АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/332/17 Справа № 206/2274/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000244 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м.Дніпропетровськ, зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , , раніше судимий - 29.09.2014 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1020 грн. в дохід держави, -10.11.2014 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України та ч.2 ст.309 КК України
за участю
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі з доповненнями /т.2 161-162, 174/ обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року та виправдати його.
В обґрунтування своїх вимог вказує що, було порушено його право на захист, оскільки судове засідання проводилось українською мовою, яку він не зрозуміє, було відмовлено у задоволенні його клопотань, зокрема у повторному допиті закупника, проведенні дактилоскопічної експертизи для підтвердження його непричетності до інкримінованих йому злочинів, не були досліджені речові докази, що є порушенням права на захист, кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковане, свідки та поняті є нештатними співробітниками ОБНОНу, які надавали неправдиві свідчення, судом не було взято до уваги показання свідків , які свідчили, що обвинувачений не займається збутом наркотичних речовин, судовий процес мав упереджений характер.
Крім того, суд не врахував його стан здоров`я, похилий вік батьків, вважає, що судовий розгляд проводився однобічно, з обвинувальним нахилом відносно нього.

В апеляційній скарзі з доповненнями /т.2 а.с.п.164-168, а.с.п.183-188, а.с.п.190-193/ захисник ОСОБА_7 відповідно до ст.396 КПК України та ч.3 ст.404 КПК України просить дослідити докази, якими обґрунтовується судове рішення, на предмет законності їх отримання та допустимості; вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що судом допущено неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Обвинувачений був позбавлений права на належну правову процедуру, справедливий розгляд безстороннім судом та як наслідок порушення права на захист.
Суд не застосовував при розгляді провадження практику ЄСПЛ, внаслідок чого постановлено незаконний, несправедливий вирок.
Захисник не мав достатньо часу для ознайомлення із матеріалами провадження, крім цього, суд відхилив всі клопотання обвинуваченого та його захисника без жодного обґрунтування, надав право допиту ОСОБА_6 за межами процесу, без участі захисника, співробітнику УВБ.
Також, звертає увагу, що суд першої інстанції не повернув прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків; не відреагував на незаконне затримання ОСОБА_6 та позбавлення його права на захист, численні порушення, допущені органом досудового слідства.
Захисник зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені майже через місяць після того, як вони виявлені.
Суддя розглядала адміністративну справу, яку використовували в якості доказу інкримінованого епізоду від 07 лютого 2015 року, а тому не може бути неупередженою, при цьому декілька разів продовжувала термін тримання під вартою особі обвинуваченого без належного обґрунтування, здійснюючи тиск на свідків та захист.
Зауважує, що судом не було з`ясовано підстав для проведення НСРД, отримання грошей для закупки, легендування закупника, добровільність його участі в спецоперації, при цьому суд посилається у вироку на докази, отримані незаконним шляхом, з чужих слів, які суперечать одне одному.
Не зазначив у рішенні суду дані, які характеризують особу, а саме: позитивні риси ОСОБА_6 з показів свідків, а також те, що ОСОБА_6 перед затриманням добровільно пройшов курс метадонової замісної підтримуючої терапії та за власною ініціативою позбавився наркотичної залежності, і не врахував їх при призначенні покарання; не довівши суб`єктивну сторону злочину в частині мети, а саме користі та збагачення, оскільки твердження обвинуваченого про те, що закупник віддав йому борг, ніким і нічим не спростовані.
Звертає увагу, що в обвинувальному акті за епізодом від 29 березня 2015 року немає даних про те, скільки ОСОБА_6 збув опію закупнику, а лише твердження про подальшу добровільну видачу закупником шприца з рідиною коричневого кольору. Крім того, мова йде про шприц об`ємом 2,0 мл, якого серед речових доказів, як і відповідної речовини, не існує.
Стосовно контрольної закупки від 29 березня 2015 року захисник вказує, що остання взагалі не контролювалася понятими та була проведена за відсутності законних підстав, а інкриміноване придбання, зберігання, володіння саме ОСОБА_6 , а не власником квартири, якого взагалі не допитували, чи кимось іншим, канабісу жодним доказом не доведені.
Судом не досліджувались та не оглядалися речові докази, а після закінчення досудового слідства для огляду ОСОБА_6 не пред`являлися.
