Справа № 364/623/17
Провадження № 1-кп/364/49/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (повноваження підтверджено постановою першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області від 10.04.2017 р. «Про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні»),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 04.08.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Бойко-Понура, Краснодарський край, Російська Федерація, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, статтею 395 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим Ставищенським районним судом Київської області за вчинення умисних злочинів, а саме: вироком від 20.08.2009 р. за частиною першою статті 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням статті 75 КК України та звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитого строку тривалістю 1 рік; вироком від 23.06.2010 р. за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 185 КК України із застосуванням статей 70, 71 КК України і призначенням остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком від 19.01.2015 р. за частиною другою статті 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, та, відповідно, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв нові умисні злочини за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 03.08.2016 р. близько 16:00 год., знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , помітив, де останній зберігає грошові кошти, та вирішив таємно їх викрасти. З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що власник будинку ОСОБА_6 не спостерігає за його діями, повторно таємно викрав грошові кошти на суму 52 (п`ятдесят дві) гривні, що знаходились у тумбочці прихожої кімнати, а також мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia», модель «1100», вартістю 247 (двісті сорок сім) гривень із SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 вартістю 25 (двадцять п`ять) гривень, який знаходився на веранді зазначеного будинку. З цим викраденим майном

ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, привласнивши викрадене на свою користь.

Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 324 (триста двадцять чотири) гривні, визначену на момент вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.04.2016 р. задоволено подання начальника Березанської виправної колонії № 95, в якій ОСОБА_4 відбував покарання, та на підставі пункту «б» статті 3, статті 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» було встановлено за ОСОБА_4 адміністративний нагляд строком на 2 (два) роки після звільнення з місць позбавлення волі із зобов`язанням його проходити реєстрацію в територіальних органах внутрішніх справ 2 (два) рази на місяць у дні, визначені працівником міліції (поліції), а також заборонено ОСОБА_4 виїздити по службовим чи особистим справам за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу органів внутрішніх справ та заборонено залишати своє місце проживання з 22:00 години до 05:00 години наступного дня.

Зазначену ухвалу Березанського міського суду Київської області про встановлення адміністративного нагляду було оголошено ОСОБА_4 начальником Березанської виправної колонії № 95 у день звільнення з місць позбавлення волі 29.04.2016 р., зобов`язано прибути і зареєструватися у триденний термін у Ставищенському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, але не пізніше 03.05.2016 р., та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання.

Проте, ОСОБА_4 , ігноруючи зобов`язання, покладені на нього судом при встановленні адміністративного нагляду, та попередження начальника Березанської виправної колонії № 95 з метою ухилення від адміністративного нагляду на початку серпня 2016 року без повідомлення і дозволу працівників поліції Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області самовільно залишив місце свого проживання та виїхав за межі с. Богатирка Ставищенського району Київської області.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених частиною другою статті 185, статтею 395 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчиненні злочину щиро розкаюється.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що з потерпілим ОСОБА_6 знайомий, оскільки вони є сусідами, проживають на одній вулиці в с. Богатирка, перебувають у добрих стосунках, часто допомагає ОСОБА_6 по господарству, той за можливістю допомагає ОСОБА_4 коштами у незначному розмірі. Встановленого дня, тобто 03.08.2016 р., ОСОБА_4 як за звичай допомагав ОСОБА_6 по господарству, за що отримав від останнього близько 30 грн. коштів, проте цих грошей обвинуваченому було не достатньо, тому, помітивши де ОСОБА_6 зберігає гроші, вирішив їх викрасти. Далі, скориставшись тим, що потерпілий не спостерігає за його діями, таємно викрав гроші на суму 52 (п`ятдесят дві) гривні, що знаходились у тумбочці прихожої кімнати, а також належний потерпілому мобільний телефон «Nokia», що був на веранді будинку потерпілого. Зробивши кілька дзвінків, більше цим телефоном не користувався, оскільки він був у непридатному стані. Матеріальну шкоду потерпілому відпрацював, той претензій не має.

Стосовно ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від встановленого щодо нього адміністративного нагляду пояснив, що потребував заробітку для того, аби мати можливість себе забезпечувати законним шляхом; знайти роботу за місцем свого проживання не вдавалося, тому він «ризикнув» та виїхав за межі району, де проживав, дійсно, без дозволу уповноважених органів, усвідомлюючи протиправність таких дій, але вчинив їх, бо потребував заробітку.

Обвинувачений також вказав, що став на шлях виправлення, просив суд надати йому можливість виправитись, обіцяв надалі нічого подібного не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду кримінального провадження належним чином

повідомлений. До підготовчого судового засідання подав до суду письмову заяву від 01.06.2017 р. з проханням розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 проводити без його участі через поганий стан здоров`я, покази, які були надані ним під час досудового розслідування, підтримує в повному обсязі, а також просить суд при призначенні міри покарання ОСОБА_4 призначити йому більш м`яке покарання (а.п. 29). Потерпілий ОСОБА_6 05.07.2017 р. у телефонному режимі підтвердив неможливість своєї присутності в судовому засіданні за станом здоров`я, а також підписання ним власноручно зазначеної заяви (а.п. 75).

Суд, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

Беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши що він правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості його позицій, роз`яснивши позбавлення права оскаржити визнані ним обставини в апеляційному порядку, та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд згідно з частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, та самовільного залишення ним як особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, місця його проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та кваліфікує такі дії, відповідно, за частиною другою статті 185 та статтею 395 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67, 70. 72 КК України, роз`ясненнями, викладеними в постановах Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами) та від 04.06.2010 р. № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 на хуторі Бойко-Понура Краснодарського краю (Російська Федерація), реєстрації місця проживання не має, остання реєстрація в с. Іванівка Ставищенського району Київської області (до 02.06.2010 р.), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, дітей чи інших осіб на утриманні не має, не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, так само не перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, пенсію не отримує, з військового обліку знятий як особа, раніше засуджена до позбавлення волі, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За довідкою-характеристикою від 06.09.2016 р. № 10/7, виданою виконкомом Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, ОСОБА_4 тимчасово проживає в с. Богатирка Ставищенського району Київської області, не працює, зловживає алкоголем, на нього неодноразово надходили скарги від сусідів на те, що він агресивний, п`янствує, дебоширить, погрожує фізичною розправою, на зауваження сільської ради не реагує, проживає один. За характеристикою, виданою 16.03.2016 р. Березанською виправною колонією № 95, де ОСОБА_4 до 29.04.2016 р. відбував покарання, обвинувачений у цілому характеризується негативно, на шлях виправлення не став; зазначено також, що до праці ОСОБА_4 залучався, стягнень і заохочень не мав, до виконання своїх обов`язків ставився задовільно, хоча правила внутрішнього розпорядку і вимоги режиму відбування покарання не дотримувався, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношенню до персоналу установи інколи проявляв грубощі, не завжди виконував їх законні вимоги, речі утримував у чистоті і порядку, дбайливо ставився до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні доручень, здійснював за ними належний догляд, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарання відносився безініціативно, зрідка допускав порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий Ставищенським районним судом Київської області: вироком від 20.08.2009 р. за частиною першою статті 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням статті 75 КК України та звільненням його від відбування призначеного покарання з встановленням іспитого строку тривалістю 1 рік; вироком від 23.06.2010 р. за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 185 КК України із застосуванням статей 70, 71 КК України і призначенням остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком від 19.01.2015 р. за частиною другою статті 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 29.04.2016 р. по відбуттю покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив нові умисні злочини, будучи раніше судимим зазначеними вироками Ставищенського районного суду Київської області за вчинення також умисних злочинів, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно віднесено рецидив злочинів до обставин, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 67 КК України обтяжують покарання (стаття 34 КК України, пункти 15, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки»).

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення повторність як обставину, що обтяжує ОСОБА_4 покарання, оскільки повторність вже врахована як ознака, кваліфікуюча дії обвинуваченого за частиною другою статті 185 КК України (частина друга статті 67 КК України, пункт 19 названої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 7).

Судом також встановлено, що даний злочин вчинено стосовно особи похилого віку, адже потерпілий ОСОБА_6 народився у 1937 році, проте органами досудового розслідування не віднесено цю обставину до таких, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , тому суд не вбачає можливим погіршити положення обвинувачення та не враховує зазначену обставину як обтяжуючу при призначенні покарання.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося, згідно з наданими суду стороною захисту поясненнями, в здійсненні ОСОБА_4 сприяння розкриттю обставин вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Проте обвинуваченим ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонеру, у розмірі 324,00 грн., яка обвинуваченим, з його слів, відшкодована шляхом надання останньому допомоги по домогосподарству. Потерпілий ОСОБА_6 про наявність матеріальних претензій до обвинуваченого не заявляв і суду не повідомляв (а.п. 29, 75).

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до приписів частини першої статті 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, має визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує наявність однієї обтяжуючої його покарання обставини рецидив злочинів, наявність двох обставин, що пом`якшують йому покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бере до уваги особу винного, в тому числі його неодноразові судимості, поведінку під час судового провадження в цілому та під час судового розгляду справи зокрема, а також визнання ним повністю своєї вини, надання суду правдивих і послідовних показів, його щире каяття у вчиненому, водночас суд враховує позицію потерпілого, який у своїй письмовій заяві просив суд призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання.
Зважаючи на усе наведене та враховуючи позицію прокурора, що не заперечувалася стороною захисту, суд дійшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді арешту із застосуванням статті 70 КК України, допустивши поглинання менш суворого покарання більш суворим, а також із застосуванням статті 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, беручи до уваги зміни, внесені до частини п`ятої цієї статті Законом України від 18.05.2017 р. № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинність 21.06.2017 р.
На думку суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, зважаючи, що питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили прокурором перед судом не порушувалося та з учасниками судового провадження не обговорювалось, суд за таких обставин не вбачає підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, обраного йому у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 08.04.2017 р., строк дії якого продовжено ухвалами Володарського районного суду Київської області від 02.06.2017 р. та від 05.07.2017 р., оскільки продовжують існувати ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому такого запобіжного заходу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 70, 72 (в редакції Закону України від 18.05.2017 р. № 2046-VIII та в редакції, що діяла до надрання цим Законом чинності), частиною другою статті 185, статтею 395 КК України, статтями 331, 369-371, 373, 374, 392, 393, частиною другою статті 394, статтями 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 395 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з часу його затримання 07.04.2017 р.

На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 р.) зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 07.04.2017 р. до 20.06.2017 р. включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

На підставі чинної з 21.06.2017 р. редакції частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін у межах строків призначеного покарання, тобто до 24.07.2017 р. включно.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1