АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/6686/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/15/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001238 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, дітей не має, працює торговим представником ТОВ «Софсервіс», раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Гліюватка Криворізького району Дніпропетровьскої області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, дитина 2000 року, пожежний відомчої пожежної частини ПАТ «ЦЗГК» раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і ухвалити своє рішення - виправдавши його , так як в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК України та відсутні порушення Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. В зв`язку з встановленими судом обставинами ДТП ОСОБА_6 просить суд виправдати його, оскільки в його діях не має кримінального правопорушення.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на обвинуваченого обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на обвинуваченого обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.49 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності.

Питання з речовими доказами та процесуальними витратами вирішено.

Вироком суду ОСОБА_6 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставин:
29 березня 2013 року приблизно с 22 годині 15 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю при штучному освітленні проїжджої частини дороги вул. Волгоградська з боку майдану Горького в напрямку майдану Артема рухався мікроавтобуса «Баз» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 . В цей час в попутному напрямку по заду мікроавтобуса «Баз» реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п.п. 12.4. 12.9 «б» «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого:

«у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»,

водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»,

зі швидкістю, що найменше 94,2 км/год рухався автомобіль «Шевроле Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 .

Під час подальшого руху в районі зупинки громадського транспорту «ш.Артем-1» водій ОСОБА_6 попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п.10.1 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до яких:

«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

змінив напрямок руху, змістивши керований ним мікроавтобус праворуч. Водій ОСОБА_7 при виникненні небезпеки для руху у вигляді мікроавтобусу «БАЗ» застосував екстрене гальмування та відворот праворуч, в результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі дороги, де скоїв наїзд на опору освітлення. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди був травмований пасажир автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1910 від 31.07.2013 року потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садно лоба, закритий перелом голівки лівого стегна, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Відповідно до висновку авто - технічної експертизи № 58/27-244 від 22.08.201З року в діях водія ОСОБА_7 з керування автомобілем «Шевроле Авео» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12.9 (б) «Правил дорожнього руху» України, котрі з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП, що настала; в діях водія ОСОБА_6 з керування мікроавтобусом «БАЗ» вбачається невідповідність вимогам п. 10.3 «Правил дорожнього руху» України, котра з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП, що настала.

Суд прийшов до висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Вироком суду ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставин:
29 березня 2013 року приблизно о 22 годині 15 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю при штучному освітленні проїжджої частини дороги вул. Волгоградська з боку майдану Горького в напрямку майдану Артема рухався мікроавтобус «Баз» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 . В цей час в попутному напрямку по заду мікроавтобуса «Баз» реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п.п. 12.4, 12.9 «б» «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого:

«у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;

водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах - 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»,

зі швидкістю, що найменше 94,2 км/год рухався автомобіль «Шевроле Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 . Під час подальшого руху в районі зупинки громадського транспорту «ш. Артем-1» водій ОСОБА_6 попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до яких:

«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

змінив напрямок руху, змістивши керований ним мікроавтобус праворуч. Водій ОСОБА_7 при виникненні небезпеки для руху у вигляді мікроавтобусу «БАЗ» застосував екстрені гальмування та відворот праворуч, в результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі дороги, де скоїв наїзд на опору освітлення. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди був травмований пасажир автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1910 від 31.07.2013 р потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садно лоба, закритий перелом голівки лівого стегна, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Відповідно до висновку авто - технічної експертизи № 58/27-244 від 22.08.2013 року в діях водія ОСОБА_7 з керування автомобілем «Шевроле Авео» вбачаються невідповідності вимогам п. п. 12.4, 12.9 (б) «Правил дорожнього руху» України, котрі технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП, що настала; в діях водія ОСОБА_6 з керування мікроавтобусом «БАЗ» вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, котра з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП, що настала.

