Дата документу Справа № 324/1479/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/122/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №324/1479/15-к
Категорія: ст.121 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Пологівським районним судом Запорізької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 121 ч. 2, 125 ч. 1 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 09.08.2016 року /т. 3 а.п. 146-150/ з апеляційними скаргами звернулись: обвинувачений /т. 3 а.п. 179-181/; захисник ОСОБА_8 /т. 3 а.п. 160-166/; прокурор у кримінальному провадженні /т. 3 а.п. 155-158/; потерпіла ОСОБА_9 /т. 3 а.п. 159/, в яких:

обвинувачений, у тому числі в доповненні до апеляційної скарги від 12.04.2017 року, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на наступні обставини:

- кримінальне провадження щодо нього було сфабриковано, оскільки він за проханням слідчого підписував документи по провадженню, не ознайомившись з ними, підписував чисті аркуші паперу, на яких вже був підпис, на той час його захисника ОСОБА_10 ;

- під час досудового розслідування щодо нього застосовувалось фізичне насильство, не були задоволені клопотання про проведення очних ставок зі свідками та відтворення обставин події за його участі, а судом - не були вирішені його клопотання про відвід прокурора ОСОБА_11 ;

- свідок з боку потерпілої неодноразово з`являвся у судові засідання у стані алкогольного сп`яніння та разом з потерпілими погрожували йому фізичною розправою;

- у судовому засіданні постійно йшла мова про його попередню судимість, що є, на його думку, порушення судом положень ст. 88 КК України, оскільки він це покарання вже відбув, відшкодував у повному обсязі цивільний позов, проте ці докази не були долучені слідчим до провадження;

- з матеріалів провадження зникли дані, що характеризують його особу, а саме: про надання ним допомоги дитячому притулку та церквам, довідки про стан здоров`я його батьків.

Крім того, апелянт просить врахувати, що він має двох неповнолітніх доньок, а також двох дітей цивільної дружини, які ставляться до нього як до рідного батька, та які всі потребують його допомоги.

В доповненні до апеляційної скарги також зазначив про необхідність передачі справи стосовно нього до іншого районного суду;

захисник просить вирок щодо ОСОБА_7 - скасувати, винести свій вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 на більш м`яку статтю законодавства України про кримінальну відповідальність, та призначити більш м`яке покарання.

Також просить призначити комплексну комісійну судову медичну експертизу, беручи до уваги, що для встановлення причини смерті, а також тяжкості та характеру тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_12 , необхідні спеціальні знання в галузі судової медицини поставивши питання про можливість утворення тілесних ушкоджень, котрі перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого при падінні з висоти власного зросту, після удару в область голови зі значною силою, черевною порожниною потерпілого на стілець.

На думку апелянта, має місце неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що захист критично ставиться до того, що ОСОБА_7 є лівшою, проте, під час досудового розслідування та судового розгляду цьому питанню не було дано оцінку, з обвинуваченим не проведено слідчого експерименту, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Також під час судового розгляду не дано критичної оцінки свідченням ОСОБА_7 про той факт, що смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від закритої тупої травми черепної порожнини від падіння після удару потерпілого черевною порожниною на стілець, оскільки згідно з судово-токсикологічною експертизою, у крові від трупа ОСОБА_12 виявлений етиловий алкоголь у крові в концентрації 3,9 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 перед настанням смерті, а вказана концентрація за життя може свідчити про тяжке алкогольне сп`яніння.

Крім того, захисник зазначає, що згідно з вироком об`єктивна сторона злочину, який вчинив обвинувачений, характеризується його діями по побиттю потерпілого ОСОБА_12 , які були направлені на досягнення єдиного злочинного результату - спричинення йому тілесних ушкоджень; з суб`єктивної сторони його дії характеризуються умислом на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і необережною виною до настання смерті потерпілого ОСОБА_12 , тобто, це означає, що характер дій обвинуваченого свідчить про те, що він не міг не усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх дій, які можуть привести до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, в тому числі і тяжких, але відносився до цього байдуже. При цьому його умисел не охоплював вірогідність настання смерті потерпілого, хоча, виходячи з конкретних обставин, нанесення ударів в черевну порожнину, він міг і повинен був передбачати її настання. За таких обставин дії обвинуваченого отримують правову кваліфікацію в залежності від реального настання наслідків.

Також, на думку апелянта, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, у вироку є неконкретним, непослідовним та незрозумілим; обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, не в повній мірі доведені у вироку; не всі докази досліджені під час судового розгляду; висновки суду ґрунтуються на припущеннях; судом надана перевага одних доказів над іншими без зазначення мотивів від цього.

