пр. № 1-кс/759/3379/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2016р. до суду надійшло клопотання адвоката адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу 514, 21.05.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Це також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкту нерухомого майна № 6982499 від 05.10.2016 року.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об"єектів нерухомого майна квартира має обтяження, а саме: арешт нерухомого майна. Підставою обтяження визначено: Постанова про накладення арешту на майно, по к.с. № 50-4737, 16.09.2010, СУ ГУ МВС України в м.Києві, ст. слідчий СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_6 .

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки порушується право власності ОСОБА_4 .

Просить скасувати арешт, оскільки власник майна ОСОБА_4 ніякого відношення до кримінальної справи № 50-4737 не мав, по данній справі не був заявником, потерпілим, підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, свідком, тощо. Кримінальне провадження № 50-4737, в порядку п. 6 та п. 10 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України ( 2012 року) було внесена до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 28.11.2012 року за № 0000170. 26 лютого 2015 року слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_7 було прийняте рішення про закриття кримінального провадження № 0000170 від 28.11.2012 року за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (2012 року) у зв"язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Крім того, вказує, що як випливає з аналізу норм КПК України (1960 року) КПК України (2012 року) слідчий має право приймати процесуальні рішення до моменту порушення кримінальної справи (КПК 1960 року), до моменту внесення відомостей жо ЄРДР (КПК 2012 року) та після закриття справи (КПК 1960 року, або після закриття кримінального провадження (КПК 2012 року).

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.2. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.3. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.4. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.

Судом встанволено, що згідно довідки у кримінальному провадженні №00000170, слідчим суддею встановлено, щогр. ОСОБА_8 не підписував Договір-купівлі продажу від 11.05.2015 року квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_9 ,та підписи в реєєстрі правочинів також не його. Встановлено, що гр. ОСОБА_9 21.09.2009 року продав квартиру АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_10 .

Судом встанволено, що досудове рослідування не закінчено, а тому підстав для скасування арешту у порядку ст. 174 КПК України не передбачено.

В зв`язку із викладеним, керуючись ст. ст. 40, 110, 131, 132,174 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляцйного суду м. Києва протягом п"яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1