Стосовно грошових купюр, захисник вбачає, що в протоколі огляду особи зазначено, що у ОСОБА_6 вилучено 302 гривні без зазначення купюр та серій, а у вироку зазначено 332 гривні. Згідно протоколу огляду грошей від 29 березня 2015 року (проводився з 9 годині 30 хвилин до 9 години 50 хвилин) було оглянуто 19 купюр номіналом 5 шт. по 20 гривень, 3 шт. по 10 гривень, 2шт. по 5 гривень, 1 шт. по 2 гривні., 8 шт. по 1 гривні. Всього 150 гривень. При цьому були присутні поняті, але не було закупника. В протоколі про результати контролю за вчиненням злочину (проводився 29 березня 2015 року з 12 години 55 хвилин до 13 години 40 хвилин, тобто через 3 години після огляду грошей) зазначено, що закупнику видано 16 купюр номіналом 5шт. по 20 гривень, 4 шт. по 10 гривень, 2 шт. по 5 гривень, 1 шт. по 2 гривні, 4 шт. по 1 гривні - всього 156 гривень. Понятих при видачі грошей закупнику не було. Згідно протоколу та вироку суду закупка опію була проведена за 120 гривень, однак закупник ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що опій, який він нібито придбав у ОСОБА_6 коштує 100 гривень, а 20 гривень він дав йому просто так. При тому, після здійснення закупки залишок виданих грошей закупник не повертав і не з`ясовано, де вони ділися.
Також сторона захисту вбачає суперечність стосовно об`ємів шприців та їх змісту, а саме у вироку стверджується, що 29 березня 2015 року о 13 годині 26 хвилин ОСОБА_6 збув ОСОБА_9 опій у медичному шприці об`ємом 2,0 мл, а закупник потім видав цей шприц з рідиною 1,063г. В протоколі про результати контролю за вчиненням злочину в графі вилучені речі та спосіб їх ідентифікації взагалі пусті графи, тобто немає посилання на об`єм шприца та кількість речовини в ньому.
В протоколі обшуку двічі зазначено, що при обшуку квартири на балконі вилучений шприц об`ємом 5 мл, заповнений до відмітки 5 мл, тобто повний, і жоден свідок не казав, що шприц був не повний, але у вироку зазначено, що в ході обшуку вилучений шприц об`ємом 5,0 мл, заповнений рідиною коричневого кольору об`ємом 3,9868г, тобто не повний. Отже, в шприці не достає саме стільки рідини, скільки нібито було у закупника в шприці. Також зовсім не з`ясовано, звідки з`явився шприц 5,0 мл з рідиною коричневого кольору «опієм» (0,4488 г), який зазначено у вироку;
Крім вказаного, у вироку стверджується, що у шафі на лоджії зальної кімнати було виявлено та вилучено паперовий згорток, заповнений речовиною зеленого кольору у подрібненому стані масою 23,286 г. А в останньому абзаці на арк.5 вироку йдеться про висновок експерта стосовно речовини рослинного походження масою 24,990 г. Тоді як в протоколі обшуку про лоджію взагалі не йдеться, а йдеться про 2 балкони, на одному з яких вилучений шприц 5 мл, а на другому 2 паперових згортки з вмістами подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, схожої на наркотичний засіб марихуана масою 5г, що, як встановлено, не є наркотичною речовиною;
В протоколі про результати аудіо-, відео контролю зазначений час дії 13:06-13:34 29 березня 2015 року. В описовій частині протоколу зазначено точний час збуту -13 годин 26 хвилин. В протоколі про результати контролю за вчиненням злочину зазначений час дії 12:55-13:40 год. 29 березня 2015 року. А в описовій частині цього протоколу взагалі зазначено, що учасники прибули на місце початку негласної слідчої дії в 14:55 год.
Також посилається на недопустимість доказів-висновки експертів, на незаконні дії працівників правоохоронних органів при видачі грошей закупнику, відсутність законних підстав для проведення аудіо-, відео контролю, контролю за вчиненням злочину, відсутність понятих при здійсненні зазначених дій, проведення огляду особи та особистих речей ОСОБА_10 з посиланням на норми КУпАП, позбавлення права на захист при обшуку, наявність провокації, незаконне затримання, незаконні методи слідства.
