№ 336/247/17
Пр. 1-кп/336/129/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_5 , який проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , на посаді номеру обслуги шостої гаубичної артилерійської батареї другого гаубичного артилерійського дивізіону під час особливого періоду, оголошеного з 17 березня 2014 року, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, 13 жовтня 2016 року самовільно залишив військову частину без поважних причин та ухилвся від проходження служби до 10 січня 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив військову службу за контрактом з вересня 2016 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , під час якої відчув емоційно-психологічний дискомфорт: почуття страху, тривоги, пригніченості, розчарування у військовій службі.13 жовтня у відсутність поважних причин залишив військову частину і направився за місцем свого постійного проживання в квартиру АДРЕСА_1 , де знаходився поки 29 грудня 2016 року не отримав повістку із запрошенням до військової прокуратури. В прокуратуру він з`явився 3 січня 2017 року.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність скоєних дій.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_5 скоїв тяжке кримінально каране діяння.

Разом з тим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, страждає на офтальмологічне захворювання, наділений статусом учасника антитерористичних операцій, його задовільні характеристики з місця служби, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів, як і процесуальних витрат в провадженні немає.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноваженому органу з питань пробації (кримінально-виконавчій інспекції) про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1