Крім того, під час досудового розслідування слідчим умисно не був оглянутий та не залучений в якості речового доказу стілець з помешкання володаря дому ОСОБА_13 , а тільки було вилучено його фрагменти, тобто матеріали провадження не містять доказу в повному обсязі, що погіршує стан обвинуваченого ОСОБА_7 та згідно з положеннями ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуальною закону.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає в тому, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації не за ст. 121 ч. 2 КК України, а за менш суворою статтею КК України4

прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати частково, а саме в частині призначеного судом покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, відповідної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Після цього, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 : за ст. 121 ч. 2 КК України покарання - 10 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України - 200 годин громадських робіт, та з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. В решті просить вирок суду залишити без змін.

Апелянт вважає, що суд, приймаючи рішення про призначення остаточного покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, недостатньо врахував, що обвинувачений вчинив, зокрема, тяжкий злочин з прямим умислом, не послався на обставини, які давали б достатні підстави для висновку про можливість застосування покарання не за максимальною санкцією частини статті КК України, у зв`язку з чим, вирок суду в цій частині не можна вважати вмотивованим.

Крім того, прокурор вважає призначене обвинуваченому покарання, виходячи з того, що інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинено за наявності двох обставин, які обтяжують покарання (рецидив злочинів, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння), за відсутності обставин, які пом`якшують покарання, останній має непогашену судимість за вчинення в тому числі злочинів проти життя та здоров`я особи, раніше відбував покарання у вигляді позбавлення волі, вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, заходів щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням не вжив;

потерпіла просить вирок скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції, вважаючи, що судом при його винесенні порушені норми матеріального права, дії обвинуваченого кваліфіковані не вірно та призначено занадто м`яке покарання.

Апелянт вважає, що суд помилково кваліфікував дії ОСОБА_7 по позбавленню життя її сина - ОСОБА_12 за ст. 121 ч. 2 КК України, як заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, при цьому, суд не навів жодних аргументів щодо такої кваліфікації, не провів їх аналіз, лише вказавши, що в ході судового слідства прокурор не змінив обвинувачення на більш тяжке, а саме на ст. 115 КК України.

Звертає увагу на те, що Апеляційний суд Запорізької області своєю ухвалою від 23.12.2015 року за її апеляційною скаргою на неправильну кваліфікацію дій обвинувачуваного, попередній вирок суду першої інстанції від 26.08.2015 року скасував і призначив новий судовий розгляд в суді першої інстанції, пославшись на те, що сукупність усіх виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень може свідчити, що ОСОБА_7 мав умисел на позбавлення життя потерпілого, однак суд, на думку апелянта, не дав належної оцінки такому висновку експертизи та іншим наявним у справі доказам.

Потерпіла зазначає, що смерть ОСОБА_14 настала від множинних тілесних ушкоджень, які йому були заподіяні ОСОБА_7 в життєво важливі органи і настала за висновком судово-медичного експерта невдовзі після їх нанесення (до декількох хвилин) і нанесення їх припинилось після того, як потерпілий не подавав ознак життя, тобто можна зробити висновок, що нападник діяв з прямим умислом, направленим на позбавлення ОСОБА_12 життя.

Крім того, суд стягнув на її користь лише 3 000 грн. за представництво адвокатом в судах, хоча до матеріалів справи залучено дві квитанції на суму 3 000 грн. та 5 000 грн., сплачених адвокату ОСОБА_15 за представництво в суді, та остання квитанція на суму 5 000 грн. надавалась для долучення до матеріалів справи в ході судового розгляду та ймовірно була загублена.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

-за ст. 121 ч. 2 КК України до дев`яти років позбавлення волі;

-за ст. 125 ч.1 КК України - у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком залишений без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 05.04.2015 року, в який на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахований строк його попереднього ув`язнення з 05.04.2016 року по 09.08.2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- ОСОБА_9 - матеріальну шкоду у розмірі 19 858 грн. 30 коп., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та кошти за надання правової допомоги у розмірі 3 000 грн., а всього у розмірі 121 858 грн. 30 коп. В решті позову відмовлено;

