Дата документу 14.03.2017 Справа № 554/1806/17
Справа № 554/1806/17
Провадження № 1-кс/554/1887/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
представника володільця майна -адвоката ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
03.03.2017 року близько 18:15 год. працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.к. НОМЕР_1 , за порушення ПДР за адресою: м. Полтава, вул. Серьогіна, 4 та при перевірці документів виявлено ознаки підробки посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 1-е МВ ДАІ м. Полтава 20.09.2006 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.к. НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_3 .
Під час огляду місця події 03.03.2017 року було вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 видане 1-е МВ ДАІ м. Полтава 20.09.2006 року, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.к. НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_3 , з явними ознаками підробки.
Враховуючи, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 видане 1-е МВ ДАІ м. Полтава 20.09.2006 року, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.к. НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_3 , являються важливими речовими доказоми у кримінальному провадженні та підлягає вилученню до прийняття кінцевого рішення.
У ході проведення досудового розслідування постала неохідність у проведенні технічної експертизи документів, з метою встановлення чи є в них ознаки підробки, та для встановлення об`єктивної істини у справі, шляхом дослідження речей, які були вилучені під час огляду 03.03.2017 року за адресою: м. Полтава, вул.. Серьогіна, 4.
Крім того з метою забезпечення виконання інших процесуальних дій постала необхідність на накладенні арешту речей, які були вилучені під час огляду 03.03.2017 року за адресою: м. Полтава, вул.. Серьогіна, 4, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 видане 1-е МВ ДАІ м. Полтава 20.09.2006 року, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.к. НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_1 , серія НОМЕР_3 .
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та прохав його задовольнити.
Представник володільця свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі з огляду його необґрунтованості та недоведеності.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 видане 1-е МВ ДАІ м. Полтава 20.09.2006 року вилучене під час огляду 03.03.2017 року за адресою: м. Полтава, вул.. Серьогіна, 4, на час проведенян досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1