Провадження № 1-кп/168/80/16
Справа № 166/1355/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Київ, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою загальною освітою, неодруженого, інваліда ІІІ групи, має на утриманні матір похилого віку, не судимого в порядку ст. 89 КК України, утримується в Луцькому СІЗО УДПС у Волинської області,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:
19.08.2016 р. близько 22.00 год. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, умисно наніс ОСОБА_7 два удари ножем, якого тримав в руці: один - в ділянку черевної порожнини, а другий - в ділянку грудної клітки зліва, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме: проникаюче поранення черевної порожнини із пораненням брижейки тонкої кишки, ускладненого внутрічеревною кровотечою, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шість діб у виді непроникаючої різаної рани в ділянці грудної клітки зліва.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, дав показання про те, що 19.08.2016 р. зі своїм приятелем ОСОБА_9 вживали алкоголь, а після цього приїхали в смт. Заболоття з метою відпочити в барі. Підійшовши до бару, вони запитали перехожого де вхід в це приміщення. Між останнім і ОСОБА_9 виникла суперечка, а потім і шарпанина. Він стояв за 2-3 метри від них, при цьому і повертався до них спиною і боком, тому вони не постійно перебували в його полі зору, оскільки, він одночасно спостерігав і за ними, і за балконом бару, до дверей якого було близько 3-5 метрів. Приміщення цього бару складається з двох поверхів, назви бару він не знає. Спір тривав 5-7 хвилин, думав, що вони самостійно з`ясують всі питання, тому не втручався в спір. ОСОБА_9 махав руками в області грудної клітки потерпілого, проте, ножа в рухах ОСОБА_9 він не бачив, бійки не було, а лише шарпанина. Після цього потерпілий і ОСОБА_9 розбіглись в протилежні сторони, потерпілий побіг в сторону бару, а ОСОБА_9 в сторону залізничної станції. Близько 10 хвилин він шукав ОСОБА_9 , але, оскільки не знайшов, то пішов в приміщення бару, біля якого відбулась суперечка, замовив вареники і горілку. Після цього, вийшовши з бару, підійшов до групи людей, що стояли біля автомобіля поліції з`ясувати що сталось. В нього вилучили ніж розкладний, якого він завжди носить зі собою, цей ніж несправний. Знає, що потерпілий був в стані сп`яніння, оскільки хитався, тому він і не зрозумів, що ОСОБА_9 потерпілого поранив ножем.

Як пояснив, йому згодом ОСОБА_9 , останній дістав ножа з пакету, а взяв ножа тоді, коли перебував в кухні вдома в ОСОБА_5 .

Знаючи, що ніж вилучили саме в нього, прийшов до висновку, що саме його притягнуть до відповідальності. Також, враховуючи, що ОСОБА_9 нещодавно звільнився з місць позбавлення волі і може знову потрапити туди, вирішив, що краще буде якщо він візьме на себе вину, а за той час, будучи на волі, ОСОБА_9 зможе знайти кошти для врегулювання претензій з потерпілим. Про це вони і домовились з ОСОБА_9 , хоча останній не просив про це.

З цих підстав він постійно оговорював себе під час досудового розслідування. Коли через місяць зрозумів, що ОСОБА_9 не знайде коштів, то вирішив розповісти правду.

З ОСОБА_9 він спілкувався наступного ранку, коли перебував в райвідділі. ОСОБА_9 приніс йому одяг, якого передала мати, також розповів, що наніс удари потерпілому, який фізично є сильніший для того, щоб захиститись.

Перебуваючи в СІЗО, намагався переказати через осіб, які там перебували, щоб ОСОБА_9 шукав гроші для потерпілого.

Свою непослідовну позицію в попередніх показаннях про те, що спочатку він підтвердив факт нанесення ушкоджень потерпілому, згодом під час допиту вказував, що це зробила третя особа, якої він не знає, в подальшому повідомляв, що тілесні ушкодження наносив ОСОБА_9 , пояснює тим, що хотів допомогти ОСОБА_9 уникнути відповідальності.

Цивільний позов не визнає, оскільки не визнає вини у даному злочині взагалі.

Факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, незважаючи на заперечення ним вини, підтверджується дослідженими доказами, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що ввечері 19.08.2016 р. він вийшов з бару «Поліський вечір» (приміщення де немає балкону) і йшов додому; коли відійшов на 15 м. від бару, йому назустріч з вулиці Шевченка, зі сторони бару «Експерес» йшли двоє незнайомих чоловіків, які запитали де знаходиться бар. Він повернувся в сторону бару, щоб показати де вхід, а коли повернувся до цих людей, то ОСОБА_5 наніс йому два удари. Ножа в руках нападника він не бачив. Інший чоловік стояв близько 2-3 м. від нього і його обличчя не роздивився. Зрозумівши, що в нього кров, він побіг до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зателефонував до брата, який викликав швидку медичну допомогу. Стверджує, що конфлікт відбувався ближче до бару «Поліський вечір». Обличчя ОСОБА_5 він запам`ятав і вказав на нього коли проводилось впізнання по фотознімках. У той вечір вживав спиртне, але всі обставини пам`ятає. Відстань між обома барами становить 50 м. Коли був біля входу до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і приїхала «швидка», то ОСОБА_5 прийшов туди з іншої сторони - зі сторони вокзалу. Мати обвинуваченого приходила до його матері і просила вибачення за сина;

-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що зі слів брата він дізнався, що останній вийшов в бару «Поліський вечір», коли відійшов на 20 м., то зустрів двох незнайомих чоловіків, один з яких наніс йому удари ножем;

-показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що мати обвинуваченого приходила до неї додому і просила пробачення за свого сина та пропонувала зі своєї пенсії сплатити кошти потерпілому, оскільки ніж, що був у сина, маленького розміру, тому можна примиритись;

-протоколом огляду місця події від 19 серпня 2016 року, згідно з яким в ході процесуальної дії встановлено, що за адресою: вул. 1 Травня, в смт.Заболоття на прилеглій території кафе «Експрес», в ОСОБА_12 в кишені його куртки виявлено ніж з полімерною рукояткою світлого кольору. На відстані 4,5 м. від дверей входу до магазину, який знаходиться із західної сторони є частина тканини, що є вологою і на якій знаходяться сліди речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, на відстані 20 см. від неї на бруківці знаходяться краплі речовини бурого кольору, зовні схожої на кров (а.с.100-102);

-протоколом огляду місця події від 20.08.2016р., згідно з яким в ході процесуальної дії вилучено футболку належну ОСОБА_7 , з правого боку на лицевій стороні якої є сліди речовини бурого кольору зовні схожі на кров, а також наявні пошкодження у вигляді двох порізів (а.с.103-104);

-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №138 від 20.08.2016р. згідно з яким ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.105);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2016р., згідно з яким потерпілий вказав, що удари наніс йому чоловік, зображений на знімку № 4, яким є ОСОБА_5 . Захисник стверджує про те, що дана слідча дія проведена з порушенням вимог КПК, оскільки з наданих чотирьох фотографій, дві особи візуально відрізняються за віком і зовнішністю, крім того потерпілий не зміг назвати характерних ознак особи, що заподіяла тілесні ушкодження, а відтак, даний доказ захисник просить не брати до уваги. Суд не бере до уваги доводи захисника в цій частині, і погоджується з доводами прокурора, оскільки як сам зауважив захисник, особа на знімку №1 і особа зображена на знімку №4 схожі за зовнішністю, крім того, всі ці особи приблизно однакового віку. Таким чином, порушень вимог ст.228 КПК України під час отримання даного доказу немає. Крім того, потерпілий пояснив, що добре запам`ятав обличчя особи, котра нанесла тілесні ушкодження (а.с.105-106);

-висновком експерта №158 від 12.09.2016р., згідно з яким в ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження, а саме: проникаюче поранення черевної порожнини із пораненням брижейки тонкої кишки, ускладненого внутрічеревною кровотечою, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шість діб, а саме непроникаючої різаної рани в ділянці грудної клітки зліва, які утворились можливо від леза ножа шляхом нанесення ударів в кількості двох за обставин вказаних у постанові і в медичній документації. В дослідницькій частині експертом заначено, що рана в ділянці живота та грудної клітки становить 2,5 х 1 см. і 2 х 1 см. (а.с.107);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2016р., згідно з яким в ході процесуальної дії потерпілий показав механізм нанесення йому двох ударів. Наведені в даному протоколі обставини підтверджуються показаннями потерпілого у судовому засіданні (а.с.107-109);

-висновком експерта №183 від 12.10.2016 р., згідно з яким виявлені в потерпілого тілесні ушкодження утворились у спосіб, вказаний потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту (а.с.120-121);

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом камер спостереження бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з якого встановлено, як о 21.48 год. 19.08.2016 р. потерпілий вибігає з вул.Незалежності та біжить до бару «Експерес». Крім цього зафіксовано, що ОСОБА_7 наближається до бару один. Дані відеозаписи повністю спростовують твердження ОСОБА_5 про те, що конфлікт з потерпілим відбувався біля двоповерхового закладу (тобто біля бару «Експрес»). Крім того, видно, що обвинувачений підійшов до бару лише о 22.10 год., тобто через 22 хв. після нанесення тілесних ушкоджень, а не через 10, як він стверджує, і йшов зі сторони залізничного вокзалу понад приміщенням бару (а.с.110-118);

-висновком експерта № 57-мк від 27.10.2016 р., в якому описано ніж, вилучений в обвинуваченого та за підсумками якого встановлено, що на футболці потерпілого в ділянці живота, грудної клітки є різані ушкодження, які утворились від предмета, в якого наявні ріжучі властивості. Ввказані пошкодження могли бути заподіяні ножем наданим на експертизу, тобто тим, який вилучений в ОСОБА_5 . Цим висновком спростовуються доводи сторони захисту про те, що є розбіжності в розмірах отриманих поранень та розміром ножа, яким вони заподіяні (а.с.122-125).

Вказані докази узгоджуються між собою і є належними і допустимими.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_9 ножем з червоною ручкою, який нібито зник з будинку обвинуваченого. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що крім грошей з будинку нічого не пропало, ножів також.

Показання обвинуваченого про те, що ОСОБА_9 зранку 20.08.2016 р. приніс в приміщення відділу поліції одяг, якого мати передала, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 (мати обвинуваченого) про те, що вона передавала одяг сину, але через працівника поліції, який приїхав до неї додому.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що в ході судового розгляду обвинувачений не відразу назвав місце, де відбувався конфлікт з потерпілим, а згодом уточнив, попередні показання є помилкою. Так, в засіданні обвинувачений будучи допитаним, кілька разів повідомив, що суперечка відбулася біля двоповерхового приміщення бару, в якому є балкон, крім того, показання обвинуваченого спростовано відеозаписом та послідовним показаннями потерпілого.

Доводи захисника про те, що в матеріалах відсутні дані яким чином в обвинуваченого вилучено його ніж із цих підстав даний доказ є неналежним і недопустим не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений не заперечує того, що цей ніж належить саме йому і саме 19 серпня 2016 року був у нього.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий міг помилитись коли вказував, що обвинувачений заподіяв дані тілесні ушкодження, оскільки перебував в стані сп`яніння, суд до уваги не бере. Потерпілий не заперечує факт вживання алкоголю, проте, дає чіткі послідовні пояснення щодо обставин вчиненого, його показання узгоджуються з висновками експертизи, відеозаписами з камер спостереження. Суд звертає увагу на те, що обвинувачений, на відміну від потерпілого, таких чітких показань не дає.

У ході огляду в судовому засіданні ножа, який визнаний речовим доказом, встановлено, що доводи обвинуваченого про те, що лезо ножа не фіксуються, відповідають дійсності, однак, як встановлено в судовому засіданні, його можливо зафіксувати в певному положенні рукою.

Доводи сторони захисту про те, що показання обвинуваченого не спростовані шляхом допиту ОСОБА_9 , висновку суду про винуватість обвинуваченого не спростовують, оскільки в справі достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 немає, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який на обліку в нарколога і психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, характеризується за місцем проживання позитивно, раніше притягався до кримінальної відповідальності, обставини справи, хоча є не судимий в порядку ст. 89 КК України, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставин, думку потерпілого, який просить обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України. Враховуючи обставини справи, особу винного, тяжкість злочину, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Потерпілий пред`явив до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої лікуванням. Позовні вимоги мотивує тим, що з 19 по 25 серпня 2016 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Ратнівській ЦРЛ, внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих від ОСОБА_5 . У період з 31.08.2016 р. по 09.09.2016 р. перебував на амбулаторному лікуванні в Заболоттівській лікарні. На лікування витратив 5652,30 грн., що підтверджується відповідними чеками про придбання медикаментів, а також на проїзд з смт.Заболоття в смт.Ратне витратив 24 грн.

ОСОБА_7 та його представник позов підтримали, просять позов задовольнити.

Обвинувачений не визнав позов, оскільки не визнає вини у вчиненні злочину.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали позову, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав.
У п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що відповідно до ст.1166, ст.1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що потерпілий перебував на лікуванні з 19.08.2016 р. по 30.08.2016 р. в Ратнівській ЦРЛ у відділенні інтенсивної терапії анестезіології та хірургічному відділенні, з 31.08.2016 р. по 09.09.2016 р. знаходився на амбулаторному лікуванні в Заболоттівській районній лікарні №2 з приводу проникаючого ножового порання черевної порожнини, різані рани грудної клітки зліва (а.с.12-13).

За час лікування ним за власні кошти придбано ряд медикаментів, про що надано довідку та фіскальні чеки (а.с.7-12). Також надано квитки про вартість проїзду до місця лікування.

Доводи потерпілого про те, що серед наданих чеків є документ про сплату благодійної допомоги, і в зв`язку з цим ця сума підлягає стягненню також, не заслуговують на увагу, тому розмір майнової шкоди на цю суму слід зменшити /а саме: виключити суму 130 грн./ (а.с.11). Також не підлягає задоволенню позов в частині відшкодування витрат, вказаних в сумі 500 грн. (а.с.11), оскільки даний документ не є належним доказом, та сума 97,90 грн., 177,45 грн. (а.с.10), 17,50 грн., 3 грн. (а.с.9), оскільки в них не вказано найменування медичних препаратів, а відповідно вони не підтверджують, що потерпілий витратив їх на своє лікування, тому на цю суму також має бути зменшено розмір відшкодування майнової шкоди.

Доказів на спростування обґрунтованості решти позовних вимог про відшкодування майнової шкоди обвинуваченим та захисником, незважаючи на заперечення проти позову, суду не надано, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст.1166 ЦК України позов слід задовольнити частково і, таким чином, підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого 4750,45 грн.

Прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивує тим, що перебуваючи в СІЗО, обвинувачений, виходячи з його показань, намагався через інших осіб зв`язатись з ОСОБА_9 . Таким чином, це свідчить про те, що він зможе перешкоджати встановленню обставин в ході апеляційного розгляду, крім того його мати знає де проживає потерпілий. Таким чином, ризики, встановлені ст.177 КПК України, залишаються.

Доводи прокурора щодо обрання запобіжного заходу заслуговують на увагу.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а витрати на проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання з 20.08.2016 року, зарахувавши йому в строк покарання, термін попереднього ув`язнення з 20.08.2016 року до моменту набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 4750 (чотири тисячі п`ятдесят) грн. 45 коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2641 /дві тисячі сімсот сорок один/ грн. 20 коп. витрат на проведення експертизи (а.с.126,133).
Речові докази: змиви речовини бурого кольору, контрольний змив, частину тканини зі слідами бурого кольору, змиви з рук ОСОБА_5 , зрізи нігтьових пластин рук ОСОБА_5 , складний ніж, зразки крові, футболку, що зберігаються в камері схову речових доказів Ратнівського ВП, знищити; піджак, штани, сорочку, спортивну кофту, що зберігаються в камері схову речових доказів Ратнівського ВП, повернути ОСОБА_5 ; DWD диск залишити у матеріалах провадження (а.с.127-130).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим, який перебуває під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1