- на користь держави в особі Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати на залучення експерта 920 грн. 70 коп.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 03.02.2003 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі; звільнений 17.07.2009 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 23 дні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги та остаточно просять перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ст.119 КК України, апеляційні скарги прокурора та потерпілої просять залишити без задоволення; прокурора, який апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні не підтримав, стосовно інших апеляційних скарг висловив заперечення і вважає їх необґрунтованими та безпідставними; потерпілу ОСОБА_9 на підтримання своєї апеляційної скарги та прокурора, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника просить залишити без задоволення; вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого винним та засудив за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

Обвинувачений ОСОБА_7 біля трьох років співмешкав з колишньою співмешканкою потерпілого ОСОБА_12 - громадянкою ОСОБА_16

04.04.2015 року, вранці, між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 виникла сварка і остання пішла з дому, а в вечері обвинувачений почав її розшукувати. Від сина потерпілої ОСОБА_16 йому стало відомо, що співмешканка перебуває в с. Ульянівка, Пологівського району, Запорізької обл.

Приблизно о 23 годині 30 хвилин, 04.04.2015 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку ОСОБА_13 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . В будинку перебували: власник будинку ОСОБА_13 , співмешканка ОСОБА_7 - ОСОБА_16 та її колишній чоловік ОСОБА_12 , які вживали спиртні напої, сидячи за столом. Крім даних осіб, в спальній кімнаті знаходилися неповнолітні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Виразившись нецензурною лайкою, на ґрунті неприязних стосунків та ревнощів, обвинувачений ОСОБА_7 наніс кулаком руки удар потерпілій ОСОБА_16 , яка сиділа на стільці, в обличчя від чого остання впала на підлогу та втратила свідомість.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних відносин та ревнощів, з метою спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, в тому числі тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_12 удар кулаком руки в обличчя, від якого той впав на підлогу на спину. Після цього ОСОБА_7 почав наносити лежачому, на підлозі ОСОБА_12 , удари кулаками рук та ногами по голові, тулубу та іншим частинам тіла. В цей час обвинувачений ОСОБА_7 , побачивши, що потерпіла ОСОБА_16 почала підніматися з підлоги, підійшов до неї і повторно наніс їй удар кулаком в обличчя від чого остання, знову втратила свідомість та впала на підлогу. Тоді ОСОБА_7 схопив стілець і став наносити ним удари в різні частини тіла потерпілому ОСОБА_12 , а коли стілець зломився, обвинувачений схопив зі столу виделку та наніс нею декілька ударів в область правого стегна. Залишивши потерпілого ОСОБА_12 , якому наніс біля 20 ударів в різні частини тіла і який лежав без свідомості, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_16 , схопив її за волосся та витяг у веранду, де залишив її та покинув місце злочину.

Через незначний проміжок часу, потерпілий ОСОБА_12 , не приходячи до свідомості, помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 126 від 15.05.2015 року потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, а саме в області голови: перелом правої носової кістки, крововиливи в м`які тканини, садна, синці, подряпини, рани; в області тулуба: множинні двосторонні переломи ребер, відрив ділянки петлі тонкої кишки від брижі, розрив кореня брижі тонкої кишки, розрив очеревини по правому боковому каналу на рівні висхідного відділу товстої кишки, виражені крововиливи на рівні розривів очеревини, крововиливи в стінці тонкої і товстої кишки, крововиливи в приниркову жирову клітковину праворуч, крововилив під капсулу печінки, крововилив у черевну стінку, крововилив в м`які тканини грудної клітини, плямисті крововиливи під плеврою правої легені, плямисті крововиливи під плеврою лівої легені, синці, внутрішньошкірні крововиливи, зростаючі переломи четвертого ребра зліва, між білягрудинної і середньоключичної лінії, 11 ребра зліва по лопатковій лінії; в області кінцівок: синці, садна правої верхньої кінцівки, рана на лівій верхній кінцівці, колоті поранення правого стегна. Закрита тупа травма черевної порожнини, яка утворилася не менш ніж від двох впливів тупих предметів з обмеженою пошкоджуючою поверхнею, була небезпечним для життя пошкодженням, тобто має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 . Інші тілесні ушкодження у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 не перебувають і відносяться до тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеня тяжкості.

Злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_16 , згідно висновку експерта №79 від 14.05.2015 року, легкі тілесні ушкодження, а саме: синці, рану на голові, крововилив в білковій оболонці лівого ока. Всі ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою пошкоджуючою поверхнею та могли виникнути у вищевказаний строк та при зазначених обставинах.

