"03" травня 2017 р. Справа № 363/823/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчему судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001962 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0001962 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала телефонограму про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо призначення справи до судового розгляду поклався на розсуд суду, але зазначив, що раніше обвинувальний акт було повернуто прокурору, який не відповідав вимогам КПК України, але жодних дій з того часу проведено не було.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст.291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог даного КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Крім того, згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження за ч.3 ст.185 КК України прокурором не встановлені, формулювання обвинувачення в цілому викладено поверхово, не конкретно і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України, не вказано за яких саме фактичних обставин вчинено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що є порушенням права останнього на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен мітити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З аналізу даної норми вбачається, що обвинувальний акт повинен містити три складових, із дослідженого обвинувального акту вбачається, що такі складові, у розумінні п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у повному обсязі, відсутні. Фактичні обставини кримінального правопорушення взагалі прокурором не встановлені.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Зазначені вище та встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, які унеможливлюють належне проведення судового розгляду.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001962 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст.ст. 291- 293 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0001962 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України разом із доданими до нього документами повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1