№ 202/1520/16-к
№1-кп/0202/168/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0002008 від 29.11.2015 року відносно:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Уклин, Свалявського району, Закарпатської області, громадянина України, працює приватним підприємцем, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2015 року в період часу з 21-00 год. до 22:00 год. ОСОБА_12 знаходився на території ринку, розташованого по пров. Вільний, 2а, м. Дніпро, де між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків. В ході цього, в ОСОБА_12 раптово виник злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території ринку за вищевказаною адресою у вказаний час, ОСОБА_12 за допомогою невстановленого під час досудового розслідування та судового розгляду предмету чорного кольору, схожого на револьвер, здійснив один постріл в ліву ногу потерпілого ОСОБА_9 .
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 нахилився вперед через біль в нозі від пострілу, тримаючи в правій руці невстановлений під час досудового розслідування та судового розгляду предмет чорного кольору, схожого на револьвер, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи предмет, схожий на револьвер в правій руці, наніс ним один удар ОСОБА_9 в скроневу область голови ліворуч, від якого потерпілий не втримався на місці та впав на спину, вдарившись при цьому потиличною частиною голови об тверду поверхню.
Своїми умисними діями ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, втисненого перелому лівої скроневої кістки, епідуральної гематоми ліворуч, вогнища забиття речовини головного мозку в лівій скроневій долі, забійної рани в потиличній області праворуч.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав в повному обсязі та показав, що він приватний підприємець та орендував кіоск на ринку, в якому відкрив кафе. 28.11.2015 року був у вказаному кафе, потім поїхав додому, а о 17-18 год. зателефонувала ОСОБА_13 та сказала, що в кафе знаходиться ОСОБА_14 , який дебоширить. Також повідомила, що прийшов її чоловік, чіпляється до неї та попросила обвинуваченого приїхати. Приїхав до кафе ОСОБА_12 близько 20-20:30 год. В кафе був ОСОБА_14 , в стані алкогольного сп`яніння і ОСОБА_15 , які заважали ОСОБА_13 працювати. Близько 21 год. ОСОБА_12 сказав їм, що кафе зачиняється, після чого всі вийшли на вулицю. На вході стояв ОСОБА_9 , до якого підійшли ОСОБА_15 з ОСОБА_14 .
ОСОБА_12 зі своєю дружиною та ОСОБА_13 пішли в автомобіль. ОСОБА_13 сіла на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_16 на переднє пасажирське, а обвинувачений поклав в багажник речі та теж хотів сісти, але ОСОБА_15 почав витягувати за волосся ОСОБА_13 ОСОБА_12 намагався відтягнути ОСОБА_15 , але ОСОБА_9 з ОСОБА_14 відштовхнули обвинуваченого та ОСОБА_15 почав вияснювати стосунки зі своєю дружиною.
ОСОБА_9 сказав ОСОБА_15 та ОСОБА_13 йти додому, але ОСОБА_13 відповіла, що не піде зі своїм чоловіком, оскільки він її б`є. ОСОБА_9 після цього почав бити ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_13 сіла в автомобіль, а обвинуваченого оточили ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та почали його бити. ОСОБА_12 відбивав удар ножем когось з нападників, ОСОБА_9 ударив його ногою в бік та він відчув удар по голові невідомим предметом. Обвинувачений намагався вибити цей предмет з руки ОСОБА_14 , від чого рука останнього пішла в бік ОСОБА_9 . Потерпілий впав, намагався вставати, але знову падав та почав погрожувати обвинуваченому. ОСОБА_12 сів в автомобіль та поїхав. Зупинився неподалеку та пішов подивитись, що відбувається біля кафе, там вже нікого не було. Відвіз ОСОБА_13 додому до батьків.
Наступного дня ОСОБА_12 дзвонили родичі ОСОБА_9 та сказали, що той знаходиться в лікарні ім. Мечникова. Він поїхав туди, а коли приїхав, там його затримали співробітники поліції та відвезли у відділення.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його винуватість у вчиненні злочину доводиться наступними доказами:
Потерпілий ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні показав, що знайомий з обвинуваченим. 28.11.2015 року близько 21 год. випив пиво та йшов з гаража повз ринок, де знаходиться кафе ОСОБА_12 . Побачив там ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , до них підійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , які намагались поїхати на автомобілі Cherry світло сірого кольору. Потерпілий став позаду авто, щоб вони не змогли виїхати. Обвинувачений вийшов з автомобіля, виразився нецензурною лайкою, потім взяв револьвер, чорного кольору та вистрелив в гомілку лівої ноги потерпілого. В подальшому на місті пострілу у ОСОБА_9 залишився лише синець. В цей час ОСОБА_16 та ОСОБА_13 вибігли з автомобіля та почали заспокоювати обвинуваченого, але обвинувачений підійшов спереду до ОСОБА_9 та вдарив його по лівій скроні голови револьвером. Потерпілий впав та прийшов до тями лише в реанімації.
Також потерпілий просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 витрати на лікування в розмірі 4662,71 гривень, витрати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі 1134 гривень, моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень та 5000 гривень на відшкодування понесених ним процесуальних витрат на правову допомогу.
Свідок ОСОБА_16 під час допиту в судовому засіданні показала, що 28.11.2015 року близько 21 год. її чоловіку ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_19 та повідомила, що ОСОБА_14 чіпляється до відвідувачів. Свідок з обвинуваченим приїхали до кафе, там був ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Обвинувачений повідомив їм, що кафе зачиняється, після чого всі вийшли на вулицю. ОСОБА_13 попросила довезти її додому. В цей час у ОСОБА_13 та ОСОБА_15 почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 казав, щоб його дружина залишилась з ним та не їхала з ОСОБА_12 . Під час конфлікту ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_15 почали чіплятися до ОСОБА_12 , при цьому у ОСОБА_15 був ніж, яким він порізав куртку обвинуваченому. Також свідок ОСОБА_16 бачила, що ОСОБА_9 впав, однак сам момент падіння та у зв`язку з чим він упав, вона не бачила, оскільки знаходилась в авто.
Свідок ОСОБА_15 під час допиту в судовому засіданні показав, що в 20-х числах листопада 2015 року, близько 19 год., він прийшов до дружини ОСОБА_13 на роботу, щоб помиритись. Там був ОСОБА_14 . Через три години до кафе приїхав обвинувачений з дружиною та сказав, що кафе зачиняється. ОСОБА_12 зі своєю дружиною та ОСОБА_13 сіли в автомобіль сірого кольору та намагались поїхати. Прийшов ОСОБА_9 та став позаду авто, з метою перешкодити виїзду. Обвинувачений вийшов та почав кричати. Свідок розмовляв через відчинені двері автомобіля зі своєю дружиною. Обвинувачений повернувся до автомобіля, вийшов та вистрелив ОСОБА_9 з револьвера Фобер, чорного кольору, в ліву ногу. ОСОБА_9 нагнувся та обвинувачений вдарив йому по голові револьвером, який тримав в правій руці. ОСОБА_13 та ОСОБА_16 вийшли з автомобіля та почали заспокоювати обвинуваченого, після чого вони разом поїхали. Він та ОСОБА_17 викликали потерпілому швидку допомогу, яка забрала його до лікарні. Револьвер Фобер бачив у ОСОБА_12 раніше, коли той показував його йому у кафе.
Свідок ОСОБА_14 під час допиту в судовому засіданні показав, що він є другом ОСОБА_9 . Восени 2015 року він сидів в кафе куди близько 20 год. прийшов ОСОБА_15 . Близько 22 год. прийшов обвинувачений та сказав, що кафе зачиняється. Всі вийшли на вулицю та ОСОБА_15 підійшов до своєї дружини, яка хотіла поїхати з обвинуваченим та його дружиною ОСОБА_16 на автомобілі Cherry сірого кольору. Прийшов потерпілий та став так, щоб закрити виїзд вказаному автомобілю. Обвинувачений вийшов з автомобіля та вистрілив з чорного пістолету з барабаном, який тримав у правій руці, в ліву ногу ОСОБА_9 , а потім вдарив його вказаним пістолетом в ліву скроню голови. Для потерпілого викликали швидку допомогу, та на кареті швидкої допомоги відвезли його до лікарні.
