Справа № 372/1883/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/402/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 06.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження №0000636 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, відповідно до КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, тобто, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів.
24 червня 2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

26 червня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 00063.
Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року клопотання слідчого було задоволено частково відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Своє рішення суд мотивував тим, що заявлені в клопотанні ризики хоча й існують, проте не всі, які визначені в ст. 177 КПК України, та вони мають не такий ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід; в матеріалах клопотання та в судовому засіданні в суді першої інстанції слідчим та прокурором не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та не було надано доказів про те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховатися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, а посилання прокурора на тяжкість самого злочину є передчасним, а досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначених ризиків іншим, менш суворим запобіжним заходом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та строк вказаного запобіжного заходу рахувати з 24 червня 2017 року з 14 години 20 хвилин. Вимоги обґрунтовує тим, що вказана ухвала суду першої інстанції необґрунтована та винесена з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Так, прокурор зазначає, що кожний із вказаних в клопотанні ризиків достатньо описаний, конкретизований та вмотивований. Зокрема, органами досудового розслідування виявлено та задокументовано факт збуту ОСОБА_7 небезпечного наркотичного засобу, що свідчить про системний характер злочинної діяльності підозрюваного, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів, за що відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Прокурор зазначає, що матеріалами кримінального провадження вина ОСОБА_7 ґрунтовно підтверджена, зокрема, під час досудового розслідування та в ході проведення негласних слідчих дій, зафіксовано факт збуту ОСОБА_7 наркотичного засобу, що, на думку прокурора, не було враховано судом першої інстанції. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки матеріалам, що характеризують особу підозрюваного та не було взято до уваги, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування крім того, що заперечував свою причетність до інкримінованих злочинів, відмовився в порядку ст. 63 Конституції України від дачі показань, що, на думку прокурора, вказує на перешкоджання ним слідству та перебуваючи під цілодобовим арештом підозрюваний може продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частинами 1, 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо того, що при обґрунтуванні обрання найсуворішого запобіжного заходу в клопотанні наявне лише посилання на стандартне формулювання про можливість ухилення підозрюваного від слідства та можливий вплив на свідків, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При цьому з посилань сторін вбачається, що підозрюваний від участі у слідчих діях не ухилявся, виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, а реалізація гарантованого йому Конституцією права, зокрема, передбаченого ст. 63, не свідчить про факт перешкоджання слідству, у зв`язку з чим аргументи прокурора в цій частині є надуманими.

В судовому засіданні не було встановлено жодної обставини, яка б вказувала на ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду, або перешкоджання кримінальному провадженню.

Що стосується посилання прокурора про наявність інших епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 , то вони матеріалами клопотання не підтверджені, оскільки відсутня підозра, пред`явлена ОСОБА_7 за вказаними епізодами, а тому колегія суддів не може взяти їх до уваги як належні.

Той факт, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності не може бути підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і розцінюється колегією суддів як характеризуючи особу підозрюваного обставина.

Таким чином, судом першої інстанції враховано наявність обґрунтованої підозри, підтвердженої матеріалами провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 307 КК України /а.п. 16-17/, в оскаржуваній ухвалі враховані, досліджені та оцінені обставини вказані в клопотанні та обґрунтовано необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, відповідно до КПК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4