Відповідно до змісту апеляційних скарг, обвинуваченим та його захисником оскаржується вирок в частині встановлених судом фактичних обставин, що вплинуло на кваліфікацію дій ОСОБА_7 , який, на їх думку, захищався від дій ОСОБА_12 і вбив останнього з необережності, що потребує перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.119 КК України. Не дивлячись на заявлені вимоги, апелянти, як того вимагають норми ст.ст.23 та 404 ч.3 КПК України, клопотань про повторне дослідження обставин, яким суд дав невірну оцінку, а також доказів, які суд не дослідив на їх думку, не заявили. Не заявив та не обґрунтував під час апеляційного розгляду захисник своє клопотання про призначення апеляційною інстанцією комплексної комісійної судової медичної експертизи, включене до апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_9 вважає, що обвинувачений діяв з умислом на вбивство її сина, дії обвинуваченого суд повинен був кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з чим, вважає за необхідне вирок суду скасувати та з цих підстав призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Під час апеляційного розгляду потерпіла не виклала та не зазначила підстави, передбачені нормами ст.415 КПК України, для скасування вироку та призначення нового розгляду по кримінальному провадженню в суді першої інстанції.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає призначене обвинуваченому покарання таким, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та з цих підстав просить ухвалити новий вирок з призначенням обвинуваченому покарання на строк десять років.

Виходячи з зазначених обставин, вирок суду переглядається в межах апеляційних скарг з урахуванням доказів, досліджених судом першої інстанції і покладених в обґрунтування обвинувального вироку.

Вирок в частині визнання винним та засудження обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України у відношенні потерпілої ОСОБА_16 не оскаржується і апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

З огляду на положення ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження, судовий розгляд по ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування чи зміну судових рішень, у провадженні не допущено, а висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненому ним злочину, за який його засуджено за ч.2 ст.121 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст.374 КПК України суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення.

Зокрема, винність обвинуваченого обґрунтовується показаннями:

- потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що її син ОСОБА_12 протягом 16 років проживав разом з ОСОБА_16 . Від спільного життя мають двох дітей: сина ОСОБА_20 та доньку ОСОБА_21 . З 2012 року ОСОБА_16 почала проживати разом з обвинуваченим. За час спільного проживання обвинувачений неодноразово бив ОСОБА_16 та дітей. До її сина ОСОБА_12 обвинувачений мав неприязні стосунки і також застосовував силу. 04.04.2015 року, біля 16 години син з дочкою поїхали з її будинку. Будь-яких тілесних ушкоджень у сина не було. Приблизно біля 23 години їй зателефонувала внучка ОСОБА_21 і повідомила, що в с. Ульянівка обвинувачений побив сина. В ранці 05.04.2015 року дочка ОСОБА_22 повідомила, що ОСОБА_7 вбив сина;

- потерпілої ОСОБА_16 стосовно того, що вона з 1995 року по лютий 2012 року проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_12 . Від спільного життя мають двох дітей, сина ОСОБА_20 та доньку ОСОБА_21 . З лютого 2012 року почала проживати у цивільному шлюбі з обвинуваченим. За час спільного проживання обвинувачений, перебуваючи у нетверезому стані, неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, так як ревнував. 04.04.2015 року в ранці між нею та ОСОБА_7 виникла сварка і вона разом зі своєю донькою ОСОБА_21 , приблизно о 16-00 годині приїхали в с. Ульянівка до свого брата ОСОБА_23 . Коли їхала до брата, їй зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що йому погрожував обвинувачений і він боїться залишатися вдома. Запропонувала йому, щоб приїздив до ОСОБА_13 . Приблизно о 17-30 год. до них прийшов ОСОБА_13 , та запросив до себе в гості. Вона дала йому кошти на придбання спиртного. В будинку ОСОБА_13 приготувала вечерю. Біля 21 години в дім ОСОБА_13 прийшов в нетверезому стані ОСОБА_12 . В будинку також перебували її донька ОСОБА_21 та донька ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які були у спальні, а дорослі сиділи на кухні за столом та вживали спиртні напої. Деякий час в будинку перебував її брат ОСОБА_26 , який випив трохи спиртного, та пішов до дому. Через деякий час в будинок зайшов, в нетверезому стані, обвинувачений ОСОБА_7 , який почав на неї кричати, а потім вдарив кулаком в обличчя і вона знепритомніла, а коли прийшла до тями, перебувала в машині швидкої допомоги. Вранці в лікарні дізналась, що обвинувачений побив ОСОБА_12 і той помер. В нетверезому стані обвинувачений не контролює свої дії;

- свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_22 , які суду пояснили, що обвинувачений ОСОБА_7 конфліктував з ОСОБА_12 , застосовував до нього фізичне насильство так як ревнував співмешканку ОСОБА_16 , яка раніше жила в цивільному шлюбі з потерпілим. Обвинувачений погрожував ОСОБА_12 і той його боявся. 04.04.2015 року, приблизно о 20-30 год. на автомобілі відвезли ОСОБА_12 в с. Ульянівку до будинку ОСОБА_28 , так як ОСОБА_7 , в цей день знову погрожував ОСОБА_12 і той боявся залишатися вдома. Приблизно о 23-45 год. зателефонувала ОСОБА_29 , яка плакала та повідомила, що обвинувачений побив батька та ОСОБА_16 і необхідно знову приїхати в с. Ульянівка. Потім прийшов ОСОБА_30 і повідомив, що вбито ОСОБА_12 . Коли приїхали в с. Ульянівку до будинку ОСОБА_13 там перебувала швидка допомога та працівники міліції. В машині швидкої допомоги перебувала ОСОБА_16 з тілесними ушкодженнями на обличчі і яку впізнати було важко. В будинок їх не пустили. Від працівників міліції взнали, що в будинку знаходиться труп ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_18 та ОСОБА_31 повідомили, що ОСОБА_12 вбив ОСОБА_7 ;

- свідка ОСОБА_32 про те, що 04.04.2015 року біля 21 год. йому зателефонував ОСОБА_7 та попросив звозити його на дачу, розташовану по вул. Пушкіна м. Пологи. Він погодився і забрав обвинуваченого біля кафе "Маяк". Потім обвинувачений попросив його відвезти в с. Ульянівку. Під час руху ОСОБА_7 пив пиво з шляшки, яку купив у магазині. В котрій годині приїхали в село сказати не може, але було темно. ОСОБА_7 попросив зупинились біля якогось будинку і сказав, що зайде до будинку на хвилину. Коли він пішов, став чекати в автомобілі та курив сигарету. Викуривши цигарку і, так як необхідно було вже їхати, підійшов до будинку. Через вікно побачив, що якийсь чоловік сидить за столом. Коли зайшов до будинку, побачив цього ж чоловіка за столом, а також іншого чоловіка, який сидів на підлозі, опершись об стіну та намагався витерти зі свого лиця кров. З правої сторони бачив потерпілу жінку, яка присівши затуляла руками лице. ОСОБА_7 при цьому стояв посеред кімнати. Спитав у обвинуваченого чи він їде, той відповів, що так. Він вийшов і пішов до машини, а через декілька хвилин вийшов обвинувачений і вони поїхали додому;

- свідка ОСОБА_13 , який по обставинам подій пояснив, що 04.04.2015 року біля 15 години 30 хвилин він побачив, що до його сусіда ОСОБА_23 приїхала сестра ОСОБА_16 з дочкою. Запросив її до свого дому, щоб вона написала розписку про те що зайняла у нього кошти. Після цього ОСОБА_16 та її донька ОСОБА_21 зостались у його домі. Потерпіла стала готувати вечерю, дала кошти на які він придбав спиртне. Біля 17 год. 30 хв. сіли вечеряти і в цей час в будинок зайшов ОСОБА_12 . Після цього вони сиділи на кухні та вживали спиртні напої, їли смажену картоплю виделками. Чи був на столі ніж пояснити не може. Курочка ОСОБА_21 та його донька ОСОБА_25 в цей час перебували в спальні даного будинку. До них на короткий проміжок часу приходив ОСОБА_23 , який випив трохи спиртного та пішов до дому. Коли на вулиці вже було темно, в дім зайшов обвинувачений ОСОБА_7 , та почав на адресу ОСОБА_16 висловлюватись нецензурною лайкою, а потім вдарив її кулаком в обличчя, від чого вона впала з стільця на підлогу і з її носа пішла кров. Потім ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , наніс кулаком удар в обличчя, а коли той впав зі стільця на підлогу, почав бити ОСОБА_12 руками та ногами по різним частинам тіла куди тільки хотів. В цей час потерпіла ОСОБА_16 , прийшовши до тями, почала підніматися і тоді обвинувачений підійшов до неї та кулаком повторно наніс удар в область обличчя, від чого ОСОБА_16 втратила свідомість та впала на підлогу. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 схопив стілець і почав ним бити ОСОБА_12 , наносячи удари по різним частинах тіла при цьому обвинувачений казав, що буде знати як лізти до його жінки. Бив доти поки стілець не зломився, а після цього обвинувачений взяв на столі виделку і наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_12 в область стегна та ягодиці. ОСОБА_12 ніж в руки не брав, на ОСОБА_7 не нападав. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_16 , схопив її за волосся та витяг у веранду, де залишивши потерпілу, вийшов з будинку. Він також вийшов з будинку. Повернувшись до будинку через декілька хвилин, він побачив, що біля ОСОБА_12 сиділа його дочка ОСОБА_33 , яка повідомила, що батька вбито. Сказав їй щоб викликали швидку допомогу та міліцію, на що ОСОБА_33 відповіла, що вже викликала. Приблизно через 30 хв. приїхала швидка допомога і лікар підтвердив, що ОСОБА_12 мертвий;

- свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що 04.04.2015 року, вдень, до них прийшли ОСОБА_16 та її донька ОСОБА_21 , а через деякий час прийшов ОСОБА_12 , батько ОСОБА_21 . Дорослі сиділи на кухні, вживали спиртне, а вони знаходились в спальні. Коли на вулиці стало темно, ОСОБА_21 лягла спати. Через деякий час почула звук машини, яка під`їхала до двору, а потім почула стукіт об двері спальні і коли подивилась у вікно дверей, то побачила, що ОСОБА_7 наносить удари ногами ОСОБА_12 , який лежав на підлозі. Бачила, що обвинувачений наніс приблизно п`ять ударів ногою по тілу ОСОБА_34 . Останній просив обвинуваченого щоб той його не бив та затуляв лице лівою рукою. ОСОБА_16 в цей час лежала в кімнаті на підлозі. Вона розбудила ОСОБА_21 , яка також деякий час дивилась через вікно дверей на побиття ОСОБА_35 . Намагалась вийти зі спальні, але обвинувачений штовхнув її назад до спальні. Потім бачила як обвинувачений за волосся витяг ОСОБА_16 в веранду і вийшов з будинку. За ним пішов і її батько. Карина підійшла до свого батька, він кашляв кров`ю. Приблизно через п`ять хвилин повернувся батько, але ОСОБА_12 вже був мертвим;

- аналогічними показання свідка ОСОБА_18 , яка зазначила що бачила як ОСОБА_7 приблизно три рази вдарив її батька ОСОБА_36 ногою по тілу. Після того як обвинувачений поїхав, підходила до батька, та бачила на його обличчі кров. Матір ОСОБА_16 лежала без свідомості;

- свідка ОСОБА_37 , яка пояснила, що вона працює фельдшером швидкої допомоги. 04.04.2015 року о 23-59 год. отримала виклик в АДРЕСА_2 . По приїзду в 0 год. 20 хв. побачила в будинку чоловіка, який лежав на підлозі без ознак життя. При огляді потерпілого в 0 годин 22 хв. вона констатувала його смерть;

- свідка ОСОБА_38 , який показав, що 04.04.2015 року, вранці між обвинуваченим та ОСОБА_16 виникла сварка і мати разом з сестрою поїхали в с. Ульянівку до материного брата. Обвинувачений був роздратованим. Після 24 години йому зателефонувала сестра та повідомила, що ОСОБА_7 побив матір і вбив батька. Коли приїхав в с. Ульяніку, в машині швидкої допомоги перебувала матір з тілесними ушкодженнями, а в будинку, до якого не пустили працівники міліції, знаходився мертвий батько. Раніше між обвинуваченим та батьком виникали конфлікти і так як ОСОБА_7 був сильнішим, то він застосовував до нього фізичне насильство. Також обвинувачений застосовував фізичне насильство і до матері.

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_39 , який пояснив, що працює судово-медичним експертом і проводив експертизу трупа потерпілого ОСОБА_12 , висновок якого підтверджує. Також пояснив, що смерть ОСОБА_12 настала від закритої тупої травми черевної порожнини, яка супроводжувалась різкою крововтратою та розвитком шоку. Як швидко після отримання такої травми потерпілий помер пояснити не може, так як це залежить від розвитку вказаних вище факторів, але цей проміжок часу вираховується хвилинами. Крім того пояснив, що потерпілий не міг чинити активний опір, так як перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, про що свідчить наявність у його крові етилового алкоголю в концентрації 3,9 проміле. Також пояснив, що на час, який пройшов між отриманням тілесних ушкоджень і до смерті потерпілого, міг впливати фактор тяжкого алкогольного сп`яніння, так як алкоголь у такій концентрації в організмі людини діє як знеболюючий засіб. Ушкодження черевної порожнини могли бути завдані як рукою так і ногою.

