САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3775/16-к
ВИРОК
Іменем України
05.04.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000759 від 19.06.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кіровобад Азербайджан, громадянина України, не працюючого, з середньою технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.11.2005 року Самарським районним судом

м. Дніпропетровська за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 28.03.2011 року Самарським районним судом

м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 02.10.2013 року Самарським районним судом

м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2011 до 2 років позбавлення волі, звільнився 25.09.2015 по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 15.06.2016 року приблизно о 02.30 годин, знаходячись поблизу магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Романовського, 78 в м. Дніпро, ОСОБА_6 позичив грошові кошти в сумі 400 гривень своєму знайомому ОСОБА_7 .

В подальшому, 18.06.2016 року приблизно о 11:00 годині ОСОБА_6 прибув за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою повернути вказаний борг.

Підійшовши до хвіртки зазначеного домоволодіння, ОСОБА_6 побачив вітчима ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який вийшов йому назустріч та провів його в двір домоволодіння. Після чого останній покликав матір ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та зайшов у будинок.

ОСОБА_6 пройшов на веранду будинку даного домоволодіння, де на порозі побачив раніше знайому ОСОБА_5 та між ними відбулася розмова. В ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що її син заборгував йому 400 гривень та не повернув до цього часу, на що ОСОБА_5 відповіла, що син за місцем мешкання відсутній, а грошові кошти (борг) замість сина вона повертати не буде. При цьому під час розмови ОСОБА_5 перебувала на території свого житлового будинку, а ОСОБА_6 за його межами на відчиненій веранді.

Під час зазначеної розмови, ОСОБА_6 побачив на шиї ОСОБА_5 золотий ланцюг з хрестиком. В цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення за рахунок відкритого викрадення майна, належного ОСОБА_5 , поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час, ОСОБА_6 протягнув руку через незачинені двері будинку АДРЕСА_3 де знаходилася потерпіла ОСОБА_5 , тим самим протиправно проник у даний будинок (житло), та знаходячись у безпосередній близькості з потерпілою ОСОБА_5 , на відстані витягнутої руки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка лівою рукою зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_5 золотий ланцюг 585 проби, вагою 9 грам, довжиною 45 см., вартістю 9670,05 гривень із золотим хрестиком 585 проби, вагою 4,89 грам, вартістю 5254,06 гривень, тим самим відкрито заволодівши ними. Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 14924,11 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину фактично визнавав повністю та пояснив, що 18.06.2016 року він прийшов до будинку за місцем мешкання ОСОБА_7 . До нього вийшла потерпіла ОСОБА_5 при цьому вона перебувала у будинку, а він на веранді. Остання відмовилась повертати борг за свого сина і у нього раптово виник умисел на заволодіння золотим ланцюжком, що висів у потерпілій на шиї. Далі, не заходячи до будинку, він протягнув руку скрізь дверний проїм, що веде до будинку, та зірвав у потерпілої, що знаходилася у будинку, з шиї ланцюжок, який потім здав у ломбард та отримав грошові кошти у розмірі 7400 грн., що витратив на власні потреби. Вважає, що він не проникав у житло потерпілої, у заявку з чим в його діях відсутнє проникнення у житло.
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_6 його вина в скоєнні вказаного злочину підтверджується також:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 18 червня близько 10.00 год. до неї прийшов ОСОБА_6 та запитав «де її син?», на що вона йому повідомила, що сина немає, після чого обвинувачений пішов. Через деякий час обвинувачений знов прийшов на її подвір`я та почав сукати у двері. Вона відчинила двері та почала через поріг вхідної двері розмовляти з ОСОБА_6 . При цьому вона стояла у будинку, а обвинувачений на відкритій веранді будинку. Після того, як вона сказала обвинуваченому, що не збирається йому віддавати борг за свого сина, вона спробувала зачинити двері, однак ОСОБА_6 притримав вхідні двері ногою, не дозволяючи їй зробити це. Після чого він раптово просунув свою руку через дверний проїм на зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок з хрестиком та пішов. Після цього вона викликала поліцію.
- протоколом огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_3 з фототаблицею (т.1 а.с. 10-12);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №1479 від 28.06.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість золотого ланцюга 585 проби, вагою 9 грам, довжиною 45 см., станом на 18.06.2016 року складає 9670,05 грн., ринкова вартість золотого хрестика 585 проби, вагою 4,89 грам, станом на 18.06.2016 року складає 5254,06 грн. (т.1 а.с. 35-38).
Враховуючи повноту та несуперечливість досліджених доказів, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначеного злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що він не проникав у житло потерпілої з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснень п.22 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» року під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Як вбачається з показань як обвинуваченого, так і потерпілої, даних ними в судовому засіданні, обвинувачений знаходячись за межами будинку потерпілої простягнув руку до шиї потерпілої, яка знаходилася у приміщенні будинку, та зірвав ланцюжок, таким чином обвинувачений рукою проник до житла потерпілої.
Таким чином, факт невизнання обвинуваченим факту проникнення до жита суд вважає наслідком юридичної необізнаності обвинуваченого та розцінює як намагання обвинуваченого перекваліфікувати свої дії на більш м`яку статтю кримінального Закону.
При призначенні покарання суд приймає до уваги, що злочин скоєний ОСОБА_6 згідно ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів проти власності, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить визнання вини у скоєнні злочину та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, обставини скоєння злочину, суд вважає що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з ним вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обставин, вважає за можливе визначити покарання на рівні нижньої межи, встановленої санкцією ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі, починаючи з моменту його затримання 13.09.2016 року по день винесення судом вироку.
Речові докази по справі - комп`ютерний диск (т.1 а.с.41) та дві бірки на золоті вироби (т.1 а.с.44) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року до 05.04.2017 року включно, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 13.09.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: комп`ютерний диск та дві бірки на золоті вироби залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1