Справа № 307/3147/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11кп/777/93/17 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.11.2016.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Молдови, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин Молдови, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, не судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.125 КК України на 02 (два) роки обмеження волі;
- за ч.2 ст.309 КК України на 02 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 с.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 460,80 грн. за проведення експертизи.
Речовий доказ: спеціальний пакет №3261169, у якому знаходиться речовина рослинного походження, що містить канабіс, після вступу вироку в законну силу постановлено знищити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу ухвалено залишено - тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 10.11.2016.
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним за вчинені кримінальні правопорушення за таких обставин.
Так, 16.09. 2015, ОСОБА_8 , знаходячись у АДРЕСА_2 , у будинку своєї співмешканки ОСОБА_9 , під час сварки з останньою, діючи умисно, маючи умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, завдав їй
декілька ударів рукою в область голови, а також декілька ударів руками та ногами в область грудної клітки, в результаті потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому носу без зміщення, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних синців обличчя, лівого плеча та лівої половини грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №789 від 22.09.2015, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, ОСОБА_8 , у травні 2015 року в АДРЕСА_2 , на території присадибної ділянки співмешканки ОСОБА_9 , посадив рослини коноплі. В подальшому, 17.09.2015, близько 01 год., після сварки з ОСОБА_9 , та усвідомлюючи, що остання викликала працівників міліції, ОСОБА_8 , умисно зірвав посаджену ним рослину коноплі, в кількості однієї рослини, обірвав з неї гілки в кількості десять штук, заніс їх в спальну кімнату будинку, обмотав їх простирадлом та поліетиленовою плівкою і заховав в шафу для подальшого зберігання та виготовлення наркотичного засобу для власного вживання, де вказана рослина і була виявлена працівниками міліції під час огляду будинку ОСОБА_9 ..
Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області №18/463 від 21.09.2015, надана на дослідження волога, грубо подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, має анатомо - морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину), становить 820,00 г..
Канабіс згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, (таблиця 1, список 1), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000, №770 (редакція від 17.01.2013), віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений.
В апеляційній скарзі заступник прокурора області просить вирок суду від 11.11.2016 щодо ОСОБА_8 - скасувати й призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального права. Указує, що в мотивувальній частині вироку судом не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а зазначено лише фактичні обставини, що були встановлені в ході досудового розслідування, хоча в резолютивній частині вироку обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга заступника прокурора області підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів(ч.3 ст.370, з урахуванням ст.94 КПК України).
Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті ( частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 КК України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.
Так, з вироку суду першої інстанції вбачається, що суд при його постановлені в мотивувальній його частині виклав фактичні обставини кримінального провадження, які були встановлені під час досудового розслідування та викладені в зміненому обвинувальному акті від 21.010.2016 (а.к.п.147-150), вказавши, що «досудовим розслідуванням встановлено» вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України.
У мотивувальній частині вироку щодо вказаного кримінального правопорушення, суд першої інстанції не виклав формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення та інші обставини за яких вчинено діяння, і на підставі яких доказів прийшов до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України.
Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ст.412 КПК України.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого так і потерпілої, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає до скасування.
Отже, апеляційним судом установлено порушення вимог ч. 1 ст.412 КПК України, що відповідно до вимог ст.415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги заступника прокурора області, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Одночасно, колегія суддів з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, даних про його особу, фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості покарання, що загрожує останньому в разі доведеності його вини, з метою запобіганню ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, прийшла до висновку про необхідність залишити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області - задовольнити.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.11.2016 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.309 КК України - скасувати і призначити новий розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін до 20.04.2017.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: