ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-114 км17 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2016 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Сум, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 31 грудня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бездрика Сумського району Сумської області, жителя м. Сум, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не судимого;
- за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця м. Суми, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 09 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. ст. 357, 70, 71 КК до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,
- за ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, в тому числі за вироком від 09 грудня 2015 року, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 102 485 грн 57 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн моральної шкоди, а всього 103 485 грн 57 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 56 058 грн 37 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн моральної шкоди, а всього 57 058 грн 37 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 114 грн 00 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн моральної шкоди, а всього 1 114 грн 00 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 жовтня 2016 року за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 вказаний вирок змінено, на користь потерпілого з ОСОБА_6 стягнуто 30 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині судове рішення залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за те, що вони, 11 жовтня 2014 року, близько 01 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи на 8 поверсі багатоповерхового будинку (гуртожитку), вчинили хуліганські дії, а саме: з хуліганських спонукань ОСОБА_6 із пневматичного пістолета здійснив 1 постріл по автомобілю «Renault Megane Scenic», спричинивши шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 4 691, 64 грн.
Цього ж дня, о 5 годині ранку, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили свої хуліганські дії. Так, ОСОБА_7 вистрілив із пневматичного пістолета по автомобілю «Volkswagen Golf», спричинивши потерпілому ОСОБА_10 шкоду на суму 114 грн. Виявивши, що пошкодження на автомобілях є помітними, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вирішили спалити автомобілі. За допомогою палаючих аркушів паперу, розбивши скло, ОСОБА_6 підпалив обшивку салону автомобіля «Renault Megane Scenic», вартістю 112 485 грн 57 коп, а ОСОБА_8 - «Volkswagen Golf», вартістю 56 058 грн. У вказаний спосіб обидва транспортні засоби були знищені шляхом підпалу.

У касаційні скарзі прокурор, фактично посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особи засуджених, внаслідок надмірної м`якості, порушення кримінального процесуального закону просить ухвалу апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства та умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_7 у вчиненні хуліганства, а ОСОБА_8 умисного пошкодження майна, шляхом підпалу і правова кваліфікація їх дій відповідає дослідженим доказам та у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів скарги прокурора про порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок надмірної м`якості, то колегія виходить з наступного.
Згідно зі статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим, а також відповідати вимогам, які до нього пред`являються кримінальним процесуальним законом. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Ухвала суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не відповідає цим вимогам.
Так, зі змісту судових рішень вбачається, що в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та ухвалення нового судового рішення з призначенням ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч.1 ст. 296 КК України, більш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, а щодо ОСОБА_7 фактично оскаржував обґрунтованість застосування до нього статті 75 КК. Перевіривши доводи потерпілого суд дійшов висновку про те, що вони є непереконливими та не конкретно сформульованими. Разом з тим, таке своє рішення апеляційний суд належним чином не мотивував.
В ухвалі апеляційного суду не знайшли спростування й доводи потерпілого про те, що дії засуджених під час досудового розслідування та судового розгляду, які полягали в наданні не стабільних та суперечливих показань, а також неодноразова безпричинна неявка до суду, не свідчать про щирий осуд своєї неправомірної поведінки, а визнання вини мало місце, тільки під тиском беззаперечних доказів та з метою уникнення більш суворого покарання.
Також в апеляційній скарзі потерпілий посилався на те, що з боку засуджених не вжито достатніх заходів до відшкодування шкоди. Тому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наполягали в суді на призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 найбільш суворого покарання.
Ці доводи апеляційним судом належним чином не вивчались та не спростовувались.
Крім того, без належного аналізу та обґрунтування з боку апеляційного суду залишились апеляційні вимоги потерпілого ОСОБА_9 щодо безпідставного звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 . Так, потерпілий акцентував увагу на тому, ОСОБА_7 не вибачився за скоєне, що виключає власний осуд його злочинних дій. Характеристика з місця проживання, яку суд першої інстанції не врахував при вирішенні питання щодо обрання виду і міри покарання, вказує на його ганебну поведінку. Зазначені доводи апеляційним судом також не спростовані.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд кримінального провадження всупереч вимогам ст. 2 КПК Українивідбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 348 цього Кодексу підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду необхідно ретельно перевірити зібрані у справі докази дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, перевірити доводи апеляційних скарг, а також інші доводи касаційної скарги прокурора та з урахуванням усіх обставин, ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3