Ухвала іменем україни 22 грудня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Смільно Бродівського району Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
щодо якої закрито кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

встановив:

у касаційній скарзі прокурор стверджує про незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 , яку просить скасувати з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог указує, що суд апеляційної інстанції неправомірно, без належного обґрунтування не врахував, що після закінчення п`ятирічного строку договору оренди директор Приватного підприємства приватна агрофірма «Західна насіннєва компанія» (далі - ПП ПА «Західна насіннєва компанія») в особі ОСОБА_5 додаткових угод до договору оренди земельної ділянки не уклала, не виготовила технічну документацію із землеустрою, не погодила в у встановленому порядку та не подала на затвердження до Бродівської районної державної адміністрації, використовуючи земельну ділянку за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду), та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», є самовільним зайняттям земельної ділянки. Вказує, що в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України, а не адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 54 КУпАП.

На касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення від ОСОБА_5 .

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 197-1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано, а кримінальне провадження щодо неї закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком місцевого суду ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_5 із 2007 року та по теперішній час, перебувала на посаді директора Приватного підприємства ПП ПА «Західна насіннєва компанія», юридична адреса м. Броди, вул. Л. Українки, 55, будучи службовою особою, відповідальною за проведення сільськогосподарських робіт на підпорядкованому їй товаристві, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Всупереч вимогам статей 125, 126 Земельного кодексу України, керуючись комерційними інтересами підприємства, завідомо знаючи про відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, загальною площею 147 га із земель запасу Язлівчицької сільської ради, за межами населених пунктів, самовільно зайняла вказану земельну ділянку, яку використовувала для товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, ОСОБА_5 самовільно зайняла земельну ділянку на території Язлівчицької сільської ради, загальною площею 5.8 га., що розташована за межами населених пунктів. Цю земельну ділянку ОСОБА_5 упродовж 2014-2015 років використовувала для господарських потреб очолюваного нею підприємства.

Згідно з актом перевірки від 26 серпня 2015 року № 53, проведеної Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області, самовільним зайняттям вказаних земельних ділянок Язлівчицькій сільській раді заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 147160 грн 15 коп.

Скасовуючи вирок щодо ОСОБА_5 і закриваючи провадження щодо неї за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України суд апеляційної вказав наступне.

Висновок місцевого суду про те, що саме ОСОБА_5 як директор ПП ПА «Західна насіннєва компанія» самовільно зайняла земельну ділянку Язлівчицької сільської ради ґрунтується на припущеннях. При цьому апеляційний суд, безпосередньо дослідивши докази, встановив, що органи виконавчої влади не ставили питання про звільнення ПП ПА «Західна насіннєва компанія» зайнятої земельної ділянки після закінчення оренди та не заперечували проти оренди землі цим підприємством, яке відповідно до вимог Податкового кодексу України оплачувало орендну плату протягом 2014-2015 років.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При розгляді кримінального провадження суд касаційної інстанції виходить з фактичних обставин, встановлених судом. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 404 КПК України правильно повторно дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, як таких, що досліджені судом першої інстанції не повністю. Свої висновки щодо наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів та їх оцінки в сукупності з іншими перевіреними судом доказами суд апеляційної інстанції належним чином мотивував.

Як убачається з матеріалів провадження, рішення суду апеляційної інстанції про виправдання ОСОБА_5 є правильним. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді за апеляцією сторони захисту всіх обставин провадження у сукупності, оскільки суд належно проаналізував докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала доведеність винуватості ОСОБА_5 та мотивовано визнав їх такими, що не свідчать про наявність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

При цьому, у касаційній скарзі прокурор не оскаржує того, що в матеріалах провадження відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_5 протягом 2014-2015 років була директором ПП ПА «Західна насіннєва компанія», була відповідальною на цьому підприємстві за проведення сільськогосподарських робіт та виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Не заперечує прокурор і того, що Язлівчицька сільська рада, Бродівська районна державна адміністрація та інші органи з мовчазної згоди не заперечували проти того, що ПП ПА «Західна насіннєва компанія» після закінчення договору оренди, продовживши сезонно використовувати раніше орендовані земельні ділянки, в установленому законом порядку сплатили за них орендну плату та земельний податок.

У касаційній скарзі відсутні також посилання на докази, які б беззаперечно свідчили про розмір земельних ділянок, які використовувалися ПП ПА «Західна насіннєва компанія» та спосіб використання земельної ділянки, яка належить до території Язлівчицької сільської ради, оскільки докази дослідженні судом щодо розмірів земельних ділянок є суперечливими.

Окрім того, колегія суддів констатує, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 і викладена в обвинувальному акті, у вчиненні останньою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, є неконкретною та свідчить про порушення права особи на захист. Зокрема, в обвинувальному акті не зазначено термін використання земельної ділянки, загальною площею 147 га, із земель запасу Язлівчицької сільської ради.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, то суд апеляційної інстанцій прийняв законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного судового рішення у провадженні не встановлено.

Підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3