В апеляційній скарзі /т.2 а.с.п.170-171/ прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, справу направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування посилається на те, що судом було безпідставно виключено з обвинувачення ОСОБА_6 епізод незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу. ОСОБА_12 , який згідно обвинувального акту мав місце 04 лютого 2015 року.
На апеляційну скаргу прокурора, захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 /т.2 а.с.п.194-195/ подано заперечення, відповідно до якого останній вказує, що суд правильно зазначив у вироку про недоведеність інкримінованого ОСОБА_6 епізоду від 04 лютого 2015 року, посилаючись на відсутність жодного письмового доказу, в тому числі висновків судово-хімічної експертизи стосовно речовини, вилученої у ОСОБА_12 , а також багато інших підстав, які вказують на фальсифікацію даного епізоду працівниками міліції, тому він просить відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання: ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Виключено з обвинувачення ОСОБА_6 епізод від 04 лютого 2015 року у незаконному збуті ОСОБА_12 особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований; вирішено питання речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
За встановлених у вироку обставин, ОСОБА_6 маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, будучи особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, у невстановленому слідством місці і у невстановлений слідством час незаконно придбав з метою збуту невстановлену слідством кількість особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований (не менше 1,0603 г.) після чого придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований залишив незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного збуту до 29 березня 2015 року.
Далі ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, 29 березня 2015 року 13 годині 16 хвилин,знаходячись за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20 років Перемоги, біля буд. № 33, зустрівся з ОСОБА_9 (особою, яка діє без розкриття достовірних відомостей про неї), який звернувся до нього з проханням продати, тобто передати за грошову винагороду,особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.
В той же день, 29 березня 2015 року о 13 годині 26 хвилин ОСОБА_6 , прийнявши прохання ОСОБА_9 , із загальної кількості раніше незаконно придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, який він на той час мав при собі, перенісши його з місця свого мешкання до місця зустрічі з ОСОБА_9 , незаконно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, збув за грошову винагороду в розмірі 120 грн. ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який знаходився у медичному шприці об`ємом 2,0 мл.
29 березня 2015 року близько 13 години 34 хвилин ОСОБА_9 добровільно видав працівникам СВ та СБНОН Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області вказаний медичний шприц з рідиною коричневого кольору в кількості 1,0603 г., яка в подальшому була вилучена.
Крім цього, 29 березня 2015 року в період часу з 17 годин 42 хвилин до 18 годин 50 хвилин, за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 був проведений санкціонований обшук, в ході якого працівниками СВ та СБНОН Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на балконі зальної кімнати виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 5,0 мл., заповнений рідиною коричневого кольору об`ємом 3,9868 г., який ОСОБА_6 незаконно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст.309 КК України, придбав та зберігав з метою незаконного збуту.
ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, вчинюючи злочин повторно, будучи особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, у невстановленому слідством місці і у невстановлений слідством час повторно незаконно придбав невстановлену слідством кількість особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс (не менше 23,286 г.) після чого придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, залишив незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту до 29 березня 2015 року
29 березня 2015 року, в період часу з 17 годин 42 хвилин до 18 годин 50 хвилин, за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 був проведений санкціонований обшук, в ході якого працівниками СВ та СБНОН Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області у шафі на лоджії, зальної кімнати було виявлено та вилучено паперовий згорток заповнений речовиною зеленого кольору у подрібненому стані масою 23,286 г., яку ОСОБА_6 незаконно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України незаконно зберігав без мети збуту.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, думку захисника ОСОБА_7 , який в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги з доповненнями та просив закрити кримінальне провадження, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу і уточнену апеляційну скаргу захисника, та, кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно із ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора.
Згідно зі ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з такого.
Висновок суду першої інстанції про виключення з обвинувачення ОСОБА_6 епізоду незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу ОСОБА_12 від 04.02.2015 року за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, і є обґрунтованим, а тому колегія суддів з ним погоджується.
Так, суд належним чином перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за вказаним епізодом та дав належну оцінку доказам по даному кримінальному провадженню. Зокрема, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що покази закупника ОСОБА_12 ґрунтуються тільки на припущеннях, а покази ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були понятими під час оперативної закупки 04.02.2015 року, підтверджують лише факт виявлення та вилучення у ОСОБА_12 шприца з рідиною, та не можуть вказувати на те, що збут наркотичного засобу ОСОБА_12 скоїв саме ОСОБА_6 , оскільки такі показання не підтверджується будь-якими письмовими доказами по цьому епізоду.
Отже, суд правильно не врахував показання вказаних свідків, які не підтвердуються іншими доказами, в якості достатньої підстави для безспірного визнання вини ОСОБА_6 за цим епізодом, та, не погодившись з доводами прокурора у цій частині, обґрунтовано виключив з обвинувачення ОСОБА_6 вищезазначений епізод, з чим погоджується колегія суддів, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо достатніх доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за вищевказаним епізодом, є необґрунтованими.
Однак колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині його засудження за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо незаконності обвинувального вироку через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає такими, що заслуговують в цій частині на увагу з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом першої інстанції не було дотримано зазначених вимог, внаслідок чого він дійшов необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого судом були необґрунтовано відкинуті доводи захисту та обвинуваченого ОСОБА_6 в частині його засудження за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.
Апеляційним переглядом встановлено, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в частині його засудження за ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції поклав показання закупника ОСОБА_9 , показання понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протокол огляду від 29.03.2015 року з фототаблицею, в ході якого за участю понятих було оглянуто грошові купюри, протокол про результати аудіо-, відео контролю від 29.03.2015 року з додатком Micro SD «SP» 4GB інв. №17, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.03.2015 року, протокол огляду особи та особистих речей від 29.03.2015 року, протокол обшуку від 29.03.2015 року, висновки експертів № 70/10-824 від 01.04.2015 року, №79/15 від 06.04.2015 року, №70/12-872 від 07.04.2015 року, відтворені та переглянуті відеозаписи оперативної закупки та обшуку та ін. Обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованих йому злочинах не визнав та заперечував факт збуту ОСОБА_9 наркотичного засобу та зберігання наркотичних засобів.
Частково дослідивши докази, судова колегія дійшла висновку, що матеріали кримінального провадження не містять достатньо доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень в частині його засудження за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, на що суд першої інстанції не звернув уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Згідно із ч.3 ст.271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Європейський Суд в п. 135 рішення «Худобін проти Російської Федерації» зазначив, що необхідно встановлювати ясну і передбачувану процедуру по здійсненню слідчих заходів, так же як і спеціального контролю, щоб забезпечити добросовісність зі сторони органів державної влади та дотримання необхідної мети зі сторони правоохоронних органів

Так, судом не встановлено, з дозволу кого або на яких підставах відбулася контрольна закупка 29.03.2015 року. У протоколах зазначено, що дана дія проводиться на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, однак дата, строк дії цієї ухвали, прізвище слідчого судді, який її постановив, не зазначені. Також не зазначені відомості щодо постанови прокурора про проведення вказаної негласної слідчої(розшукової) дії, така постанова відсутня і в матеріалах кримінального провадження, що свідчить про ненадання суду даних щодо законних підстав проведення контрольної закупки. В представлених суду матеріалах також відсутні доручення оперативному підрозділу на участь у проведенні такої негласної слідчої дії як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів, внаслідок чого допущено порушення вимог, передбачених ст.41 КПК України. Відсутні дані про існування таких процесуальних рішень і в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Однак стороною обвинувачення зазначений обов`язок не було виконано, тоді як стороною захисту в ході судового розгляду зверталась увага на недопустимість доказів, отриманих внаслідок провокації.
З матеріалів кримінального провадження вбачаються істотні невідповідності щодо наданих в ході оперативної закупівлі 29 березня 2015 року закупнику ОСОБА_9 грошей з метою закупівлі наркотичного засобу. Так, згідно протоколу огляду грошей від 29.03.2015 року, який проводився з 9:30 до 9:50 години, було оглянуто 19 купюр номіналом 5 шт. по 20 грн., 3 шт. по 10 грн., 2шт. по 5 грн., 1 шт. по 2 грн., 8 шт. по 1 грн., а всього 150 гривень. При цьому грошові кошти оглядались в присутності понятих, однак був відсутній закупник, огляд якого в присутності понятих, як і видача закупником наркотичного засобу та решти грошей, як того вимагають норми чинного законодавства, не проводились. В протоколі про результати контролю за вчиненням злочину, який проводився 29.03.2015 року з 12:55 до 13:40 години, зазначено, що закупнику видано 16 купюр номіналом 5шт. по 20 грн., 4 шт. по 10 грн., 2 шт. по 5 грн., 1 шт. по 2 грн., 4 шт. по 1 грн., всього 156 гривень, тобто розмір та кількість купюр, оглянутих та виданих закупнику, не відповідають одне одному. Понятих під час видачі грошей закупнику також не було. Згідно вироку суду закупка опію була проведена за 120 гривень. Закупник ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснював, що опій, який він начебто придбав у ОСОБА_6 , коштує 100 гривень, а 20 гривень він дав ОСОБА_6 просто так.
В обвинувальному акті по епізоду від 29.03.2015 року немає даних про кількість опію, яку збув ОСОБА_6 закупнику, а зазначається про подальшу добровільну видачу закупником шприца з рідиною коричневого кольору. При цьому вказується про шприц об`ємом 2,0 мл. Про медичний шприц об`ємом 2,0 мл, у якому 29.03.2015 року о 13:26 год. ОСОБА_6 збув ОСОБА_9 опій, зазначається також у вироку, тоді як в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину не заповнені графи щодо вилучених речей та спосіб їх ідентифікації, в описовій частині також немає відомостей про час повернення закупника на місце закінчення слідчої дії, а також про об`єм шприца, виданого ОСОБА_9 (Т.1 а.п.48-51), крім того, в переліку речових доказів шприц об`ємом 2,0 мл з рідиною коричневого кольору об`ємом 1,063г. відсутній. Дані про об`єм медичного шприца, в якому закупник ОСОБА_9 видав опій ацетильований після оперативної закупки, також відсутні і у висновку експерта №70/10-824 від 01.04.2015 року. В постанові про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 30.04.2015 року вказаний медичний шприц об`ємом 5,0 мл, у якому після проведення експертизи міститься речовина коричневого кольору масою 1,0603г., що не відповідає зазначеному шприцу у висунутому обвинуваченні.
Крім того, в протоколі про результати аудіо-, відео контролю зазначений час дії - 29.03.2015 року 13:06-13:34 години. В описовій частині протоколу вказаний точний час збуту- 13 годин 26 хвилин, а також, що 29.03.2015 року група у вищезазначеному складі разом із закупником ОСОБА_9 прибула до місця початку негласної слідчої дії «близько 13200», тоді як в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину зазначений час дії 12:55-13:40 год. 29.03.2015 року, а в описовій частині цього протоколу вказано, що учасники прибули на місце початку негласної слідчої дії в 14:55 год.
Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Пунктом 1 ч.2 ст.87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
З огляду на допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, відсутність правових підстав для проведення оперативної закупки, приймання в ній участі не уповноважених осіб, наявність істотних невідповідностей, колегія суддів приходить до висновку, що докази по епізоду збуту ОСОБА_9 опію від 29.03.2015 року були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому не можуть вважатися допустимими, усунути допущені порушення шляхом допиту свідків, закупника, понятих, перегляду відео файлу контролю місця за вказаних обставин неможливо.
Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Оскільки не встановлено достовірних даних про об`єм медичного шприца, підстави проведення оперативної закупки, тому отримані висновки експертів також не можуть вважатись допустимими доказами.
Отже, суд першої інстанції належним чином не мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_6 в збуті 29 березня 2015 року наркотичного засобу «опій ацетильований» закупнику ОСОБА_9 , не навів достатніх доказів, на яких ґрунтуються дані висновки про винність останнього в цій частині обвинувачення, визнаного судом доведеним, що не відповідає вимогам ст.374 КПК України, не перевірив належним чином заяву обвинуваченого щодо провокації злочину, оцінки цій обставині не дав, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність провокації злочину з боку працівників міліції і відповідно прийшов до невірного висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про призначення групи прокурорів від 28.04.2015 року для здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000775, яка не підписана прокурором Самарського району м.Дніпропетровська старшим радником юстиції ОСОБА_18 , що викликає певний сумнів у законності та достовірності даного процесуального документа, оскільки він не оформлений у відповідності до вимог ч.1 ст.37 КПК України, що позбавляє можливості перевірити правові підстави для обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, а також процесуальні повноваження прокурора, який затвердив обвинувальний акт, що має істотне значення, та ставить під сумнів вчинені на його підставі процесуальні дії та рішення.
Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано взято до уваги протокол огляду особи від 29.03.2015 року, який, по-перше складений на підставі норм КУпАП, тоді як відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 в цей час був затриманий на підставі ст.208 КПК України, по-друге, відповідно до протоколу огляду у ОСОБА_6 вилучено 302 гривні (Т.1 а.п.57-60) без визначення купюр та серій, тоді як речовими доказами визнано 332 гривні із зазначенням серій та купюр(Т.1 а.п. 149-151).
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів також було встановлено порушення прав затриманого ОСОБА_6 на захист, які були допущені працівниками органу досудового розслідування. Так, з протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції о 16 год. 40 хв., та з цього часу відповідно до статей 209 та 42 КПК України набув статусу підозрюваної особи. Однак протокол затримання ОСОБА_6 був складений слідчим тільки після проведення обшуку квартири обвинуваченого, а тому під час затримання ОСОБА_6 та проведення обшуку житла і особи, згідно з вимогами ч. 2 ст. 20, ст.42, ст. 209 КПК України уповноважені службові особи органу досудового розслідування належним чином не роз`яснили йому права як підозрюваного, в тому числі і право на захист, та не забезпечили реалізацію законодавчо-визначених прав затриманої особи, а також не врахували, що ОСОБА_6 фактично приймав участь під час обшуку житла як підозрюваний, що визнав сам слідчий у протоколі затримання, однак будь-яких прав йому як підозрюваному не роз`яснив, що вплинуло на реалізацію його права на захист, в тому числі і під час обшуку житла.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинених злочинах не визнав та заперечував не тільки факт збуту ОСОБА_9 наркотичного засобу, але і належність вилучених під час обшуку житла на балконі шприца, походження якого йому не відоме, та канабісу, підтверджуючи лише зберігання насіння коноплі для рибалки. Дані покази обвинуваченого підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які були присутні в якості понятих під час особистого огляду ОСОБА_6 та обшуку житла останнього, а саме, про те, що при вході на балкон у совку було знайдено 5-ти кубовий шприц з рідиною коричневого кольору, при цьому ОСОБА_6 повідомляв, що шприц йому не належить.
Крім того, в протоколі обшуку (Т.1 а.п.73-78) двічі зазначено, що при обшуку квартири на балконі вилучений шприц об`ємом 5 мл, який заповнений до відмітки 5 мл, що вказує на те, що він є повним, що підтверджується також показами понятих, а також відеозаписом даної слідчої дії, але судом у вироку визначено, що в ході обшуку вилучений шприц об`ємом 5,0 мл, заповнений рідиною коричневого кольору об`ємом 3,9868г, що не відповідає даним протоколу обшуку, оскільки шприц не повний. Крім того, згідно із висновком експерта № 70/10-824 від 01.04.2015 року на експертизу органом досудового розслідування 31.03.2015 року був наданий опечатаний пакет з пояснювальним написом «Вилучено під час обшуку по кримінальному провадженню № 0000244 шприц об`ємом 5 мл заповнений на 5 мл рідиною коричневого кольору», при цьому упаковка не була порушена, але при її відкритті встановлено, що в ній знаходиться запаяний медичний шприц з полімерного матеріалу, який містить 3,9868 г рідини коричневого кольору. Але судом не були усунуті протиріччя щодо цих обставин, не було їм надано належної оцінки, які при апеляційному розгляді усунути не можливо.
Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо розбіжностей у протоколі обшуку житла та висунутому обвинуваченні. Так, відповідно до протоколу обшуку у квартирі в шафі з лівої сторони, яка знаходиться у коридорі, було виявлено паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження, схожої на марихуану, без зазначення маси, а також на другому балконі було виявлено два паперові згортки з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, яка зовні схожа на наркотичний засіб марихуана масою близько 5 г. Однак за обвинувальним актом у шафі на лоджії зальної кімнати було виявлено та вилучено паперовий згорток, заповнений речовиною зеленого кольору у подрібненому стані масою 23,286 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом-канабіс, що не відповідає протоколу обшуку, в якому визначена інша маса речовини, та вказано про вилучення на лоджії двох пакунків речовини рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані. Однак у висновку експерта №79/15 від 06.04.2015 зазначається про надання на експертизу трьох пакунків, у двох з яких надане на експертизу насіння масою 1,988г, 0,742г, вилучене у ОСОБА_6 , наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містить, тоді як у протоколі обшуку взагалі не вказується про вилучення насіння.

Не містять матеріали кримінального провадження і правові підстави участі оперативного підрозділу під час обшуку житла, що є порушенням ст.41 КПК України та ставить під сумнів законність проведення вказаної слідчої дії.

Також заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо не відкриття їм речових доказів стороною обвинувачення.

В п.62 рішення ЄСПЛ «Баннікова проти Російської Федерації» від 04.11.2010 року Європейський Суд визнав, що право на справедливий судовий розгляд згідно із ст.6 Конвенції включає в себе і право на розкриття всіх речових доказів, які знаходяться у розпорядженні сорони обвинувачення як на користь, так і проти обвинуваченого, разом з тим допускає, що можуть існувати обмеження в реалізації права на змагальний судовий розгляд в тих випадках, коли це необхідно згідно із суспільними інтересами, такими як національна небезпека, необхідність збереження в таємниці конкретних слідчих методів роботи чи захисту основоположних прав іншої особи.

Хоча і відсутність у вироку посилання на практику Європейського суду з прав людини з огляду на ст. 374 КПК України не може саме по собі свідчити про незаконність рішення, однак неврахування правових позицій Європейського суду з прав людини та положень КПК України в даному кримінальному провадженні перешкодило суду постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Допущені порушення неможливо усунути шляхом допиту понятих, свідків, перегляду відеозапису, а тому суд дійшов необґрунтованого висновку щодо доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України за епізодами від 29 березня 2015 року, а саме епізоду незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, та епізоду незаконного придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу-канабісу-без мети збуту, які було вилучено під час санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про те, що не добуто достатніх доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України заслуговують на увагу.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що всі можливості для одержання додаткових доказів, які б підтвердили винність ОСОБА_6 по висунутому обвинуваченню, вичерпані, а з точки зору достатності доказів, обвинувачення не має тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, що виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.284 КПК України - кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Як витікає з положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Отже, встановлені апеляційним судом вищезазначені численні порушення та відсутність по справі сукупності достатніх, належних й допустимих доказів та наявність непереборних та розумних сумнівів щодо винуватості особи ОСОБА_6 , є законною підставою для скасування даного обвинувального вироку в частині засудження обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України , та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 цій частині на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо позбавлення його права на розгляд справи російською мовою, що потягло за собою позбавлення права на захист, то в даному випадку на думку колегії суддів, районним судом не було порушено дане право обвинуваченого, оскільки судочинство в Україні здійснюється державною мовою, ОСОБА_6 є громадянином України, народився в Україні, отримав середню та середньо-технічну освіту в України та весь час мешкав на її території, був засудженим та жодного разу не потребував послуг перекладача, крім того, протягом досудового слідства та судового розгляду мав захисника, тому апеляційні вимоги в цій частині є необгрунтованими.
Доводи захисника ОСОБА_7 про не надання йому часу для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Не можна погодитись і з доводами апеляції захисника щодо відхилення судом майже всіх клопотань обвинуваченого та його захисту, оскільки всі заявлені клопотання були вирішені судом шляхом постановлення ухвал щодо них, а статтею 374 КПК України не передбачено зазначення долі вирішених клопотань у рішенні суду по суті.
На думку колегії суддів не є порушенням прав обвинуваченого у зв`язку із наданням дозволу на допит ОСОБА_6 за межами процесу співробітнику УВБ, оскільки цей допит здійснювався в рамках іншого кримінального провадження за ст. 365 КК України щодо незаконних дій працівників міліції, де ОСОБА_6 був заявником.
Відсутні підстави вважати такими, що підлягають задоволенню, і викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи про необхідність визнання доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими з підстав внесення відомостей про кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_6 29.03.2015 року, до ЄРДР майже через місяць після того, як вони виявлені, а саме 27.04.2015 року, що суперечить нормам ст. 214 КПК України з огляду на те, що дані про вказані злочини були внесені до ЄРДР у строки, які відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, в рамках іншого кримінального провадження від 07.02.2015 року за ч.2 ст. 307 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.307, ч.2 с.309 КК України підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження в цій частині на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а в частині виключення з обвинувачення ОСОБА_6 епізоду від 04.02.2015 року у незаконному збуті ОСОБА_12 особливо небезпечного наркотичного засобу- опію ацетильованого- залишенню без змін.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Колегія суддів у зв`язку із зазначеним згідно із п.п.3,4,5 ч.9 ст.100 КПК України вирішує питання щодо речових доказів, а саме: майно, що вилучене з обігу, та майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане - знищується, гроші, крім тих, які повертаються власнику, якщо його не встановлено - переходять у власність держави.