Свідок ОСОБА_13 під час допиту в судовому засіданні показала, що працювала у обвинуваченого в кафе, яке розташоване на території ринку по пров. Вільний, 2а у м. Дніпро. В листопаді 2015 року, ввечері до неї на роботу прийшов її чоловік ОСОБА_15 , який просив в неї вибачення за сварку. В той час там вже був ОСОБА_14 , який чіплявся до відвідувачів. ОСОБА_13 зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_12 , щоб він допоміг заспокоїти ОСОБА_17 . Обвинувачений приїхав до кафе зі своєю дружиною та повідомив усіх, що кафе зачиняється. З кафе всі вийшли, ОСОБА_13 зачинила двері та попросила обвинуваченого, щоб він відвіз її додому, оскільки до неї чіплявся її чоловік. Коли вони підійшли до автомобіля, то побачили, що біля нього стоїть ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_9 почав говорити, щоб обвинувачений не відвозив ОСОБА_13 , а вона щоб йшла зі своїм чоловіком додому, але ОСОБА_13 сіла в автомобіль та заблокувала двері., при цьому бачила, як ОСОБА_9 бив її чоловіка, а потім не давав сісти в автомобіль ОСОБА_12 . Свідок почула удар по багажнику та вона з ОСОБА_16 вийшли з автомобіля, де побачила, як ОСОБА_9 впав назад, присів, а потім відійшов. Вона з обвинуваченим та його дружиною сіли в авто та поїхали.
Також свідок ОСОБА_13 показала, що пострілів не чула, від ОСОБА_9 загрози не відчувала.
Також судом були допитані й інші свідки:
Свідок ОСОБА_20 під час допиту в судовому засіданні показав, що він є власником автомобіля Cherry, д.н.з. НОМЕР_1 , який він періодично дає обвинуваченому їздити. Свідок надавав дозвіл на обшук автомобіля. Обвинуваченого характеризує, як позитивну та відповідальну людину.
Свідок ОСОБА_21 під час допиту в судовому засіданні показала, що працює медичною сестрою в лікарні ім. Мечникова. Потерпілий ОСОБА_9 був в них пацієнтом. Точного діагнозу або особливості лікування не пам`ятає через велику кількість пацієнтів.
Свідок ОСОБА_22 під час допиту в судовому засіданні показав, що він працював хірургом у 6 Міській клінічній лікарні. Потерпілого ОСОБА_9 свідок не пам`ятає, але показав, що при огляді пацієнти оглядаються, описуються усі пошкодження та береться кров на алкоголь.
Свідок ОСОБА_23 під час допиту в судовому засіданні показав, що з 2012 року по 2015 рік працював на ринку який розташований по пров. Вільний у м. Дніпро. Обвинуваченого та потерпілого неодноразово бачив на ринку. Потерпілий часто приходив до кафе ОСОБА_12 та казав що може побити його з одного удару якщо захоче. 28.11.2015 року свідок на ринку вже не працював.
Свідок ОСОБА_24 під час допиту в судовому засіданні показав, що в листопада 2015 року ввечері був в кафе до моменту подій, пив каву. В кафе був ОСОБА_12 , також був чоловік, схожий на потерпілого ОСОБА_9 та чоловік кавказької національності, які чіплялись до ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_24 допив каву та пішов, оскільки до нього теж почали чіплятись.
Вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України також підтверджується й іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- Протоколом огляду місця події від 29.11.2015 року, відповідно до якого було проведено огляд в квартирі АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено куртка темно-зеленого кольору на якій містились плями темно-бордового кольору та 3 пошкодження на капюшоні; теплі спортивні штани чорного кольору з 3 округлими пошкодженнями на правій штанині внизу; кросівки чорного кольору з білими вставками та синіми шнурками, які належать ОСОБА_9 ;
- Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 20.01.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 показав за яких обставин ОСОБА_12 28.11.2015 року, на пров. Вільний у м. Дніпропетровську наніс йому тілесні ушкодження;
- Протоколом проведення слідчого експерименту та фотознімками до нього від 24.02.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 показав механізм та обставини 28.11.2015 року, за яких ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження біля буд. АДРЕСА_3 ;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_15 показав механізм та обставини 28.11.2015 року, за яких ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження біля буд. АДРЕСА_3 ;

- Висновком експерта №227е від 22.01.2016 року, відповідно до якого за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, втисненого перелому лівої скроневої кістки, епідуральної гематоми ліворуч, вогнища забиття речовини головного мозку в лівій скроневій долі, забійної рани в потиличній області праворуч.

Виявлені у нього тілесні ушкодження, спричинені від не менш як 2-х механічних дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою жорсткою або напівжорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в скроневу область ліворуч, а ушкодження у потиличній області праворуч і при ударі об такий (такі), що підтверджується характером та локалізацією виявлених у нього тілесних ушкоджень.

За своїм характером виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані не задовго до первинного звернення за медичною допомогою в 6МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Після отримання тілесних ушкоджень, до втрати свідомості, потерпілий міг виконувати активні дії, але вказати їх об`єм, цілеспрямованість та тривалість, не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Враховуючи характер отриманої травми та наявність кісткової патології (втиснений перелом), можливо вказати, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження є не характерними для спричинення власною рукою.

Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту.

В даному випадку виявлені у нього тілесні ушкодження оцінюються по ступеню тяжкості не за тривалістю розладу здоров`я, а за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

- Висновком експерта №784е від 26.02.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на голові не суперечать механізму їх спричинення на який вказує свідок ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі рукояткою пістолета (револьверу) у ліву скроневу частину голови з послідуючим падінням і ударом потиличною частиною голови об тупу тверду поверхню.

- Висновком експерта № 780е від 26.02.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на голові не суперечать механізму їх спричинення на який вказує свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі рукояткою пістолета у ліву скроневу частину голови з послідуючим падінням і ударом потиличною частиною голови об тупу тверду поверхню.

Експерт ОСОБА_25 під час допиту в судовому засіданні підтвердила та підтримала висновки експертиз №227е, № 784е, № 780е. Показала, що усі пошкодження на голові у потерпілого ОСОБА_9 в сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями. Потерпілого могли бити як ззаду, так збоку або спереду. В будь якому випадку положення нападника не суперечить механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, встановлених під час проведених слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_14
- відповідно до висновку експерта № 544к кров ОСОБА_12 належить до групи 0 з ізогемаглютимінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- відповідно до висновку експерта № 545к кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиміном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- відповідно до висновку експерта № 1975 на доставленій для дослідження куртці (об`єкти №№6- 11) виявлена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові на куртці (об`єкти №№6-11) виявлені антигени А,Н. Враховуючи групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_12 , а також результати серологічного дослідження слідів крові об`єктів №№6-11, ці сліди належать особі (особам) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, можливо потерпілому ОСОБА_9 , груповій характеристиці крові якого властиві антигени А,Н, крім того, в цих слідах можливе змішання крові осіб з групами крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н і 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому випадку можливий домішок крові підозрюваного ОСОБА_12 ..
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом, комплексом, достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Судом ретельно перевірялась версія захисту щодо необхідної оборони обвинуваченого під час подій 28 листопада 2015 року.
Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_12 суд виходить з того, що необхідна оборона у відповідності до правил ст. 36 КК України - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає необхідної та достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом якими, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України є будь - які дії особи, що безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди особі, яка захищається, та у зв`язку із тим вимагають свого негайного відвернення або припинення. Така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.
