Справа №173/365/17
Провадження №1-кс/173/91/2017
У Х В А Л А
іменем України

10 березня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001334 віл 28 жовтня 2016 року,

встановив:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга на бездіяльність слідчого від адвоката ОСОБА_3 як представника потерпілого ОСОБА_6 . В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_6 є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 29 грудня 2016 року потерпілий був ознайомлений з матеріалами кримінального провадженні та було встановлено, що станом на 29 грудня 2016 року жодних процесуальних рішень щодо збереження предмету правопорушення органом досудового розслідування вжито не було у зв`язку з чим потерпілим було заявлено клопотання про передачу йому на відповідальне зберігання на час проведення слідства зерна кукурудзи вагою 38 т., власником якого він є. Таке клопотання було вручено слідчому ОСОБА_5 3 лютого 2017 року, проте станом на 6 березня 2017 року клопотання потерпілого не було розглянуто. На підставі вищевикладеного скаржник просила суд визнати дії слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ОСОБА_5 такими, що не відповідають КПК України та зобов`язати слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ОСОБА_5 розглянути клопотання ОСОБА_6 та його представника про визнання речовими доказами та передати йому на відповідальне зберігання зерно кукурудзи вагою 38 т, власником якого він є.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала, просила задовольнити заявлені вимоги. Скаржник пояснила, що ОСОБА_6 є потерпілим у кримінальному провадженні та він є власником зерна кукурудзи, яке5 безпідставно знаходиться на Новомиколаївському елеваторі та яке було вилучено у нього шахрайським шляхом. У зв`язку з чим ОСОБА_6 та вона зверталися до слідчого із клопотанням про передачу цього зерна потерпілому на відповідальне зберігання, проте їх клопотання не були розглянуті.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що клопотання потерпілого та його представника були розглянуті, підстав для передачі зерна ОСОБА_6 не має, оскільки зараз тривають слідчі дії, спрямовані на визначення власника цього зерна.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вважаючи її необґрунтованою. Слідчому було надано вказівки для з`ясування власника зерна та на сьогоднішній день його не встановлено. Жодних процесуальних рішень щодо цього майна під час досудового розслідування не ухвалювалось, воно знаходиться на елеваторі, куди і було доставлено та не визнано речовим доказом. Товарно-транспортна накладна, яка була надана ОСОБА_6 не містить відомостей про вагу зерна, тому не має підстав стверджувати, що власником цього зерна є потерпілий.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення скаржника, слідчого та прокурора, дослідивши документи, додані до скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до таких висновків.

Встановлено, що 28 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР за № 0001334 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 29 грудня 2016 року ОСОБА_6 було визнано потерпілим у кримінальному провадженні. 23 січня 2017 року та 2 лютого 2017 року потерпілий ОСОБА_6 та його представник зверталися до слідчого із клопотанням про визнання зерна кукурудзи вагою 38 т речовим доказом та передачу потерпілому на відповідальне зберігання. Клопотання були розглянуті слідчим ОСОБА_5 та листами від 22 лютого 2017 року та від 3 березня 2017 року він повідомив потерпілому та його представнику про неможливість передачі зерна кукурудзи вагою 38 т на відповідальне зберігання у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, спрямованих на встановлення власника цього майна.

Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Отже, ОСОБА_6 як потерпілим та його представником неодноразово заявлялися клопотання про передачу зерна кукурудзи вагою 38 т. йому на відповідальне зберігання та визнання цього зерна речовим доказом, тобто клопотання про виконання певної процесуальної дії.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів. Частиною 1 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст.93 КПК України потерпілий здійснює збирання доказів в тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також іншим шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Питання зберігання речових доказів передбачено ст. 100 КПК України.
Станом на час розгляду скарги вказані клопотання слідчим не було розглянуто у відповідності до вимог КПК України, оскільки зерно не визнано речовим доказом, не було передано на зберігання ОСОБА_6 , так само не було винесено вмотивованої постанови про відмову у задоволенні цього клопотання.
Встановлені в судовому засіданні обставини, на думку слідчого судді, свідчать про наявність у слідчого ОСОБА_5 всіх підстав для вирішення питання про визнання зерна кукурудзи, власником якого вважає себе потерпілий ОСОБА_6 та яке зберігається на елеваторі, речовим доказом та питання про його зберігання, або ж про відмову у вирішенні цього питання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено нездійснення процесуальних дій, які слідчий або прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Враховуючи те, що слідчим Верхньодніпровського ВП ОСОБА_5 клопотання ОСОБА_6 та його представника про визнання речовим доказом зерна кукурудзи та передачу йому на відповідальне зберігання зерна вагою 38 т. у визначений законом строк, а саме в триденний строк, не було вирішено, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скаржника в частині визнання бездіяльності слідчого протиправною та зобов`язання його розглянути клопотання є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що саме нерозгляд клопотання потерпілого та його представника є порушенням прав потерпілого, в тому числі права на збирання доказів у кримінальному провадженні. Окремо слід зупинитися на тому, що ухвалою слідчого судді від 23 січня 2017 року слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ОСОБА_5 вже було зобов`язано у триденний строк розглянути клопотання ОСОБА_6 про передачу йому зерна вагою 38 т на відповідальне зберігання та прийняти за наслідками його розгляду відповідне процесуальне рішення. Проте ухвала суду не була виконана, що може бути підставою для притягнення до відповідальності винних осіб.
Проте слідчий суддя вважає необґрунтованими вимоги скаржника про зобов`язання слідчого передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 зерно кукурудзи вагою 38 т з огляду на таке.
Зі змісту ст. 100 КПК України видно, що питання про передачу на відповідальне зберігання може бути вирішено лише щодо речових доказів. Разом з тим з матеріалів кримінального провадження видно, що зерно вагою 38 т речовим доказом у кримінальному провадженні визнано не було, жодних процесуальних рішень, в тому числі про арешт цього майна, під час досудового розслідування не приймалося. Отже, вирішення питання про можливість або неможливість передачі зерна вагою 38 т ОСОБА_6 не можливо до вирішення питання про визнання цього майна речовим доказом у кримінальному провадженні.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно з 1 ст. 36 КПК України та ч. 5 ст. 40 КПК України прокурор та слідчий, здійснюючи свої процесуальні повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, прокурор та слідчий, дотримуючись обов`язку всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, тобто прокурор та слідчий самостійно визначають обсяг та порядок проведення певних слідчих дій, необхідність застосування тих чи інших заходів забезпечення кримінального провадження тощо.

Враховуючи вищевикладене слідчий та прокурор самостійні щодо вирішення питання про визнання або не визнання певного майна (документів) речовими доказами у кримінальному провадженні, вирішення питання зберіганні речових доказів, а тому суд не може покласти на слідчого виконання обов`язку, який не передбачений КПК України.

Разом з тим у випадку прийняття мотивованої постанови слідчим про відмову у задоволенні клопотання потерпілого про визнання певного майна речовим доказом це процесуальне рішення може бути також предметом оскарження.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку про те, що вимоги скаржника про зобов`язання слідчого передати йому на відповідальне зберігання зерна вагою 38 т є передчасними, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотання ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_3 про визнання зерна кукурудзи вагою 38 т. речовим доказом та передачу йому зерна вагою 38 т на відповідальне зберігання неправомірною.

Зобов`язати слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ОСОБА_5 у триденний строк розглянути клопотання ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_3 про визнання зерна кукурудзи вагою 38 т. речовим доказом та передачу йому зерна вагою 38 т на відповідальне зберігання та прийняти за наслідками його розгляду відповідне процесуальне рішення у відповідності до ст. 220 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1