Справа № 202/4788/17
Провадження № 1кс/202/1446/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів, подане в рамках кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.02.2017 за №0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2017 року до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів, подане в рамках кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.02.2017 за №0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.02.2017 за № 0000348, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Підставою для внесення у Єдиний реєстр досудових розслідувань з подальшим відкриттям кримінального провадження за № 0000348 стала заява громадянки ОСОБА_5 про здійснену, всупереч вимогам діючого законодавства України, приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу м. Дніпро ОСОБА_6 державної реєстрації прав власності на частину домоволодіння та частину земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за іншими особами, не зважаючи на існування заборони на відчуження вказаного вище нерухомого майна. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 є власником завершеного будівництвом будинку та земельної ділянки на якій розташований будинок, що знаходяться у АДРЕСА_1 . В червні 1996 року ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 придбали в рівних частинах (по ? частці) незавершений будівництвом будинок та земельну ділянку загальною площею 0.10га, які розташовані у АДРЕСА_1 . В липні 1998 році після розірвання шлюбу між ними, колишній чоловік ОСОБА_7 продав належну йому ? частину незавершеного будівництвом будинку і ? частину земельної ділянки іншій сторонній особі, ОСОБА_8 . ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним , на підставі чого Дніпропетровським районним судом 14 березня 2000 року було прийнято рішення про задоволення позову і визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частини незавершеного будівництвом будинку та ? частини земельної ділянки. Вказаним судовим рішенням вирішено: визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на ім?я ОСОБА_8 в частині ? тобто 0.050га.

В подальшому, ОСОБА_5 одноособово продовжуючи добудування спірного будинку, неодноразово намагалась домовитися з ОСОБА_8 про отримання останньою грошової компенсації щодо вартості належної їй ? частини недобудованого будинку та земельної ділянки, однак ОСОБА_8 відхилила цю пропозицію, але намагалась через суд виділити належну їй частину будинку в натурі. Прийнятими судовими рішеннями які набрали законної сили, ОСОБА_8 у задоволені позову про визнання права власності на ? завершеного будівництвом будинку та виділення в натурі було відмовлено. Зважаючи на це ОСОБА_5 у 2014 році звернулась до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_8 на ? частину незавершеного будівництвом будинку та сплати відповідної грошової компенсації, судовий розгляд триває, рішення по справі на теперішній час не прийнято.

В ході досудового розслідування також встановлено, що Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 05.11.1999року (відомості про яку було внесено в Державний реєстр нерухомого майна у 2006 році) було накладено арешт та заборону на відчуження нерухомого майна: будинку АДРЕСА_1 . Дана заборона є діючою, ніким не скасована. На початку 2017 року знайомлячись з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 випадково побачила, що відбулася реєстрація права власності будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на осіб які раніше не були їй відомі, а саме ОСОБА_9 і ОСОБА_10 і цю реєстрацію здійснила приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_6 , всупереч наявному у розділі «Заборона та обтяження нерухомого майна» запису про внесення в Реєстр від 2006 року заборони на відчуження будинку АДРЕСА_1 . Крім того, приватним нотаріусом ОСОБА_6 здійснена державна реєстрація земельної ділянки за відсутності зазначення кадастрового номеру ділянки, що суперечить вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію» і унеможливлює проведення будь-якої реєстрації цієї ділянки. Приватним нотаріусом ОСОБА_6 здійснено запис у Держаному реєстрі речових прав нерухомого майна про реєстрацію права власності ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , начебто як отримане вперше і не здійснено запис про набуття цього права вказаними особами як похідного від права власності ОСОБА_8 , чим зроблена спроба зареєструвати право власності тих осіб на будинок завершений будівництвом, тобто вказані особи стали власниками майна, що належить ОСОБА_5 .

Також в ході досудового розслідування, під час допиту потерпілого встановлено, що сторони: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , уклали попередній договір до договору міни, на підставі якого Сторона 1 ( ОСОБА_8 ) зобов`язана передати стороні 2 ( ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ) ? частини житлового будинку та ? земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а сторона 2 зобов`язана передати стороні 1 грошові кошти у сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США та транспортний засіб Марки ЗАЗ 969М, 1994 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , який належить стороні 2 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ОСОБА_6 , за реєстровим № 990. Вказане зобов`язання відбулося без укладання договору міни та без направлення другій стороні пропозицій про його укладання, хоча в п. 7 попереднього договору до договору міни вказано, що зобов`язання припиняються, якщо не буде укладено договір міни вищезазначеного майна, а також якщо жодна сторона не направить другій стороні пропозицію щодо його укладення.

Одночасно, приватним нотаріусом ОСОБА_6 при перенесені запису в розділі «Заборона та обтяження» самовільно внесені як власники ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , який на час здійснення запису нотаріусом вже був померлою особою, а за життя ніколи не був власником спірного нерухомого майна. В той же час запис щодо наявного права власності ОСОБА_5 нотаріусом взагалі виключено.

Вказані обставини дають підставу органам досудового слідства передбачати існування в діях приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України «самоправство» тобто самовільно, всупереч встановленому законом порядку, здійснення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється громадянином, якщо такими діями було завдано шкоду інтересам громадянина.

Існуючи у матеріалах кримінального провадження документи які зібрані органом досудового слідства не надають органу досудового розслідування можливості здійснити перевірку в повному обсязі всіх зазначених вище обставин та досягти дієвості кримінального провадження. За існуючих умов слідчий позбавлений можливості формування правильної правової позиції сторін кримінального провадження.

Як вбачається, при здійснені державної реєстрації прав на спірне нерухоме майно нотаріус ОСОБА_6 використовувала документи, які відсутні в матеріалах кримінального провадження, а саме: документи, що стали підставою виникнення права власності на нерухоме майно, а саме на частину земельної ділянки і будинку АДРЕСА_1 ; матеріали реєстраційної справи: попередній договір міни від 24.06.2016р.; свідоцтво про право власності на транспортний засіб ЗАЗ 969 М 1994року випуску; договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.06.2016, за реєстровим № 990; Акт приймання передачі автомобіля; банківські документи, що підтверджують отримання ОСОБА_8 30 000 доларів США (платіжні документи); правовстановлюючі документи ОСОБА_8 на будинок і земельну ділянку; витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку; технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 , та які у сукупності з наявними документами кримінального провадження мають істотне значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному проваджені.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 подане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України розглядається клопотання без особи в володінні якої знаходяться речі та документи.

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій.

Згідно матеріалів, доданих до клопотання, слідчим доведено обставини, передбачені ч.5 ст.163 КПК України, а саме те, що вказаний вище перелік документів перебуває у володінні нотаріуса ОСОБА_6 , іншим способом ніж отримання доступу до документів та зняття їх копій неможливо довести або спростувати наведені вище обставини кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

В судовому засіданні слідчим доведено, що іншими способами встановити осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення не вбачається можливим.

Слідчим також доведено, що вказані документи які перебувають у нотаріуса ОСОБА_6 є важливими речовими доказами в даному кримінальному провадженні і у сукупності з іншими документами дадуть змогу об?єктивно та неупереджено прийняти законне рішення щодо дій всіх сторін кримінального провадження. Також існує нагальна необхідність здійснити аналіз всіх документів на підставі яких приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 (номер свідоцтва 4791) офіс якої розташований за адресою: АДРЕСА_2 , здійснена державна реєстрація права власності на частину земельної ділянки та частину будинку АДРЕСА_1 ..

Враховуючи те, що інформація, яка знаходиться у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , відповідно до п.3 ч.1 ст.162 КПК України становить охоронювану законом таємницю, вважаю неможливим іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вищевказаних документів.

Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.

Частиною 1 статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст.309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131-132, 159-160, 162-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів задовольнити.

Надати слідчому СВ Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , іншим слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000348 дозвіл на проведення тимчасового доступу до оригіналів документів та отримання завірених належним чином копій цих документів, а саме: документів, що стали підставою виникнення права власності на нерухоме майно, а саме на частину земельної ділянки і будинку АДРЕСА_1 , матеріали реєстраційної справи: попередній договір міни від 24.06.2016р.; свідоцтво про право власності на транспортний засіб ЗАЗ 969 М 1994року випуску; договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.06.2016, за реєстровим № 990; Акт приймання передачі автомобіля; банківські документи, що підтверджують отримання ОСОБА_8 30 000 доларів США (платіжні документи); правовстановлюючі документи ОСОБА_8 на будинок і земельну ділянку; витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку; технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 , які знаходяться у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (номер свідоцтва 4791) офіс якої розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк виконання ухвали встановити по 17 серпня 2017 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1