Справа №705/3081/14-к
1/705/10/17
П О С Т А Н О В А
про направлення справи для додаткового розслідування
21.04.2017 Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника підсудних ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Соколівка Жашківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_2 , освіта базова вища, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Розгляд справи суд здійснює в порядку, встановленому КПК України 1960 року.

Згідно з обвинувальним висновком (т. 2 а.с. 100-125) органом досудового слідства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що вони перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції та помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно, 20.02.2012, приблизно о 14 годині, перебуваючи у зв`язку з виконанням службових обов`язків в домоволодінні ОСОБА_10 в селі Нова Гребля Жашківського району Черкаської області, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих їм службових повноважень, нанесли (кожен окремо) ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 97/130 від 26.03.2012 тілесні ушкодження у вигляді саден, забійної рани обличчя, садна лівої кисті, синців правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, заподіявши своїми діями істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_11 та державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів Міністерства внутрішніх справ України, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Такі дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.365 КК України як перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, якщо вони супроводжувались насильством або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 20.02.2012, перебуваючи у м.Жашків Черкаської області, діючи умисно, під час перевірки за заявою ОСОБА_10 щодо дій ОСОБА_11 , 20.02.2012, надавши ОСОБА_11 вказівку залишити домоволодіння ОСОБА_10 , де той перебував, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби у власних інтересах, склав відносно ОСОБА_11 протокол про адміністративне правопорушення серії ЧК 05 011448, до якого вніс завідомо неправдиві дані про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.178 КУпАП, якого ОСОБА_11 в дійсності не вчиняв, указавши в протоколі завідомо неправдиві відомості про присутність свідків правопорушення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в дійсності свідками події не були і протокол не підписували, та в подальшому на підставі вказаного протоколу виніс постанову за справою про адміністративне правопорушення від 20.02.2012, у резолютивній частині якої прийнято рішення ОСОБА_11 за вчинення адміністративного правопорушення попередити. Внаслідок таких дій охоронюваним правам та інтересам ОСОБА_11 завдано істотної шкоди, яка полягає у незаконному безпідставному притягненню до адміністративної відповідальності. Крім того, внаслідок таких дій завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам держави, яка полягає у підриві авторитету органів Міністерства внутрішніх справ України.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст.364 КК України як зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, в особистих інтересах, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним інтересам, вчинене працівником правоохоронного органу, та за ч.1 ст.366 КК України як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

Прокурор під час судового розгляду підтримав наведене обвинувачення, вважаючи, що наявні у матеріалах справи докази, досліджені під час судового слідства, достатні для ухвалення вироку щодо підсудних.

Після дослідження під час судового слідства письмових доказів сторони обвинувачення, наявних у матеріалах кримінальної справи, і допиту свідка, який з`явився в судове засідання, оголошення показань потерпілого і свідків, які не з`явилися до суду, суд поставив на обговорення питання про направлення справи на додаткове розслідування в порядку ст. 281 КПК України 1960 року через неповноту і неправильність досудового слідства.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти направлення справи на додаткове розслідування.

Захисник ОСОБА_9 вважав, що досліджених у суді доказів достатньо для того, щоб суд міг ухвалити виправдувальний вирок щодо обох його підзахисних і додаткове розслідування навряд чи зможе доповнити досудове слідство і виправити його недоліки.

Підсудні ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтримали думку свого захисника.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, захисника, підсудних, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

Під час судового слідства підсудні ОСОБА_7 і ОСОБА_8 показали, що 20.02.2012 під час спілкування із потерпілим ОСОБА_11 в будинку свідка ОСОБА_10 ніхто з них не торкався потерпілого і не завдавав йому тілесних ушкоджень. Колив вони удвох зайшли з дозволу власниці ОСОБА_10 до кімнати, де знаходився ОСОБА_11 спав на дивані, то його будила співмешканка ОСОБА_10 дала йому пару ляпасів по обличчю відкритою долонею руки, потім у кімнату заходив ще якийсь чоловік, який допоміг співмешканці розбудити потерпілого ляпасом по обличчю, від цього ОСОБА_11 прокинувся, його посадили на дивані. Після того ОСОБА_10 у іншій кімнаті взяла літрову металеву кружку з водою, повернулася до кімнати і вилила воду на голову ОСОБА_11 і вдарила його цією кружкою два рази по голові. У подальшому, коли ОСОБА_11 вийшов на вулицю, то, йдучи по ній, сам ще пару разів падав у сніжні «сугроби».

Під час судового слідства суд і сторони були позбавлені можливості допитати потерпілого ОСОБА_11 у зв`язку з його багаторазовою неявкою на виклики суду і невиконанням примусового приводу щодо нього працівниками міліції (поліції) Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області (постанови про привід від 07.10.2014, 28.10.2014, 09.12.2014, 27.01.2015, 10.02.2015, 11.03.2015, 01.04.2016, 27.09.2016, 25.10.2016, 09.12.2016). Аналогічна ситуація склалася і зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 . У зв`язку з вказаними обставинами в судовому засіданні були оголошені протоколи допитів названих осіб, складені слідчим під час досудового слідства.

