Справа № 309/671/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.01.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 ( головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження № 11 кп/ 777/ 19/17 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року.
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець з неповною середньою освітою, неодружений, раніше судимий, останній раз 06.10.2009 Виноградівським районним судом за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України - на 5 років 6 місяців позбавлення волі; 04.03.2013 Рівненським районним судом звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 8 місяців 27 днів,
визнаний винним за ч.3 ст. 187 КК України щодо епізодів події злочину від 05.06.2013 та 06.06.2013 відносно потерпілої ОСОБА_10 з призначенням покарання на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2009 та остаточно до відбуття - 8 (вісім) років 6 (шість ) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 72 КК України Балогу зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з дня затримання - 08.06.2013. Початком строку відбуття покарання визначено з 08.06.2013 .
У пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст. 152 та ч.2 ст. 152 КК України ОСОБА_6 виправдано, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України та виключив з обвинувачення епізод крадіжки, кваліфікованої за ч.3 ст. 187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_11 у зв`язку з недоведенням вини .
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, непрацюючий, не судимий, визнаний винним :
за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання - два роки позбавлення волі;
за ч.3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі;
за ч.1 ст. 289 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та на підставі ст. 76 КК України з покладенням обов`язків : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінальну виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання або навчання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.
За ч. 3 ст. 187 та ч.2 ст. 263 КК України ОСОБА_12 виправданий у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу не обирався, останній звільнений з під варти у залі суду 11.04.2016.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 05.06.2013 о 0 год. 30 хв. будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, проник до дворогосподарства АДРЕСА_3 через огороджувальний паркан, далі через незачинені на ключ вхідні двері будинку, проник до житла гр. ОСОБА_10 , вчинив напад на ОСОБА_10 , наносячи їй численні удари кулаками по обличчю та грудях, далі ігноруючи волю потерпілої, обшукав будинок, та застосувавши психічне насильство, з погрозою застосування фізичної сили, відкрито заволодів майном потерпілої наступним: мобільним телефоном марки "Самсунг SGH-E250i", IMEI НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку експерта 292 грн., двома зарядними пристроями до нього, вартістю по 30 грн. кожен, на загальну суму 352 грн.
Наступного дня, 06.06.2013 о 1 год 00 хв. Балог продовжуючи свої злочинні дії, будучи у стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, знову проник до житлового будинку потерпілої ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 таким же шляхом, де знову вчинив напад на потерпілу, наносячи їй численні удари кулаками по обличчю та грудях, від яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого обшукав приміщення житлового будинку , ігноруючи волю потерпілої, погрожуючи застосуванням фізичної сили, відкрито викрав майно ОСОБА_10 наступне: плоскогубці, вартістю 20 грн., покривало коричневого кольору, вартістю 40 гривень , три жіночі кофти, вартістю 30 гривень кожна, набір слюсарських ключів, вартістю 200 грн., фарбу до волосся фірми «Акварель», вартістю 20 грн., туалетну воду, вартістю 50 грн., кросівки білого кольору, вартістю 60 грн., жіночу шубу з штучного хутра, вартістю 200 грн., чоловічу зимову куртку, вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 1060 грн.
Цим же вироком ОСОБА_12 визнаний винним за вчинення крадіжок чужого майна за наступних обставин :
- 23.04.2012 о 22 год. 30 хв. у м. Виноградові по вул. Пушкіна, 7, проник у будівлю, яка використовується релігійною громадою « Церква Християн віри Євангелістів», шляхом пошкодження дверей з тильної сторони будівлі, проник всередину зали, звідки викрав «DVD плеєр BBK DV 216 SI», вартістю 450 грн., два мікрофони по ціні 50 гривень кожний, три кабелі до мікрофонів по 35 грн. кожний, належних гр. ОСОБА_13 , з викраденим зник, спричинивши шкоду потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 655 грн.
- 17.05.2012 о 23 год. 00 хв. у АДРЕСА_4 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, проник на подвір`я новобудови житлового будинку, належного ОСОБА_14 , та демотував зі стіни гаражу 90 метрів електричного кабелю ШВВП 3х2,5 мм, вартістю 7 грн. 50 коп. за 1 метр, загалом на суму 675 грн. та 50 метрів електричного кабелю ШВВП 3х1,5 мм, вартістю 6 грн. 50 коп. за 1 метр, загалом на суму 325 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
- 03.03.2013 о 20 год. 30 хв. у АДРЕСА_5 , зайшовши на земельну ділянку належну гр. ОСОБА_15 , викрав з підсобного приміщення, пошкодивши навісний замок, зварювальний апарат марки «Binner», вартістю 500 грн. та флекс марки «Ferm», вартістю 200 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 700 грн.
- 08.03.2013 о 23 год.00 хв. у АДРЕСА_6 проник в торговий павільйон з продажу квітів, шляхом розбиття скла на вхідних дверях, звідки викрав у підприємця ОСОБА_16 65 троянд, вартістю 25 грн. за 1 шт., а всього на суму 1625 грн., заподіявши шкоди на вказану суму.
- 09.04.2013 на перехресті вулиць Миру та Корятовича у м.Виноградові, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, викрав металеву кришку з каналізаційного люку, вартістю 750 грн., а також викрав металеву кришку з каналізаційного люку по вул. Корятовича біля будинку № 13, вартістю 750 грн., чим спричинив Виноградівському УЖКГ матеріальної шкоди на суму 1500 грн.
- 02.05.2013 о 1 год. 00 хв. будучи у стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_7 , проник через огороджувальний паркан до дворогосподарства, належного ОСОБА_17 та з сарайного приміщення, шляхом пошкодження замка, викрав бензопилу марки «Бригадир» , помаранчевого кольору, вартістю 430 грн. та жіночий велосипед червоного кольору "Монтенбайк", вартістю 340 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 770 грн.
Крім того, 25.05.2013 о 3 год.00 хв. знаходячись на території пункту прийому металобрухту по вул. Меденція б/н у м. Виноградові, належного гр. ОСОБА_18 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, всупереч волі законного користувача автомобіля гр. ОСОБА_19 , сів в автомобіль марки «FIAT DUCATO», з реєстраційним номером НОМЕР_2 Чеської Республіки, скориставшись тим, що ключ запалювання знаходився у замку запалювання, запустив двигун, проїхавши 50 метрів в напрямку чагарників, не впоравшись з керуванням, в`їхав у кущі, де і залишив даний автомобіль.
Одночасно суд визнав недоведеною вину ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст. 152 КК України, суть якого полягала у тому, що 05.06.2013 о 00 год. 30 хв. Балог з метою задоволення своєї статевої пристрасті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_3 , застосував фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_10 з метою подолання її опору, яке виразилося у нанесенні численних ударів кулаками по обличчю, грудях, нижніх та верхніх кінцівках, з погрозою вбивства, яка сприймала таку реальною, оскільки в будинку знаходилася одна, останній зняв з неї одяг та ігноруючи її статеву свободу, всупереч її волі, вступив з нею у статеві зносини.
Та у висунутому обвинуваченні за ч.2 ст. 152 КК України, суть якого полягала у тому, що ОСОБА_6 наступного дня, тобто, 06.06.2013 о 1 год. 00 хв. знову знаходячись у житловому будинку потерпілої ОСОБА_10 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_3 , у спальній кімнаті будинку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, подолавши опір потерпілої шляхом нанесення їй численних ударів кулаками в ділянку обличчя, грудей, нижніх та верхніх кінцівок, зняв з неї одяг, та ігноруючи волю потерпілої, вступив з нею в статеві зносини, тобто вчинив зґвалтування.
Суд оцінивши докази в справі дійшов висновку про відсутність доказів, які б вказували на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні цих кримінальних правопорушень.
Також суд визнав недоведеним вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_12 за ч.3 ст. 187 КК України щодо події від 25.05.2013 відносно потерпілого ОСОБА_11 , суть якого полягала в наступному: 25.05.2013 обоє за попередньою змовою між собою о 1 год.00 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проникли на охоронювану територію пункту прийому металобрухту по АДРЕСА_8 , належного гр. ОСОБА_18 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, проникли у вагончик-сторожку, застосували психічне насильство до ОСОБА_11 , який там знаходився, при цьому ОСОБА_12 витягнув з кишені ніж, тримаючи у правій руці, демонстрував його перед обличчям потерпілого, висловлюючи погрози його застосування, та ігноруючи волю потерпілого, відкрито викрали з кишені його штанів мобільний телефон марки «Fly Ds103», вартістю 153 грн., та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки МТС, вартістю 150 грн., велосипедом марки «Монтебайк», належного гр. ОСОБА_20 , вартістю 585 грн., 1 кг мяса, вартістю 47 грн., 1 кг копченого сала, вартістю 39 грн., 1 буханкою хліба, вартістю 4 грн., а всього на загальну суму 978 грн.
Також суд визнав недоведеним вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, суть якого полягала у наступному: що 24.05.2013 у невстановленому місці у м. Виноградові, ОСОБА_12 придбав ( знайшов) ніж, який згідно висновку експерта відноситься до холодної зброї, є різновидом холодної клинкової зброї - мисливським ножем, протягом дня носив його з собою без передбаченого дозволу, а в подальшому 25.05.2013 о 1 год. прийшов з ним ( переніс його ) на територію пункту прийому металобрухту по АДРЕСА_8 та мав при собі до 3.00 год. 25.05.2013.
В апеляційній скарзі прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Обгрунтовує тим, що суд дав невірну оцінку фактичним обставинам , виправдовуючи ОСОБА_21 за ч.1 ст.152 та ч.2 ст. 152 КК України, що не взяв до уваги висновок судово-медичної експертизи № 203 відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження вкладаються у час події 05.06.2013, протоколу впізнання від 15.07.2013, де на фотознімку № 3 ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_21 . Також суд формально відкинув перевірені докази вини ОСОБА_21 та ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_11 .. Вважає, що вина доказана висновками експертиз про вартість майна, яким вони заволоділи під час розбійного нападу 25.05.2013 по вул. Меденція б/н у м. Виноградові, протоколами впізнання, яким потерпілий ОСОБА_24 впізнав обвинувачених, як таких що вчинили на нього розбійний напад, протоколами слідчих експериментів за участі ОСОБА_21 та ОСОБА_23 і матеріалами відео фіксації цього. Крім того, вважає, що суд неналежним чином мотивував чому виправдав обвинуваченого ОСОБА_23 за ч.2 ст. 263 КК України, напротивагу тому, що у суді вина доведена протоколом огляду місця події від 06.06.2013, висновком експерта про те, що вилучений з місця події ніж є холодною зброєю (різновидом холодної клинкової зброї). Також вважає, що суд необгрунтовано звільнив ОСОБА_23 від відбування призначеного покарання, оскільки ОСОБА_23 вчинив ряд злочинів, які є тяжкими, у стані алкогольного сп`яніння, завдану матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок, яким його засуджений за ч.3 ст. 187 КК України скасувати, а провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Вважає, що суд розглядаючи кримінальне провадження, не виконав вказівки, викладені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2015, неповно з`ясував усі обставини справи, дав невірну оцінку встановленим і перевіреним доказам. Вказує, що обвинувальний акт належним чином так і не був складений відповідно до ст. 291 КПК України, оскільки у ньому формулювання обвинувачення не викладено. Вважає, що жодними доказами не підтверджено, що він вчинив розбійний напад на ОСОБА_22 , і суд потерпілу не допитував, оскільки остання в судові засідання не з`являлася. Крім того, суд перекрутив показання свідка ОСОБА_25 , який був сусідом ОСОБА_22 , даний свідок ствердив, що його на місці події не бачив і вперше побачив у суді, а ОСОБА_22 часто ходила із синцями і більше року вже не проживає по сусідству. Крім того, суд без участі захисника допитав свідка ОСОБА_26 , а тому не мав права посилатися на його показання, оскільки такий доказ слід вважати недопустимим. Апелянт ОСОБА_21 вважає, що сукупність доказів, на які посилався прокурор, вини його у вчиненні кримінальних правопорушень не доводять і не доведені в суді, а тому просить кримінальне провадження щодо нього закрити. Крім того звертає увагу, що він уже три роки ув`язнений нізащо, оскільки вина його не доведена.
Адвокат ОСОБА_7 просить вирок, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 187 КК України скасувати, а провадження в справі закрити з підстав недоведеності вини у вчиненні кримінальних правопорушень. Викладає мотиви аналогічні, що зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, також зазначає, що суд належним чином вирок не мотивував, а тому такий не відповідає вимогам п.3 ст. 374 КПК України, відповідно до якого у вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. З метою усунення порушень, вважає за необхідне допитати в апеляційному суді потерпілу ОСОБА_22 та свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , оскільки суд допустив неповноту судового розгляду : не допитав потерпілу ОСОБА_22 , показання свідка ОСОБА_26 викладені у вироку вважає повністю скопійовані із попереднього вироку, який був скасований, більш того, при допиті цього свідка захисник був відсутній у судовому засіданні, а показання свідка Бобіти суд виклав не ті, які він давав у судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги прокурора та часткове підтримання апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про підтримання своїх апеляційних скарг, заперечення на апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_8 про підтримання апеляційних скарг обвинуваченого та захисника та заперечення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянтів, апеляційний суд приходить до наступного.
Суд першої інстанції розглянув справу на підставі ст. 416 КПК України, тобто після скасування попереднього вироку від 18.07.2014.
Апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи прокурора в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 та ч.2 ст. 152 КК України. Убачається, що при новому розгляді суд першої інстанції не в повній мірі виконав вказівки апеляційного суду. Так, визнаючи ОСОБА_6 винним за ч.3 ст. 187 КК України та виправдовуючи за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України щодо потерпілої ОСОБА_10 відносно подій від 05.06.2013 та 06.06.2013 у АДРЕСА_3 , - за місцем проживання потерпілої, суд належним чином докази обвинувачення не перевірив, не допитавши потерпілу, дійшов передчасного висновку про недоведеність вини за ч.1, ч.2 ст. 152 КК України та з одночасним визнанням винним за ч.3 ст. 187 КК України. При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_21 про невизнання ним вини за ч.3 ст. 187 КК України у вироку не спростував, не вказав чому відхилив його показання та які саме докази доводять вину його у вчиненні цього злочину без допиту потерпілої.
З матеріалів провадження видно, що суд неодноразово відкладав розгляд кримінального провадження, у тому числі через неявку потерпілої ОСОБА_10 . Разом з тим, заходів для забезепченння її участі у судовому розгляді, передбачених нормами КПК України не застосовував. Таким чином, не маючи підтверджень про неможливість участі потерпілої у судовому засіданні, всупереч закону розглянув справу у її відсутності, тим самим не надав стороні обвинувачення можливості довести обвинувачення або скористатись правами, передбаченими ст. ст.338, 340 КПК України, з урахуванням положень ст.477 та ч.4 ст. 26 КПК України, відповідно до яких злочини у формі приватного обвинувачення, кримінальні провадженні по яким можуть бути порушені лише на підставі заяви потерпілої особи, повинні підтримуватись в суді цією потерпілою особою. Отже суд, виправдовуючи ОСОБА_21 за ч.1. ч.2 ст. 152 КК України, без з`ясування показань потерпілої як свідка обвинувачення, дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про недоведеність вини. Також, не з`ясувавши показання потерпілої ОСОБА_10 , як свідка обвинувачення про вчинення щодо неї розбійного нападу, суд дійшов також необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України. В цій частині апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи апеляцій сторони захисту .
Вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 з часу знаходження на розгляді у Хустському районному суді кримінального провадження, тобто з 23.02.2015 до часу постановлення вироку -11.04.2016 , не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, оскільки у матеріалах провадження не міститься жодної розписки про те, що потерпіла повідомлена про день і час судового засідання, які тривали в період з 23.02.2015 до 11.04.2016.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Тому апеляційна скарга прокурора, обвинуваченого та захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України та визнання винним за ч.3 ст. 187 КК України підлягає скасуванню на підставі ч.1, п.4 ч.2 ст. 412 КПК України та у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 415 КПК України з призначенням нового розгляду.
Щодо апеляційних тверджень прокурора про необґрунтованість призначеного ОСОБА_12 покарання із звільненням від відбування на підставі ст. 75 КК України, то апеляційний суд вважає, що з урахуванням визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_12 , відсутністю претензій потерпілих до нього, які суд першої інстанції взяв до уваги, як і те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, молодий за віком, щиро розкаявся у вчиненому, дійшов обгрунтованого висновку про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування призначеного покарання. Беручи до уваги те, що ОСОБА_12 тривалий час перебував під вартою ( з 23.07.2015 до 11.04.2016), що на думку апеляційного суду вплинуло на його відношення до вчиненого і щире його каяття, дають підстави для переконання про можливість його виправлення в умовах суспільства.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що попередній вирок відносно ОСОБА_23 , яким він був виправданий за ч.3 ст. 187 КК України та засуджений за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 75, 76 КК України був скасований через істотні порушення вимог КПК України, тому при новому розгляді та призначенні покарання, суд з урахуванням ч.2 ст. 416 КПК України правильно призначив покарання, не допустивши його посилення.
Не мотивував в апеляційній скарзі прокурор доводи про те, в чому полягає незаконність вироку в частині виправдання ОСОБА_23 за ч.1 ст. 263 КК України. Апеляційний суд вважає, що суд обгрунтованого виправдав ОСОБА_12 за даним кримінальним правопорушенням, оскільки жодних доказів його вини ні під час досудового розслідування, ні у суді, здобуто не було, про що суд вмотивано навів обгрунтування своїх висновків.
Не підлягає задоволенню також апеляційне твердження прокурора про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_23 та ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_24 за епізодом від 25.05.2013 по вул. Меденція б/н у м. Виноградові.
Суд в повній мірі перевірив докази обвинувачення в цій частині, та дійшов правильного висновку про недоведеність вини, взявши до уваги показання як ОСОБА_23 так і ОСОБА_21 щодо неправомірних дій, вчинених відносно них і безпідставне обвинувачення у вчиненні цього злочину, навів доводи про те, чому відхилив докази обвинувачення. Апеляційний суд вважає висновки суду щодо цього обгрунтованими і вирок в цій частині відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 з приводу необгрунтованого засудження за ч.3 ст. 187 КК України відносно потерпілої ОСОБА_10 підлягають ретельному з`ясуванню під час нового розгляду, як і доводи прокурора про необгрунтованість виправдання за ч.1 , ч.2 ст. 152 КК України.
Апеляційний суд, вирішуючи клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, стан його здоров`я незадовільний, вважає за необхідне змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт на період направлення кримінального провадження до суду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині визнання винним його за ч.3 ст. 187 КК України щодо епізодів події від 05.06.2013 та 06.06.2013 та в частині виправдання за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152 КК України - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на домашній арешт на строк до 01 березня 2017 року із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у час доби з 20 год.00 хв. вечора до 7 год.00 хв. ранку, без застосування електронних засобів контролю.
Зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти суд про зміну місця свого проживання і роботи.
Копію ухвали щодо застосування запобіжного заходу направити Виноградівському відділенню Берегівського відділу Головного Управління Національної поліції України в Закарпатській обл. для виконання.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_12 залишити без зміни.
На ухвалу в частині залишення вироку без зміни може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: