У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2017 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 30 листопада 2016 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4, засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2012 року за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115, частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК) та на підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, про застосування до нього положень статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 16 лютого 2017 року зазначену ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 12 травня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2017 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК) через відсутність підстав для задоволення скарги.

У заяві засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2017 року щодо нього на підставі пункту 1 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

На підтвердження неоднакового правозастосування засуджений додав до заяви ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про наступне.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК.

Законодавством встановлено й вимоги до заяви про перегляд судового рішення (стаття 448 КПК). У заяві серед іншого має бути зазначено обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК.

Підстава, передбачена пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, визначає необхідність здійснення заявником порівняння судових рішень на предмет однаковості/неоднаковості застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що повинно бути відображено в ухвалах касаційного суду у різних справах, і ця норма має бути по-різному реально застосована судом касаційної інстанції під час розгляду справ за касаційною процедурою.

Разом з тим засуджений ОСОБА_4 у заяві не зазначив норму закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку неоднаково застосована, та не конкретизував, у чому саме полягає неоднаковість її правозастосування.

Як видно із тексту рішення, про перегляд якого порушено питання у заяві, суд касаційної інстанції підтвердив правильність висновків судів нижчих інстанцій про те, що засудження ОСОБА_4 за замах на умисне вбивство не виключає його з переліку осіб, до яких амністія не застосовується відповідно до положень частини другої статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та пункту «є» статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Зі змісту ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року, доданої до заяви на підтвердження неоднакового правозастосування, убачається, що це рішення постановлено з процесуального питання. Касаційний суд, встановивши порушення вимог статті 419 КПК, скасував ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Тобто, зазначене рішення суду касаційної інстанції не є остаточним рішенням у справі, у ньому касаційний суд не робив правового висновку щодо застосування матеріальної норми, а тому це рішення не може бути порівнюваним із рішенням, про перегляд якого порушено питання у заяві.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заява засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 447, 450, 451 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2017 року щодо нього Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3