Справа № 465/6153/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/437/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 02 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02 березня 2017 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002993 від 23.08.2016 закрито.
Згідно з ухвалою ОСОБА_6 22.08.2016 близько 10.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що її дії не були помічені іншими особами, перебуваючи у торговому залі супермаркету «Сільпо» ТзОВ «Фоззі-Фуд» по вул. Городоцька, 179 у м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з полиці вказаного магазину автоматичну парасолю фіолетового кольору вартістю 159,02 грн. Вказаний товар ОСОБА_6 заховала у жіночу коричневу сумку, яку тримала на лівому плечі. З метою приховування злочину ОСОБА_6 взяла з полиці канцелярські товари та печиво у вищевказаному магазині і направилась до кас магазину, де розрахувалась за вказані товари, однак за автоматичну парасолю фіолетового кольору, яка знаходилась в неї у жіночій сумочці коричневого кольору, вона не розрахувалась та направилась до виходу, тим самим приховавши викрадений товар від працівників магазину. Після оплати ОСОБА_6 намагалась пройти до виходу з супермаркету, однак була затримана працівником магазину. Так, ОСОБА_6 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено, з причин, які не залежали від її волі, оскільки остання була затримана працівником магазину.

На ухвалу суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та скерувати справу на новий судовий розгляд у Франківському районному суді м.Львова.

В обґрунтування покликається на те, що у вищенаведеній ухвалі від 02.03.2017 суд першої інстанції безпідставно вказав, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, що з урахуванням інших обставин, є підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Крім цього, із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає лише прямий умисел, що унеможливлює віднесення вказаного кримінального правопорушення до необережного злочину середньої тяжкості. Вважає, що для застосування положень ст. 45 КК України у суду першої інстанції не було законних підстав через відсутність такої обов`язкової об`єктивної умови, як вчинення злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану ухвали і призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не дотримані, а висновок суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям є передчасним.

Відповідно до ст. 45 КК України звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, у випадках, коли така особа після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані неї збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особу можна звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям лише на наявності визначених у ст. 45 КК України умов та підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України за відсутності усіх зазначених у цій статті ознак дійового каяття.

Так, у своєму рішенні суд першої інстанції покликався на те, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вину визнала, у вчиненому щиро покаялась, завданої внаслідок кримінального правопорушення матеріальної шкоди немає.

Однак санкція ч.1 ст. 185 КК України передбачає поряд з іншими покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк трьох років.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Більше того, суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення, як крадіжка передбачає лише прямий умисел, що унеможливлює віднесення вказаного кримінального правопорушення до необережного злочину середньої тяжкості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке не може бути усунуте апеляційним судом, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України позбавлений можливості досліджувати докази у кримінальному провадженні та ухвалити у ньому рішення по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 02 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України слід скасувати, та постановити нову ухвалу, якою призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції, який слід провести із чітким дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Львівської області ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0002993 щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4