Суд прийшов до висновку щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху; особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що вирок суду є незаконним і просить його скасувати, так як в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК України. При винесенні вироку, суд та сторона обвинувачення не надали достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили про його провину у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувачений вказує, що покази свідків є суперечливі, а протиріччя, які в них є, не були усунуті під час досудового та судового слідства. Висновків експертів не достатньо для доказування вини, так як слідством та судом достовірно не встановлено, чи міг він, керуючи автомобілем «БАЗ», під час зміни руху керованого їм автомобіля, спостерігати рух автомобіля «Шевроле Авео», під керуванням водія ОСОБА_7 , можливо він міг спостерігати його рух, але на такій відстані, що при допустимій швидкості даного автомобіля, цей маневр (зміна напрямку руху автомобіля БАЗ) не був би небезпечним для інших учасників дорожнього руху. Тому на думку обвинуваченого, в його діях відсутні порушення Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП , оскільки Правила дорожнього руху , які привели до травмування ОСОБА_13 , порушив водій ОСОБА_7 .
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник вважали, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтуються на зібраних під час досудового розслідування доказах, які судом належним чином перевірені та оцінені в їх сукупності під час розгляду справи по суті, як того вимагає ст.374 КПК України.
В судовому засіданні було підтверджено порушення ОСОБА_6 «Правил дорожнього руху» України, оскільки з огляду на наявні матеріали провадження останній, під час руху в районі зупинки громадського транспорту «ш.Артем-1» попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п.10.1 «Правил дорожнього руху» України, змінив напрямок руху, змістивши керований ним мікроавтобус праворуч, що призвело до негативних наслідків травмування потерпілої ОСОБА_12 .
Зазначені висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю доказів.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про те , що слідством та судом не встановлено, чи міг він, керуючи автомобілем «БАЗ», під час зміни руху керованого їм автомобіля, спостерігати рух автомобіля «Шевроле Авео», під керуванням водія ОСОБА_7 і якби водій ОСОБА_7 рухався з допустимою для населених пунктах швидкістю , цей маневр (зміна напрямку руху автомобіля БАЗ) не був би небезпечним для інших учасників дорожнього руху , не можуть бути прийняті до уваги , оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Належно дослідивши та проаналізувавши докази у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом вчинив кримінальне порушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, виходячи з наступного.
Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (в конкретному випадку спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень), причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, насамперед до Правил дорожнього руху України, згідно п.п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

