Єдиний унікальний номер 201/8399/16-к
Номер провадження 1-кп/201/314/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алаверди Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, який має повну середню освіту, неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, не зареєстрованого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17 липня 2003 року за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 198-2 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 02 березня 2004 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;
- відповідно до постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2008 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 8 днів;
- 16 липня 2013 року за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 12 вересня 2013 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17 квітня 2014 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ст. 391 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 18 грудня 2015 року з Коростенської виправної колонії Житомирської області № 71 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
13 травня 2016 року, близько 11 години 05 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Сільпо», розташованому по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпро, побачив автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_5 та визначив майно, що знаходилося в автомобілі об`єктом свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, зупинився позаду автомобіля ОСОБА_5 і дочекавшись, коли потерпілий вийшов із автомобіля і скористався сигналізацією, використовуючи заздалегідь приготовлений пристрій «сканер», перехопив сигнал сигналізації ОСОБА_5 , припаркував свій автомобіль «Мерседес Бенц» із державним номерним знаком НОМЕР_2 через один автомобіль від автомобіля потерпілого і став спостерігати за діями останнього. ОСОБА_5 не підозрюючи, що відносно нього готується вчинення кримінального правопорушення, попрямував до приміщення магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпро, будучи упевненим, що сигналізація спрацювала, і його майно, яке він залишив в автомобілі, знаходиться у безпеці.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , з метою пересвідчитись, що ОСОБА_5 не завадить його злочинним діям, попрямував за потерпілим в приміщення магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпро, де пересвідчившись, що ОСОБА_5 знаходиться у касовій зоні, а тому деякий час не повернеться до свого автомобіля, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, попрямував до автомобіля ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобілю «Мітсубісі Лансер» із державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_5 , і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою «сканера» відчинив задні праві пасажирські двері вказаного автомобіля, з салону якого таємно заволодів ноутбуком фірми «Dell Е6440», вартістю 19 999 гривень 20 копійок, який знаходився у чохлі та сумкою, в якій знаходилися грошові кошти у розмірі 10 000 гривень 00 копійок та 10 000 рублів, що в перерахунку на грошові кошти України становить 3 890 гривень 00 копійок, після чого, попрямував до свого автомобіля «Мерседес Бенц» і з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 33 889 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікується за ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що потерпілого ОСОБА_5 раніше не знав і ніяких відносин з ним не підтримував. 13 травня 2016 року, близько 11 години він на своєму автомобілі «Мерседес Бенц» прибув до магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпро, де побачив автомобіль марки «Мітсубісі Лансер» білого кольору, яким керував потерпілий ОСОБА_5 та вирішив викрасти майно, яке знаходилося в автомобілі. З цією метою, він дочекавшись, коли потерпілий вийшов із автомобіля і скористався сигналізацією, за допомогою пристрою «сканер», перехопив сигнал сигналізації потерпілого. Далі він припаркував свій автомобіль через один автомобіль від автомобіля потерпілого і став спостерігати за діями останнього. Потерпілий попрямував до приміщення магазину «Сільпо», а він пішов за ним, щоб пересвідчитися у тому, що останній деякий час буде знаходитися у магазині. Далі в магазині він побачив, що потерпілий стоїть у касовій зоні і деякий час не повернеться до свого автомобіля. Тоді він пішов до автомобілю потерпілого «Мітсубісі Лансер», і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою «сканера» відчинив задні праві пасажирські двері вказаного автомобіля, з салону якого взяв ноутбук, який знаходився у чохлі та сумку, в якій знаходилися грошові кошти у розмірі 10 000 гривень та 10 000 рублів, після чого, попрямував до свого автомобіля «Мерседес Бенц» і з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. В подальшому ноутбук вилучили працівники поліції, а грошові кошти він витратив на особисті потреби. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 890 гривень визнав у повному обсязі. При цьому, додав, що на даний час добровільно частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень. У скоєному щиро розкаявся, просив суд врахувати його стан здоров`я, суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не знав і ніяких відносин з останнім не підтримував. 13 травня 2016 року, близько 11 години, він на своєму автомобілі марки «Мітсубісі Лансер» білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , приїхав до магазину «Сільпо», розташованому по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпро по своїх справах. Далі він припаркував свій автомобіль на стоянці біля зазначеного магазину, вийшов і скориставшись сигналізацією, закрив його і пішов в магазин. Через деякий нетривалий час він повернувся до свого автомобілю і виявив, що з салону його автомобілю хтось викрав ноутбук фірми «Dell Е6440», вартістю 19 999 гривень 20 копійок, який знаходився у чохлі та сумку, в якій знаходилися грошові кошти у розмірі 10 000 гривень та 10 000 рублів. Загальна сума матеріальної шкоди складає 33 889 гривень 00 копійок. Далі він викликав працівників поліції. В подальшому ноутбук був вилучений і переданий до камери зберігання речових доказів, а грошові кошти йому не повернули. Заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 13 890 гривень підтримав у повному обсязі. В подальшому додав, що перед судовим засіданням 15 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 частково відшкодував йому спричинену матеріальну шкоду і передав грошові кошти у розмірі 1000 гривень, а тому просив суд стягнути з останнього на його користь не відшкодовану шкоду у розмірі 12 890 гривень. При цьому, просив суд вирішити питання про повернення йому його ноутбука та висловив думку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на розсуд суду.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями, вчинив таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжка), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що останній раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, відповідно до довідки № ЦС-388 від 07 червня 2016 року Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора Є.Г. Попкової «Дніпропетровської обласної ради» Центр з профілактики та боротьби зі СНІД м. Дніпропетровська» перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі Снідом з 01 березня 2013 року з діагнозом: «ВИЧ інфекція IV клінічна стадія. Орофарінгеальний кандідоз. Хронічний вірусний гепатит «С», активна фаза, вираженого ступеня активності з перебігом у цирозз. Хронічний холецистопанкреатит з больовим, диспепсичним синдромом. Портальна гіпертензія».
Відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та добровільне часткове відшкодування потерпілому завданих збитків.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи, що останній щиро розкаявся у скоєному та частково відшкодував потерпілому завдані збитки, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 13 890 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у 13 890 гривень 00 копійок, суд приходить до висновку, що заявлений потерпілим цивільний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, таємного викрадення майна потерпілого, останньому спричинено матеріальну шкоду у розмірі 13 890 гривень 00 копійок, що підтверджується показаннями обвинуваченого, який визнав всі фактичні обставини даного злочину у повному обсязі.
При цьому, на момент ухвалення вироку обвинуваченим ОСОБА_4 у добровільному порядку частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень, що підтвердив останній під час судового розгляду.
Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 12 890 гривень 00 копійок.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- ноутбук марки «Dell Latitude Е6440», який відповідно до квитанції № 928 від 27 травня 2016 року переданий на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 , як законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 12 890 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок.
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- ноутбук марки «Dell Latitude Е6440», який відповідно до квитанції № 928 від 27 травня 2016 року переданий на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 , як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1