АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 11-кп/791/349/14 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: 115 ч. 1, 185 ч. 3, 396 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000166 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 04.03.2014 року, щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, неодруженого, утриманців немаючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Нова Каховка Херсонської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, непрацюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и л а :

Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на десять років. Строк відбування покарання обчислено з 24.01.2013 року.

ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 396 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Строк відбування покарання обчислено з 24.01.2013 року.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те. що він 25.11.2012 року близько 20.00 год., знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , умисно, шляхом стискання кистями та пальцями обох рук шиї ОСОБА_10 , вчинив її вбивство. Смерть ОСОБА_10 настала від странгуляційної асфіксії в результаті здавлювання органів шиї пальцями, кистями рук.

ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 25.11.2012 року близько 20.00 год., знаходячись в будинку АДРЕСА_2 вчинив вбивство ОСОБА_10 , усвідомлюючи фактичні обставини вчиненого ним злочину, умисно, вчинила активні дії, спрямовані на заздалегідь необіцяне приховування вказаного злочину, які виразились у тому, що вона, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 27.11.2012 року в період часу з 18.15 год. до 21.05 год., приховали труп ОСОБА_10 в лісопосадці, яка знаходиться в районі с. Степне Нижньосірогозького району Херсонської області.

В подальшому, 06.12.2012 року у невстановлений час, обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 знайшов та за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 8900 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 71137,7 грн., якими розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В резолютивній частині вказати про вирішення долі речових доказів гребінця, чотирьох мікрочастин волоccя, хутряних стельок резинових калош, недопалку цигарки «Магнум», пачки з-під цигарок «Магнум 11», відрізків ЛТП, крім того з метою забезпечення позову залишити арешт на транспортний засіб автомобіль «Opel Vectra A» р.н. НОМЕР_1 . В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що всупереч вимогам ст. 374 КПК України суд не прийняв рішення щодо речових доказів та майна, на яке накладено арешт;

- обвинувачена ОСОБА_8 в апеляції із доповненнями фактично просить вирок суду змінити, оскільки вважає неправильною кваліфікацію своїх дій за ч. 3 ст. 185 КК України, посилаючись на те, що після смерті матері, на законних підставах заволоділа її грошима, на які мала право як донька померлої. Вважає, що в її діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 396 ч. 1 КК України через погрози фізичної розправи з боку братів ОСОБА_11 , тому вимушено була приховувати злочин, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки протягом часу з 25.11.2012 року по 24.01.2013 року ОСОБА_8 про вчинений щодо її матері злочин не повідомляла, хоча мала таку можливість, оскільки вільно пересувалася містом, спілкувалась з сусідами і мала змогу звернутися за захистом до правоохоронних органів. Крім того, вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає її особі, зокрема судом не взято до уваги, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має на утриманні неповнолітнього сина, працює, має постійне місце проживання;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, виправдати ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства прийняти після проведення додаткової судово-психіатричної експертизи. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що злочином, може бути заподіяна шкода конкретній фізичній особі, проте, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України суд вказав, що потерпілою від цього злочину, який вчинено 06.12.2012 року є ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим не встановлено кому ж саме заподіяно шкоду цим злочином. Крім того, як встановлено судом ОСОБА_7 , знайшовши 06.12.2012 року кошти, належні ОСОБА_10 у будинку останньої, передав їх у повному обсязі ОСОБА_8 доньці померлої, що підтвердила остання, таким чином висновок суду про те, що ОСОБА_7 заволодів цими коштами суперечить фактичним обставинам справи. Що стосується скоєння вбивства ОСОБА_10 вважає, що судом не досліджено належним чином психічний стан обвинуваченого під час вчинення злочину, зокрема можливість перебування його у стані афекту, викликаному неправомірними діями потерпілої, яка вдарила його, а також можливість перебування його у стані обмеженої осудності, що впливає як на покарання, так і на можливість застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки ОСОБА_7 має психічні захворювання, в суді поводився часом неадекватно, в зв`язку з чим вважає висновок проведеної у справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи неповним. Також вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, зокрема незважаючи на відмову ОСОБА_12 свідчити проти рідного брата, суд допитав його за обставинами злочину і поклав ці показання в основу обвинувального вироку. З цих же підстав вважає, недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів на підтримання апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, заслухавши сторони в судових дебатах, останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін, з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів за викладених у вироку обставин підтверджується сукупністю доказів, які були перевірені в судовому засіданні в суді першої інстанції і яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_10 підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який в суді першої інстанції підтвердив, що 25.11.2012 року близько 20.00 год., знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин задушив ОСОБА_10 руками; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які у жовтні-листопаді 2012 року помітили, що ОСОБА_10 відсутня за місцем проживання, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які показали, що 24.01.2013 року у розмові з ОСОБА_8 дізналися про те, що остання разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 скоїли вбивство ОСОБА_10 , даними протоколів огляду місця події від 24.01.2013 року (том 1 а.с. 65), 24.01.2013 року (том 1 а.с. 77), 25.01.2013 року (том 1 а.с. 128), протоколів слідчих експериментів з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (том 3 а.с. 188, том 4 а.с. 75), висновками судових експертиз (том 1 а.п. 122, 125, 137, 141, 145), сукупністю інших доказів, наведених у вироку.