Колегія суддів вважає , що в ході досудового слідства та під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, змінив напрямок руху, змістивши керований ним мікроавтобус праворуч, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди , в наслідок якої ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
П.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено , що у випадку , коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним з водіїв їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом».
Це питання також висвітлювалось у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року у справі відносно ОСОБА_14 та у постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2015 року у справі відносно ОСОБА_15 .
Зазначені вимоги були враховані судом першої інстанції, який при розгляді кримінального провадження вжив всіх передбачених нормами кримінального процесуального законодавства заходів для з`ясування хто з водіїв, ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 і якими діями, створив небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію та хто з них мав можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованного висновку про те, що сукупні дії водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які допустили порушення ними Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка настала та призвела до отримання потерпілою ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та відповідно до вимог ст.374 КПК України навів у вироку мотиви , з яких суд прийшов до такого висновку.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнав, однак не заперечував факту дорожньо-транспортної пригоди за участю мікроавтобуса «Баз» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував та автомобіля «Шевроле Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , проте зазначив, що він працював водієм маршрутного таксі та 29 березня 2013 року керував автомобілем БАЗ НОМЕР_1 . Коли , близько 22 години ,він рухався з боку 95 кварталу в сторону площі Артема, перед зупинкою «шахта Артем-1» , коли він під`їздив до світлофору, побачив чоловіка, який стояв на зупинці та махнув, щоб він зупинився. Він включив сигнал правого повороту зменшив швидкість, став під`їздити до зупинки. До цього він їхав з лівого боку крайньої правої смуги руху. Коли під`їздив до зупинки, то з права несло автомобіль «Шевроле», він викрутив вліво, зупинився. Вважає, що Правила дорожнього руху порушив водій ОСОБА_7 , який рухався з перевищенням встановленої для населених пунктів швидкістю.
Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що з пред`явленим обвинуваченням не згоден, вважає, що аварійну ситуацію створив водій ОСОБА_6 , який, керуючи маршрутним таксі, рухаючись в крайній лівій смузі руху транспорта, перед зупинкою «ш.Артем-1», без включення сигналів повороту, почав різко повертати вправо до зупинки. Він їхав прямо не змінюючи напрямок руху. Після того , як маршрутне таксі різко начало здавати право , він нажав на гальма, вивернув руля вправо, машина попала в «кишеню» зупинки, її понесло «юзом» та врізало в стовп. Якби маршрутка не перегородила шлях, то він би продовжував рух і ДТП не сталося.
В судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_16 , який їхав в мікроавтобусі, яким керував водій ОСОБА_6 , та стояв біля водія, мав найкращу оглядовість та бачив за яких обставин сталась дорожньо-транспортна пригода та зазначив, що мікроавтобус їхав в крайній лівій смузі руху, перед зупинкою водій ОСОБА_6 побачив пасажира на зупинці громадського транспорту, який махнув рукою, щоб маршрутне такси зупинилось, після чого водій ОСОБА_6 різко змінив напрямок руху вправо, перекривши дорогу для автомобіля «Шевроле Авео», сигналу повороту водій маршрутки при цьому не включав.
Те, що водій ОСОБА_17 різко змінив напрямок руху підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та обвинувачений ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_21 від 22.08.2013 року № 58/27-244 ( а.кп.117-122 т.1) експертні дослідження проводились за варіантами механізму ДТП за показами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , отриманих в ході слідчого експерименту і експерт дійшов висновку про те , що водій ОСОБА_6 перед початком маневру правого повороту повинен був впевнитися, що здійснюючи маневр він не створить небезпеки, або перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Наведений порядок дій водія регламентований вимогами п.10.1 ПДР України: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Водій ОСОБА_6 здійснював маневр на технічно справному автобусі, в задовільних дорожніх умовах, та у відсутності факторів, які б не дозволяли йому діяти у відповідності до вимог ПДР, тобто вказаний водій мав об`єктивну технічну можливість діяти у відповідності до вимог п.10.1 ПДР України. Слідством встановлено, що здійснюючи маневр, водій мікроавтобуса ОСОБА_6 створив небезпеку для руху водію автомобіля «Шевроле Авео» , примусивши останнього до застосування екстреного гальмування, і дії вказаного водія не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України. З вищевказаного слід дійти до висновку, що в діях водія ОСОБА_6 з керування мікроавтобусом БАЗ вбачається не відповідність вимогам п.10.1 ПДР, котра з технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку з ДТП, що настала.
Також експертом було встановлено , що мінімальна швидкість руху автомобіля «Шевроле Авео» , під керуванням водія ОСОБА_7 перед гальмуванням складала 94, 2 км/год, яка в свою чергу перевищує допустиму швидкість руху в населених пунктах 60 км/год і в діях водія ОСОБА_7 також вбачається невідповідність вимогам п.п.12.4., 12.9 (б) ПДР України. Виходячи із слідів гальмування передніх коліс автомобіля, водій ОСОБА_24 застосував екстрене гальмування, коли керований ним автомобіль знаходився на відстані 34, 1 м, від лінії роз`їзду ТЗ. При умові руху автомобіля «Шевроле Авто» зі швидкістю 60 км/год і застосуванням водієм в займаній смузі руху екстреного гальмування на відстані 34, 1 м перед лінією роз`їзду ТЗ, вказаний автомобіль мав зупинитися на відстані 1, 8 м перед заднім габаритом автобуса (максимально наближеним до автомобіля). Оскільки водій ОСОБА_7 при допустимій швидкості руху мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль «Шевроле Авео» до заднього габариту мікроавтобуса БАЗ, то перевищивши допустиму швидкість руху, вказаний водій своїми невідповідними до вимог п.12.4, 12.9 б ПДР діями сам обумовив розвиток аварійної дорожньо-транспортної ситуації при виникненні небезпеки для руху. З вищевказаного слід дійти висновку, що в діях водія ОСОБА_7 з керування автомобілем Шевроле Авео вбачається невідповідність вимогам п.п.12.4, 12. 9 б ПДР України, котрі з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що настала.
Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції , за клопотанням сторони захисту , була призначена авто-технічна експертиза , відповідно до висновків експертизи № 3204-15 від 22.12.2015 року (а.с.241-254 т.2 ) , експерт також прийшов до висновку про те , що в даній дорожній обстановці дії водія автобуса БАЗ ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.
В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.4., 12.9.б ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Висновки експертів узгоджуються між собою та співпадають з поясненнями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .
Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованного висновку відносно того, що в даній дорожній обстановці як дії водія автобуса БАЗ ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП, так і дії водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_7 також не відповідали вимогам п.12.4., п.12.9 б ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП і тому, дії кожного з обвинувачених вірно кваліфіковані судом за ч.1 ст.286 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001238 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , визнаних винними та засудженого за ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4