтверджують факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 , оскільки в цих записах обвинувачений не заперечує цього факту, а суть розмови зводиться до відшкодування витрат на лікування, які виникли через дії ОСОБА_3 .
Аналізуючи покази свідків захисту, суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні і такими, що підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розвитку конфлікту з ОСОБА_6 і його наслідків, оскільки всі твердження свідків захисту ґрунтуються виключно на словах обвинуваченого ОСОБА_3 та спростовуються доказами сторони обвинувачення, а саме: показами потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_7 в суді і під час слідчого експерименту, показами свідка ОСОБА_9 , а також об`єктивними судово-медичними даними, які роз`яснені і підтверджені показами судово-медичного експерта, які є належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності і взаємозв`язку достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні малолітнього сина, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1

06.12.2016