АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/135/17 Справа № 199/4789/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000405 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (м. Дніпро), одруженого, працюючого сторожем ФОП « ОСОБА_9 » зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимиго;

за ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України
Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - ОСОБА_11 ,

потерпілої - ОСОБА_12 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Не погодившись з вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та просить пом`якшити йому покарання.

На думку апелянта, суд не врахував дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце поживання, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2015 року в частині призначення покарання змінити, призначивши покарання ОСОБА_8 не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також просить вирок відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено: за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено в повному обсязі, та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину 3 209 гривень 20 копійок (тринадцять тисяч дев`ять) гривень 20 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000.00 (сто тисяч) гривень, а всього 103 209 (сто три тисячі дев`ять) гривень 20 копійок.
Позовну заяву законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_12 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_8 на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_12 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину 4 775 гривень 04 копійки (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 04 копійки та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000.00 (сто тисяч) гривень, а всього 104 775 (сто чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 04 копійки.

Встановлено початок відбуття покарання з моменту приведення вироку до виконнання.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те що, він: 16 травня 2016 року приблизно о 18:00 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21061», р/н ш НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_14 , здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті, тобто вище ніж 60 км/год. по Донецькому шосе, зі сторони проспекту Миру в напрямку вулиці Висоцького в місті Дніпро.
Під час руху по Донецькому шосе в м. Дніпро водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість виявити забороняючий йому сигнал світлофору, а також транспортний засіб, який стояв в попутному з ним напрямку руху по суміжній смузі праворуч перед регульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів, які рухалися по пішохідному переході на зелений сигнал світлофора, не зменшив швидкість керованого ним автомобіля «ВАЗ-21061», р/н НОМЕР_3 , аж до повної зупинки транспортного засобу, після чого не переконавшись у безпечності руху регульованого пішохідного переходу та відсутності на ньому пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у результаті чого на пішохідному переході в районі е/о № 252, допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-21061», р/н НОМЕР_3 , на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які рухалися по вищезазначеному регульованому пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора з право на ліво відносно напрямку руху автомобіля.
Своїми діями водій автомобіля «ВАЗ-21061», р/н ш НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 12.4, 18.4, 8.7.3, 8.10 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян; завдавати матеріальних збитків»;
- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;
- п. 18.4. «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
- п. 8.7.3. «Сигнали світлофору мають такі значення»;
- ««е» червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух...»»
- п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсійного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїжджою частиною не створюючи перешкод для руху пішоходів»;
Порушення п.п. 8.7.3 (е) та 8.10. Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної події, у результаті якої пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла. Відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, епідуральної гематоми в лобній долі праворуч малого об`єму, перелому кісток склепіння та основи черепу (перелому лобної кістки з переходом на поверхню та нижню стінки лівої орбіти), перелому виличної кістки ліворуч, пневмоцифалії, забійної рани в області лівої надбрівної дуги, синців в параорбітальних областях, виличній області ліворуч та праворуч, в лобній області. Саден на грудній клітині. Закритих переломів лонної та сідничної кісток ліворуч з задовільним стоянням уламків. Садна правого колінного суглобу.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу з послідуючим падінням на дорожнє покриття, за умов дорожньо- транспортної пригоди.
Вищезазначені тілесні ушкодження утворились одночасно або в короткий проміжок часу від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі за обставин дорожньо-транспортної пригоди.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Крім того, невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної події, у результаті якої і пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла. Закритої черепно-мозкової травми. Перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Перелому даху вертлюжної западини ліворуч. Уламкового перелому середньої третини правої стегнової кістки за зміщенням уламків, з масивною рвано-скальпованою раною по внутрішній поверхні правого стегна в середній третині. Синця на задній поверхні правого передплічча в середній третині та синця на тильній поверхні правої кисті.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у вигляді: сумісної тупої травми тіла, можливо вказати, що вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли із значною силою в ліву половину тулуба, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу з послідуючим падінням на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В ході апеляційного розгляду прокурор обвинувачений та захисник наполягали на задоволення апеляційної скарги та вважали вирок необгрунтованим та занадто суворим

Прокурор, підтримав апеляційну скаргу захисника в частині суворості основного покарання та вважав можливим застосувати положення ст. 75 КК України. Просив відмовити в задоволення апеляційних вимог щодо додаткового покарання та цивільного позову оскільки вважає їх необгрунтованими.

Потерпіла ОСОБА_12 та представник потерпілої ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважають його законними та обгрунтованим.

Обвинувачений та захисник наполягали на задоволення апеляційної скарги та вважали вирок необгрунтованим та занадто суворим

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України апеляційний суд змінює вирок у випадку пом`якшення призначеного покарання, коли визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував, данні про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, а саме: часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_12 заподіяної шкоди, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину , а також особу обвинуваченого, а саме, що відносно нього на теперішній час в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за ч. 3 ст. 296 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, за місцем працевлаштування характеризується з позитивної сторони, має на утриманні дружину ОСОБА_15 , яка перебуває в стані вагітності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_8 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження

Крім того, колегія суддів не може також погодитися з доводами захисника про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по 100 000 (сто тисяч) гривень без належного обґрунтування такого розміру та вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 віл 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та таке інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1193 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини потерпілого та матеріального становища відповідача (фізичної особи).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілими були заявлені цивільні позови, в яких вони просили стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі по 100 000 (сто тисяч) гривень кожен, у зв`язку з втратою душевного спокою та порушенні звичайного ритму життя, постійному стресі через втрату здоров`я.
Розглянувши цивільні позови потерпілих, судом першої інстанції, з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілих і тривалістю відновлення, законно та обґрунтовано стягнув з обвинуваченого в рахунок заподіяння маральної шкоди на користь потерпілих по 100 000 (сто тисяч) гривень кожному.
Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, не вбачає підстав для скасування вироку в частинні стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди.
Будь-яких інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів встановлено не було
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4