Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/664/17
Провадження № 1-в/553/143/2017
У Х В А Л А
Іменем України
03.05.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши заяву засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого,

Засудженого: 29.01.2014 року Глобинським районним судом Полтавської області за ст. 186 ч.2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбуває призначене судом покарання в Полтавській виправній колонії № 64, на даний час в нього настало право на умовно-дострокове звільнення, він працевлаштований з початку строку відбування покарання, стягнень немає.

Засуджений ОСОБА_4 , приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, подане клопотання підтримав з викладених в ньому підстав. Просив суд задовольнити подане клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Представник Полтавської виправної колонії (№64), приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, вважав, що подане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки засуджений за ступенем виправлення є таким, що не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання заперечував, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений не довів своє виправлення.

Заслухавши думку засудженого, представника колонії, прокурора, дослідивши матеріали заяви, надані представником Полтавської виправної колонії (№64) матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин. Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням довів своє виправлення.

Судом встановлено, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 29.01.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2016 року засудженому зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 14.11.2013 року по 03.03.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.1,3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, а також характеристики на засудженого, ОСОБА_4 за період відбування покарання в Полтавській виправній колонії № 64 характеризується задовільно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання двадцять сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі шість разів поміщався до ДІЗО. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. На виробництві установи не працевлаштований з власної ініціативи, ставлення до праці неоднозначне. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Крім того, згідно матеріалів особової справи засудженого та наданої характеристики 17.06.2015 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради засудженому було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації, згідно ст. 101 КВК України, по причині що він не досяг належного ступеню виправлення.

01.04.2016 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної ради у м. Полтави засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України по причині, що він не став на шлях виправлення.

03.10.2016 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України по причині, що він не довів свого виправлення.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що витребувані судом відомості та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 не містять об`єктивних даних про те, що протягом періоду відбування покарання поведінка засудженого змінилась на краще, та що засуджений сумлінною поведінкою та відповідальним ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подане засудженим клопотання про умовно-дострокове звільнення є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, статті 81 КК України, керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1