Ці показання суд на законних підставах взяв до уваги, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та з наявними у матеріалах провадження доказами а саме:

- протоколом огляду місця події від 10.04.2015 року, згідно якого з домоволодіння ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 була вилучена виделка з пластмасовою рукояткою та робочою частиною із чотирьох зубців;

- висновком судово-медичної експертизи № 126 від 17.05.2015 року, згідно якої у ОСОБА_12 були виявлені слідуючі ушкодження: - в області голови: перелом правої носової кістки, крововиливи в м`які тканини, садна, синці, подряпини, рани; - в області тулуба: множинні двосторонні переломи ребер, відрив ділянки петлі тонкої кишки від брижі, розрив кореня брижі тонкої кишки, розрив очеревини по правому боковому каналу на рівні висхідного відділу товстої кишки, виражені крововиливи на рівні розривів очеревини, крововиливи в стінці тонкої і товстої кишки, крововиливи в приниркову жирову клітковину праворуч, крововилив під капсулу печінки, крововилив у черевну стінку, крововилив в м`які тканини грудної клітини, плямисті крововиливи під плеврою правої легені, плямисті крововиливи під плеврою лівої легені, синці, внутрішньошкірні крововиливи, зростаючі переломи четвертого ребра зліва, між білягрудинної і середньоключичної лінії, 11 ребра зліва по лопатковій лінії; - в області кінцівок: синці, садна правої верхньої кінцівки, рана на лівій верхній кінцівці, колоті поранення правого стегна.

Смерть ОСОБА_12 настала від закритої тупої травми черевної порожнини у виді: відрива ділянки петлі тонкої кишки від брижі, розрива кореня брижі тонкої кишки, розрива черевини по правому боковому каналу на рівні висхідного відділу товстої кишки, виражених крововиливів на рівні розривів черевини, крововиливів в приниркову жирову клітковину праворуч, крововилив під капсулу печінки, крововиливи в стінки тонкої і товстої кишки, крововилив у черевну стінку, синців на черевній стінці, які ускладнилися розвитком гострої крововтрати, про що свідчить наявність в черевній порожнині 1400 мл. рідкої крові, малокровієм внутрішніх органів, наявністю полосчатих крововиливів під ендокардом, шунтуванням кровотоку в нирках.

Закрита тупа травма черевної порожнини була небезпечним для життя пошкодженням, тобто має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Закрита внутрішньочерепна травма, закрита тупа травма грудної клітки, закрита тупа травма органів черевної порожнини, садна, синці на правій верхній кінцівці виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою пошкоджуючою поверхнею, якими могли бути руки, взуті ноги. Наявність полосчатих синців на голові, грудній клітці, черевній стінці, не виключає можливості їх виникнення від дії продовгувастих предметів з обмеженою, або округлою поверхнею.

В область голови ОСОБА_12 спричинено не менше шести, в область грудної клітки не менше трьох, в область живота не менше двох, в область правої верхньої кінцівки не менше шести, в область правого стегна не менше трьох травмуючих дій.

Беручи до уваги чисельність та масивність ушкоджень, їх різносторонню локалізацію, можливість їх спричинення власною рукою і при падінні з висоти власного зросту, виключається.

Смерть ОСОБА_12 після спричинення закритої тупої травми черевної порожнини, могла настати за незначний проміжок часу, який рахується декількома хвилинами.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_12 , виявлений етиловий алкоголь у крові в концентрації 3,9 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 перед настанням смерті. Вказана концентрація за життя може свідчити про тяжке алкогольне сп`яніння;

- висновком судово-медичної експертизи № 238 від 03.06.2015 року, згідно якого на клапті шкіри з області верхньої третини лівого стегна від трупа ОСОБА_12 виявлено 4 окремі рани.

Кожна з ран утворилась від дії предмета з колючими властивостями, можливо прямокутного перерізу.

Враховуючи конструкційні особливості представленої на експертизу виделки, а також характер ран, які відобразили загальногрупові ознаки травмуючого предмету, експерт вважає, що рани могли утворитися від дії зубців наданої на експертизу виделки;

- висновком первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 270 від 27.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає в теперішній час. В період скоєння правопорушення, ознак хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Його дії в досліджуваній ситуації не були викликані станом фізіологічного афекту або іншим особливим емоційним станом, що має юридичне значення. Таким чином він міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в ситуації, що досліджується. За своїм психічним станом на теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Отже, проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності, та давши належну їм оцінку, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України та обґрунтовано визнав показання обвинуваченого неправдивими та такими, що не узгоджуються з іншими встановленими по провадженню обставинами та доказами.