Протоколи допиту потерпілого ОСОБА_11 від 03.03.2012 (т. 1 а.с. 88-91) і додаткового допиту від 18.05.2012 (т. 2 а.с. 31-33) містять істотні суперечності щодо того, скільки осіб працівників міліції були в кімнаті, коли, йому наносилися удари; хто наносив і скільки ударів, по яким частинам тіла. Згідно з протоколом додаткового допиту потерпілий пригадав, хто з працівників міліції наносив йому удари, лише після пред`явлення йому фотографій декількох осіб для впізнання 18.05.2012 (т. 2 а.с. 19-21, 22-24, 25-27, 28-30). Однак ні в протоколах упізнання, ні в протоколі додаткового допиту не вказані відомості про те, хто з підсудних та чим саме, в які частини тіла наносив удари потерпілому. Також у протоколі додаткового допиту вказано, що потерпілий про обставини, які він розповідав перед цим він частково пам`ятав сам, а частково зі слів ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Але про те, які обставини ОСОБА_11 пам`ятає сам, а які зі слів інших осіб, потерпілий не був допитаний слідчим.

Усунути суперечності в показаннях потерпілого і свідків, прогалини в показаннях потерпілого шляхом дослідження інших доказів протоколів відтворення обстановки і обставин події від 20.04.2012 зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та від 12.03.2012 із ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 157-159, 237-238) не є можливим через несправність носія інформації (відеокасети), на який були зафіксовані ці слідчі дії.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 не з`явилися до суду на виклики і привід щодо них не був виконаний, суд під час судового слідства був позбавлений можливості усунути наведені вище суперечності та прогалини в показаннях потерпілого, та перевірити показання названих свідків.

Під час досудового слідства не встановлено: хто конкретно з підсудних, в який спосіб, які саме і коли заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 . У Висновку експерта № 97/130 від 26.03.2012 в підсумках йде посилання на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 могли утворитися при обставинах, вказаних у постанові. Однак у постанові слідчого від 19.03.2012 про призначення судово-медичної експертизиі, як наслідок, в описовій частині Висновку експерта, не зазначено жодної обставини отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень: у ній зазначено лише, що «службові особи Жашківського РВ УМВС …нанесли ОСОБА_11 тілесні ушкодження», без вказівки на те, якими предметами або частинами тіла ці ушкодження наносилися, скількома особами, в якому місці в будинку, на вулиці тощо.

Як вбачається з пред`явленого підсуднім обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, кожен із них, окремо, обвинувачується у заподіяння ОСОБА_11 одних і тих же тілесних ушкоджень, при цьому в обвинуваченні відсутні посилання на те, що підсудні діяли спільно чи за попередньою змовою.

Під час досудового слідства не перевірені показання підсудних, які вони надали на досудовому слідстві, і які підтвердили під час судового слідства, про те, що удари долонями потерпілому були заподіяні не ними, а іншими особами чоловіком, імені якого вони не пам`ятають і який знаходився в будинку, і свідком ОСОБА_10 , яка завдала два удари по обличчю долонями і два удари по голові потерпілого металевою кружкою. Під час досудового слідства не було проведено за участю підсудних відтворень обстановки та обставин події, за участю судово-медичного експерта, під час яких кожен з них міг би показати, які удари і ким наносились потерпілому, а експерт міг би визначити, чи могли такі удари спричинити виявлені у потерпілого тілесні ушкодження.

Без встановлення наведених вище обставин і прокурор у судовому засіданні позбавлений можливості уточнити чи змінити обвинувачення, так як не встановлено, хто саме, як, які і коли заподіяв потерпілому тілесні ушкодження. Такі обставини підлягають встановленню лише шляхом проведення слідчих дій, які суд позбавлений можливості провести під час судового слідства, у тому числі шляхом надання судового доручення. Під час виконання судового доручення можливо провести лише ті слідчі дії, які направлені на перевірку чи уточнення отриманих у суді фактичних даних, а в цьому випадку необхідно провести слідчі дії, спрямовані не на перевірку, а на збирання фактичних даних, які необхідні для об`єктивного і всебічного розгляду і вирішення справи.

З наведеного вбачається, що підсудним ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було пред`явлене обвинувачення, яке є неконкретним, в якому не наведені чітко і однозначно ті обставини, що підлягають встановленню під час досудового слідства і розгляду справи в суді, що є явним порушенням їхнього права на захист, яке не може бути усунуте судом.

