Справа № 489/1923/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/279/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 р. м. Миколаїв
Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000129 від 15.03.2017 р. на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одружений, військовослужбовець за контрактом, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.11.2016 р. о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно без поважних причин перебував за фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 до 17 год. 00 хв. 29.03.2016 р.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнає ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, показав, що він з 11.03.2015 р. проходив службу за контрактом у 299 бригаді військової частини НОМЕР_2 та являвся військовослужбовцем. Контракт він уклав на три роки. З початку він був призначений на посаду дезінфектора банно-прального дезінфекційного пункту, в подальшому був призначений на посаду водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення вказаної військової частини.
29.11.2016 р. не з`явився до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , був відсутній за місцем служби чотири місяці та в частину з`явився лише 29.03.2017 року. У вказаний період не виконував обов`язки військовослужбовця в зв`язку з хворобою цивільної дружини, в даний час знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У військову частину повернувся добровільно, на даний час його звільнено з лав Збройних Сил України.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, окрім визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Контрактом про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ від 11.03.2015 р., відповідно до якого, Міністерство оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , уклали контракт строком на 3 роки.
Доповіддю ТВО Командира військового частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 від 29.03.2017 р., відповідно до якої водій автомобільного взводу роти матеріального забезпечення солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину 29.11.2016 р. та самостійно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 29.03.2017 р. о 17 год. 00 хв.
Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами обвинуваченого та письмовими доказами, які були досліджені судом під час судового розгляду та викладені вище. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із середньою освітою, одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується в цілому задовільно, згідно досудової доповіді Інгульського районного сектору пробації виправлення ОСОБА_4 можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину та сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особистість обвинуваченого, висновок органу пробації.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак, з урахуванням особи засудженого, який характеризується в цілому задовільно, раніше не судимий, вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя