Справа № 460/4242/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2017м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 28.01.2015, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кунин Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України,
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_5 27.05.2014 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та в подальшому скерований до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . 08.01.2015 близько 08:00 год обвинувачений ОСОБА_5 умисно з метою ухилитися від військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин не прибув на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.408 КК України.
В ході досудового розслідування між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості від 01.09.2016, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив укладену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Захисник ОСОБА_4 просила угоду про визнання винуватості затвердити.

Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості .

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам ч.1 ст. 408 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 408 КК України, оскільки він з метою ухилитися від військової служби, не з`явився на службу, тобто вчинив дезертирство.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України,

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.09.2016, укладену між прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000238 та ОСОБА_7 , який є обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, з участю захисника ОСОБА_6 ..

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності з ст.ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1