При проведенні впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_11 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_15 протоколи від 18.05.2012 (т. 1 а.с. 243-247, т. 2 а.с. 1-30) слідчий допустив порушення вимог ч. 2 ст. 174 КПК України 1960 року, яка визначає, що особа, що підлягає впізнанню, пред`являється впізнаючому разом з іншими особами тієї ж статі у кількості не менше трьох, які не мають різких відмін у зовнішності та одягу. Так, в супереч зазначеним вимогам ч. 2 цієї статті у протоколах пред`явлення фотознімків для впізнання окрім особи, яка підлягає впізнанню, міститься тільки дві фотографії інших осіб, а не три або більше. При наданні фотознімків для впізнання ОСОБА_7 у протоколи поміщений фотознімок ОСОБА_7 , який явно відрізняється від двох інших за одягом особи та масштабом відображення його обличчя. Наведені обставини свідчать, що були неправильно застосовані норми кримінально-процесуального закону і усунути ці порушення в суді є неможливим.

Під час досудового слідства, не зважаючи на те, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 366 КК України заперечує, не була призначена і проведена почеркознавча експертиза для з`ясування питань: чи виконані у протоколі та постанові у справі про адміністративне правопорушення, на які посилається обвинувачення, написи та підписи, від імені ОСОБА_11 цією особою або підсудним або іншою особою. Для проведення експертизи почерку і підпису необхідно слідчим шляхом відшукати і зібрати вільні, умовно-вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , відібрати у цих осіб експериментальні зразки почерку та підпису в умовах, наближених до умов заповнення протоколу і постанови, однак суд позбавлений можливості зробити такі дії, у тому числі через неявку потерпілого до суду, тому їх необхідно провести під час додаткового розслідування.

Органом досудового слідства не було встановлено, коли саме і де ОСОБА_7 вніс завідомо неправдиві відомості у протокол та постанову у справі про адміністративне правопорушення. Обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 , не містить посилань на такі обставини, і під час судового слідства сторона обвинувачення не надала суду відомостей про докази, на підставі яких можливо в суді встановити ці обставини.

Згідно зі статтею 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність. Суд, прокурор, слідчий не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України 1960 року при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

У частині 1 ст. 281 КПК України 1960 року передбачено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, що може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У своїй Постанові Пленуму від 11.02.2005 № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» (п. 8) Верховний Суд України звертає увагу судів на такі обставини, що мають бути враховані при вирішенні питання про направлення справи на додаткове розслідування.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Разом з тим, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Суд вважає, що наведені вище неповнота досудового слідства і допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону не можуть бути усунуті в судовому засіданні і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ця кримінальна справа у зв`язку з неповнотою і неправильністю досудового слідства підлягає направленню прокурору для проведення додаткового розслідування.

На думку суду, під час додаткового розслідування органу досудового слідства необхідно повторно детально допитати потерпілого ОСОБА_11 з приводу подій 20.02.2012, які він пам`ятає сам, а які йому відомі зі слів інших осіб, щодо нанесення йому тілесних ушкоджень у той день, напередодні і після від`їзду працівників міліції, і з урахуванням його показань провести повторне відтворення обстановки та обставин події, під час якого потерпілий повинен детально відтворити події, які мали місце в будинку та на вулиці, де він падав від ударів працівників міліції. Необхідно додатково допитати свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , враховуючи наявність розбіжностей у їх показаннях, провести між свідками очну ставку, а також провести за участю свідків, з кожним окремо, відтворення обстановки та обставин події. Необхідно провести відтворення обстановки та обставин події з участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , та в разі суперечливості їх показань показанням інших осіб, провести з такими особами очні ставки. Необхідно провести відтворення обстановки та обставин події з участю підсудних, з кожним окремо. Відтворення обстановки та обставин події з участю всіх вище названих осіб необхідно провести з участю судово-медичного експерта, і за результатами таких слідчих дій призначити та провести додаткову судово-медичну експертизу для вирішення питань про механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 та можливості їх утворення за інших, ніж вказано у обвинуваченні, обставин, зокрема за обставин, на які посилаються підсудні.

Також необхідно призначити та провести почеркознавчу експертизу, на розв`язання якої поставити питання про те, чи виконані записи і підписи від імені ОСОБА_11 у протоколі та постанові у справі про адміністративне правопорушення самим потерпілим, підсудним ОСОБА_7 чи іншою особою.

За результатами додаткового розслідування необхідно розмежувати дії підсудних, якщо буде підтверджена їх причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 265 КК України, зазначивши: які саме тілесні ушкодження потерпілому були нанесені кожним з підсудних. Також необхідно конкретизувати обвинувачення у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.366 та ч.3 ст.364 КК України в частині часу та місця їх вчинення; та з яких мотивів і в яких «особистих інтересах» ОСОБА_7 був вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 364 КК України.

Під час проведення слідчих дій необхідно прийняти рішення про наявність чи відсутність складу злочину в діях ОСОБА_10 та іншого чоловіка, які, як показали підсудні, наносили удари потерпілому і могли бути причетні до заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Під час додаткового розслідування мають бути проведені також інші слідчі дії, в яких виникне необхідність для з`ясування повно і всебічно обставин справи, не обмежуючись вказівками, які надав суд.

Керуючись ст. 22, 64, 273, 281 КПК України 1960 року, суд

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, повернути Уманській місцевій прокуратурі для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити попередній у виді підписки про невиїзд з місця проживання.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_1