Справа № 357/6985/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/124/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 02.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з повною середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

засуджено за ч.4 ст.191 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права займатись діяльністю у сфері торгівлі, пов`язаною з віданням та розпоряджанням грошовими коштами та іншими матеріальними цінностями і матеріальною відповідальністю за ввірене майно строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України обвинувачену звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , працюючи з 31.05.2012 року, згідно наказу № ОК-46 від 31.05.2012 року, продавцем-касиром у магазині ТОВ НВП «Енерготехніка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 29, являючись, згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 31.05.2012 року, матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, у період часу з 01.10.2015 року по 04.02.2016 року вчинила ряд умисних дій, об`єднаних єдиним умислом, спрямованих на привласнення грошових коштів ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА», які перебували у її віданні за наступних обставин.
Відповідно до посадової інструкції та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 31.05.2012 року до обов`язків продавця-касира ОСОБА_7 входило: ведення роздрібної торгівлі на торговій точці; здійснення операцій по прийманню, обліку, видачі та зберіганню грошових коштів з обов`язковим дотриманням правил, що забезпечують збереження товару; ведення касової книги; складання касової звітності; приймання участі в інвентаризаціях та передача отриманої денної виручку з каси магазину інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» № НОМЕР_1 (відповідно до договору про інкасацію коштів за № НАVК000002 від 20.09.2012 року, укладеного між ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» та ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Однак, ОСОБА_7 вирішивши незаконно збагатитись за рахунок коштів ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА», у період часу з 01.10.2015 року по 04.02.2016 року отримані від продажу товарів грошові кошти інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» № НОМЕР_1 не передавала, а привласнювала їх та розпоряджалася ними на власний розсуд.
Так у період часу з 01.10.2015 року по 31.10. 2015 року, ОСОБА_7 не передала інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» і привласнила перебуваючі в її віданні грошові кошти в сумі 50 000 грн..
У період часу з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року, ОСОБА_7 не передала інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» і привласнила перебуваючі в її віданні грошові кошти в сумі 30 000 грн..
У період часу з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року, ОСОБА_7 не передала інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» і привласнила перебуваючі в її віданні грошові кошти в сумі 100 000 грн..
У період часу з 01.02.2016 року по 04.02.2016 року, ОСОБА_7 не передала інкасаторам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування інкасованої виручки на поточний рахунок ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА» і привласнила перебуваючі в її віданні грошові кошти в сумі 3261 грн. 69 коп.
Всього за період часу з 01.10.2015 року по 04.02.2016 року ОСОБА_7 привласнила грошових коштів ТОВ НВП «ЕНЕРГОТЕХНІКА», які перебували у її віданні, на суму 183 261 грн. 69 коп., що є великим розміром. Привласненими грошовими коштами ОСОБА_7 розпорядилась на власний розсуд.
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та призначити їй покарання за ч.4 ст.191 КК України у вигляді реального обмеження волі.

Вказує, що судом при винесенні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначене обвинуваченій покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості.

Зазначає, що при призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину.

На думку апелянта, суд не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 на протязі тривалого часу у великих розмірах привласнювала грошові кошти ТОВ НВП «Енерготехніка», які були у її віданні, компенсувала лише десяту частину викрадених нею грошових коштів, що становить 20000 гривень.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілого, захисник обвинуваченої просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення обвинуваченої та її захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі доказах та учасниками судового провадження не оспорюється.
За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Мотивуючи призначене обвинуваченій покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря та нарколога не перебуває, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно частково відшкодувала завдані
потерпілому збитки, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави вважати його м`яким за доводами апеляційної скарги представника потерпілого.
Порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: