Справа № 755/3169/17
В И Р О К
іменем України
"03" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0013493 від 26 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Степь, Олов`янського району, Читинської обл., Російської Федерації, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-
встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 21 лютого 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч.5 ст.474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.186 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що ОСОБА_5 26 вересня 2016 року о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи неподалік театру «Краків», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 12, з метою відкритого викрадення чужого майна підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_4 , в руках у якої була сумка. Обравши об`єктом свого злочинного посягання речі останньої, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому, що його дії носять відкритий характер, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та висловив останній вимогу віддати належний їй телефон.

В подальшому потерпіла ОСОБА_4 дістала з сумки мобільний телефон для того, щоб подзвонити в поліцію, та повідомила про це ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_5 відкрито викрав, а саме вихопив з руки потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон «Самсунг гелексі», вартістю 7000 гривень, у чохлі, вартістю 200 гривент, з сім-карткою оператора «Водафон», на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 50 гривень, та сім-карткою оператора «Лайф», на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 100 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 7350 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 21 лютого 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0013493 від 26 вересня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон «Самсунг Гелексі», який був вилучений 26 вересня 2016 року під час огляд місця події за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4 в ОСОБА_5 залишити у володінні потерпілої ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1