Частиною 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про необхідну оборону" №1 від 26.04.2002 вказано, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Судом встановлено, що в даній ситуації конфлікт спочатку виник між подружжям Шляхових, а інші особи приймали опосередковану участь в конфлікті, підтримуючи сторону одного з подружжя. При цьому конфлікт відбувався словесно. Потерпілий ОСОБА_9 жодним чином не погрожував обвинуваченому та не вступав з ним у фізичний контакт. Не зважаючи на це обвинувачений вирішив застосувати зброю та відповідно до показів потерпілого та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 здійснив постріл в бік потерпілого. Вже після цього, враховуючи те, що для обвинуваченого не існувало жодної небезпеки ОСОБА_12 навмисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 шляхом удару по голові предметом, схожим на револьвер.
Зазначена поведінка обвинуваченого вказує на те, що такі дії були вчинені ним свідомо з бажанням спричинити шкоду потерпілому (розправитися) та не були спрямовані на відвернення небезпеки щодо себе або інших осіб, застосовуючи необхідну оборону.
Суд критично ставиться до посилань обвинуваченого на те, що він намагався захистити ОСОБА_13 , оскільки згідно з її показів загрозу від ОСОБА_9 вона не відчувала та на момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень вона вже знаходилась в автомобілі з заблокованими дверима.
Також суд критично ставиться до показів обвинуваченого щодо нападу на нього потерпілого та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 та завдання йому ударів, оскільки вказані твердження спростовуються показами очевидців події. Жодних тілесних ушкоджень у обвинуваченого виявлено не було, до правоохоронних органів ОСОБА_12 не звертався ані одразу після подій, ані наступного дня.
Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_16 про наявність ножа у ОСОБА_15 , оскільки такі покази спростовуються іншими дослідженими доказами в сукупності, свідок є дружиною обвинуваченого, а тому може мати на меті спотворити дійсні обставини справи з метою уникнення її чоловіком кримінальної відповідальності.
При оцінці показів потерпілого та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 суд звертає увагу, що в них немає підстав обмовляти обвинуваченого, вони надали покази, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, вказані покази є послідовними та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, зокрема з висновками судово-медичних експертиз №227е, № 784е, № 780е. Водночас невизнання своєї вини ОСОБА_12 суд розцінює як засіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні та його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 , попередження вчинення ним нових злочинів, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він працює, має на утриманні неповнолітню дитину по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі.
В позовній заяві потерпілий ОСОБА_9 просив суд стягнути на свою користь з обвинуваченого відшкодування майнової шкоди на суму 4662,71 грн. витрат на лікарські засоби, 1134 грн. відшкодування втраченого заробітку, моральної шкоди на суму 200 000 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Розглядаючи зазначені вимоги суд керується наступним.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, потерпілим документально підтверджені витрати під час лікування на загальну суму 4662,71 грн.
Отже позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в цій частині підлягають задоволенню та сума 4662,71 грн., витрачена відповідно до чеків на придбання ліків підлягає стягненню з обвинуваченого.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілого по справі, яку він зазнав у зв`язку зі втратою здоров`я та враховуючи його вік, тяжкість вимушених змін у житті, суд визначає розмір заподіяної йому моральної шкоди 30 000 грн. У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми керується принципом розумності, зваженості і справедливості.
Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на підставі ст.. 1195 ЦК України 1134 грн. на відшкодування втраченого заробітку задоволенню не підлягають, оскільки вказаною статтею врегульовано відшкодування потерпілому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності потерпілим ОСОБА_9 в супереч положень ст. 60 ЦПК України в судовому засіданні не доведено.
В обґрунтуванні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілим надано копію квитанції № 13/1 від 18.03.2016 р., за якою ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_8 5000 грн. за договором про надання правової допомоги від 18.03.2016 р.
Разом з тим вказаний договір, на підставі якого представник потерпілого ОСОБА_8 приймає участь у справі, не містить положень про платність, а тому вказані вимоги також не підлягають задоволенню.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Дані про витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, в матеріалах справи відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4662,71 грн.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_9 відмовити.
Речові докази:
-мобільний телефон Samsung douos, imei: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , чоловіча куртка чорного кольору, які знаходяться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_12 повернути ОСОБА_12
- чоловічі штани чорного кольору, кросівки чорного кольору з білими смугами, куртку зеленого кольору, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1