При визначенні долі грошових коштів колегія суддів виходить із того, що у кримінальному провадженні передано в камеру схову СФЗБО ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровської області (квитанція № 0144) на зберігання 332 (триста тридцять дві) гривні 00 коп., які визнані речовими доказами. Банкноти : МВ7879323, КП6476962, ПБ0947019, ПБ2313908, ПЖ1003193, МГ9118429, НЗ5308135, МЕ7510849, МВ2829852, МЄ2760699, МЖ0004502, НБ9922748, МЄ2248703, НБ8123130, ПА2003878, ПЄ3313692, ПВ5359761, РВ7831649 на суму 150 гривень, що визнані речовими доказами, за номерами та серіями співпадають із оглянутими купюрами згідно з протоколом огляду від 29.03.2015 року, власник яких не встановлений, тому вони підлягають зверненню в дохід держави, решта коштів, вилучених у ОСОБА_6 - у розмірі 182 гривень, а також телефони підлягають поверненню йому, інші речові докази підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_11 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині засудження його за ч.2 ст.307 , ч.2 ст.309 КК України - скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у цій частині закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року в частині виключення з обвинувачення ОСОБА_6 епізоду від 04.02.2015 року у незаконному збуті ОСОБА_12 особливо небезпечного наркотичного засобу- опію ацетильованого- залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_6 з під-варти в залі суду негайно.
Речові докази по даному провадженню:
-мобільний телефон марки Нокия 300 з сім-картою МТС та мобільний телефон ЛДЖ чорного кольору повернути ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 61);
-один опечатаний поліетиленовий пакет, в якому знаходиться предмет схожий на патрон порожній, з капсулем центрального бою відкритого типу, виготовлений із метала сірого кольору. Краї дульці гільзи зведені між собою, корпус капрон зеленого кольору, низ метала жовтого кольору, у кількості 1 шт., що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - ( квитанція № 000238) знищити(т.1 а.п.137);
-вісім опечатаних поліетиленових пакетів, в яких знаходяться: спиртова серветка зі змивом з лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 (1 шт.), спиртова серветка зі змивом з правої руки підозрюваного ОСОБА_6 (1 шт.), спиртова серветка зі змивом з правої руки свідка ОСОБА_19 (1 шт.), спиртова серветка зі змивом з лівої руки свідка ОСОБА_19 (1 шт.), спиртова серветка зразок, фрагмент папірця, зі зразком спеціального засобу (1шт.), одноразовий медичний шприц з голкою та захисним ковпачком, об`ємом 5,0 мл., у якому міститься рідина коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «Опій-ацетильований» масою 0,0204г., одноразовий медичний шприц з голкою та захисним ковпачком об`ємом 20,0 мл., в якому міститься нашарування речовини світло-коричневого кольору, наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів в межах чутливості застосованих методів дослідження не виявлено (1 шт.); один опечатаний поліетиленовий пакет, в якому знаходиться: одноразовий медичний шприц об`ємом 5,0 мл, у якому міститься рідина коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «Опій-ацетильований» масою 0,0383 г, паперовий згорток з вмістом таблетки жовтого кольору масою 0,3802 г. в якому наркотичних засобів та прекурсорів в собі не містить (1 шт.); один опечатаний поліетиленовий пакет, в якому знаходяться: паперовий згорток, що містить сухої на дотик потрібної речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс (24,990 г.), паперовий згорток, що містить сухої на дотик потрібної речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містить (1,988 г), паперовий згорток, що містить сухої на дотик потрібної речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не містить (0,742 г), що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 000239) знищити(т.1,а.п.138);
-грошові кошти у розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 коп. вилучені у гр. ОСОБА_6 , які передані в камеру схову СФЗБО ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровської області (квитанція № 0144) - обернути в дохід держави(т.1,а.п.152);

--грошові кошти у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 00 коп. вилучені у гр. ОСОБА_6 , які передані в камеру схову СФЗБО ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровської області (квитанція № 0144) повернути ОСОБА_6 (т.1,а.п.152).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4