Усі наявні у справі докази в своїй сукупності спростовують доводи сторони захисту про невинуватість обвинуваченого у інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.121 КК України.

Виходячи з матеріалів провадження, суд першої інстанції ретельно, повно, всебічно та об`єктивно розглянув зібрані у провадженні докази. Обставин, які б викликали сумніви в їх достовірності та достатності, а також доводів обвинуваченого, висловлених на свій захист, стосовно яких суд не навів би мотивів спростування, не вбачається.

Відповідно до норм ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор не змінив обвинувачення, у зв`язку з чим, суд першої інстанції правомірно здійснив судовий розгляд по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України.

Що стосується доводів потерпілої ОСОБА_9 про невиконання судом першої інстанції вказівки суду апеляційної інстанції по кримінальному провадженню стосовно кваліфікації дій обвинуваченого, як умисне вбивство, то вони є помилковими, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 01.03.2016 року (а.п.223-226 том 2).

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам і належним чином вмотивував висновки стосовно кваліфікації дій обвинуваченого відносно потерпілого ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 09.04.2015 року у ОСОБА_7 були виявлені синець і крапкова рана на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглоба. Дані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, могли виникнути при проведенні медичних маніпуляцій, а саме при відібранні крові для проведення експертиз. Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не виявлено. При проведенні даної експертизи ОСОБА_7 пояснив експерту, що 04.04.2015 року, приблизно о 23-00 годині, він побив ОСОБА_36 , наніс удар кулаком по голові. Вранці 05.04.2015 року був затриманий працівниками міліції, які його не били. За медичною допомогою не звертався.

Наведений висновок експертизи також спростовує доводи обвинуваченого про те, що він захищався від нападу потерпілого ОСОБА_12 .

Безпідставними є доводи та вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника і про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.121 КК України на ст.119 КК України, тобто з умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на вбивство через необережність, як, виходячи з доказів, наведених у вироку, так і з урахуванням того, що такі вимоги виходять за межі висунутого обвинувачення, по якому ОСОБА_7 обвинувачення у вбивстві не висувалось.

Безпідставними та безпредметними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що до нього під час досудового слідства застосовувалось фізичне насильство та судом не були вирішені його клопотання про відвід прокурора ОСОБА_11 , що в апеляційній скарзі не конкретизовано, не знайшло свого підтвердження та не було предметом перевірки під час судового розгляду.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, врахував думку потерпілих. Обставинами які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. Обставин, які пом`якшували б покарання, судом не встановлено. Не встановлені такі обставини і під час апеляційного розгляду, у тому числі по доводам апеляційної скарги обвинуваченого, який винним себе не визнавав і не визнає, розкаяння у вчиненому не довів.

Також правомірно суд зазначив та врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий за особливо тяжкий злочин, судимість по якому на час вчинення нового злочину не погашена.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, за вчинені злочини суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій відповідних частин статей кримінального закону, за злочин за ст.121 ч.2 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, який межує з максимальним, передбаченим санкцією зазначеної частини статті закону.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України суд призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з призначеними обвинуваченому покараннями, у тому числі остаточним, і не вбачає підстав для його пом`якшення та посилення відповідно до апеляційних скарг, як обвинуваченого, так і прокурора, який до того ж не мав правових підстав для вимог про посилення покарання, виходячи з норм ч.2 ст.416 КПК України.

Не підлягають задоволенню і вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення з обвинуваченого 5000 грн. за отримані нею правові послуги, що документально не підтверджено.

Колегія суддів рішення суду по цивільному позову потерпілої ОСОБА_9 вважає обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції у строк відбування ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахований строк його попереднього ув`язнення за період з 05.04.2016 року по 09.08.2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Виходячи з того, що ОСОБА_7 на час апеляційного розгляду також тримається у місці попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, йому в строк відбування покарання за вироком підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за період з 10.08.2016 року по 12.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів не вбачає підстав, як для скасування, так і для зміни вироку.

Не наведені такі підстави і в апеляційних скаргах, які не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 09 серпня 2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком, строк його попереднього ув`язнення за період з 10.08.2016 року по 12.04.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з дати її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4