Дії ОСОБА_7 за вказаним фактом за ст. 115 ч. 1 КК України як - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 міг перебувати у стані афекту та обмеженої осудності перевірені апеляційним судом шляхом призначення стаціонарної комплексної судової психолого- психіатричної експертизи.

Згідно із висновком експерта від 31.07.2014 року № 359 (том 5 а.п. 411-418) ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає, в період вчинення злочинів і на час розгляду кримінального провадження в нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, він міг і в теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В момент вчинення злочинів в стані фізіологічного афекту, емоційному стані, який би здійснював суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не знаходився.

Вказаний висновок спростовує доводи захисника про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 зі ст. 115 ч. 1 КК України на менш тяжкий злочин проти життя особи при пом`якшуючих обставинах.

Доводи апеляції про незаконність отримання судом показань від свідка ОСОБА_12 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки звукозаписом судового засідання підтверджено, що ОСОБА_12 роз`яснювалося судом право не давати показання проти себе та близьких родичів відповідно до ст. 63 Конституції України, однак ОСОБА_12 дав показання та відповідав на запитання, що стосуються дій ОСОБА_8 , і в ході допиту добровільно повідомив про зізнання ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_10 та приховування ними її трупу.

Посилання в апеляції захисника на недопустимість з аналогічних підстав як доказу протоколу слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_12 (том 3 а.п. 95-97) є безпідставними, оскільки суд у вироку на вказаний доказ не посилався.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , про незаконне їх засудження за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з відсутністю події злочину, є безпідставними.

Так, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що про наявність значної суми грошей в доларах США у ОСОБА_10 , що залишились від продажу належного їй будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було відомо заздалегідь, що вони їх шукали, а коли знайшли після вбивства ОСОБА_10 , розпорядилися ними на власний розсуд.

Зокрема обвинувачена ОСОБА_8 в суді першої інстанції показала, що через декілька днів після вбивства матері ОСОБА_7 на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 знайшов в тирсі банку з грошима, яку віддав їй, там було 8900 доларів США. Вказані кошти вона витратила на спиртне, оренду квартири в Херсоні, автомобіля, який брали для поїздки на місце захоронення трупу, купівлю речей, а також купівлю автомобіля «Опель Вектра». Обвинувачений ОСОБА_7 в суді підтвердив ці показання.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показала, що разом з ОСОБА_7 приїздила до будинку ОСОБА_8 та на прохання останньої ОСОБА_7 брав в сараї гроші в доларах США, які в подальшому передав ОСОБА_8 і вони їх "прогуляли". Крім того, ОСОБА_18 показала, що підтримувала стосунки з ОСОБА_7 , також вона знайома з його братом ОСОБА_19 . ОСОБА_20 підтримував стосунки з ОСОБА_8 07.12.2012 року вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 їздили в Херсон, там орендували квартиру на чотирьох, де розважались. ОСОБА_8 купувала речі, вони відпочивали, купували та вживали спиртне, розплачувалась за все ОСОБА_8 .

Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про те, що вказане майно нікому не належало, тому шкоди фактично не заподіяно, спростовуються показаннями самої ОСОБА_8 про те, що ці гроші отримала її мати у серпні 2012 року за продаж належного матері будинку і зберігала у будинку АДРЕСА_2 , при цьому про місце зберігання цих грошей нікому не повідомляла.

Таким чином, судом першої інстанції достовірно встановлено, що викрадені гроші належали потерпілій ОСОБА_10 і та обставина, що остання була вбита, після чого обвинувачені заволоділи належним їй майном не свідчить про відсутність події злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, оскільки в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наявні всі ознаки як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони вказаного злочину.

Доводи апеляції обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона на законних підставах заволоділа грошовими коштами своєї матері та використала на власний розсуд є безпідставними, оскільки у встановленому законом порядку остання не набула спадкових прав, тому законних підстав для заволодіння цими коштами не мала.

Таким чином, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдала значної шкоди потерпілому кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ст. 396 ч. 1 КК України через погрози фізичної розправи з боку братів ОСОБА_11 та як наслідок - вимушеність приховування злочину, що, на думку апелянта, виключає злочинність вказаного діяння, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки протягом часу з 25.11.2012 року по 24.01.2013 року ОСОБА_8 про вчинений щодо її матері злочин не повідомляла, хоча мала таку можливість, оскільки вільно пересувалася містом, спілкувалась з сусідами і мала змогу звернутися за захистом до правоохоронних органів.Більш того, показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_12 підтверджено, що після вбивства матері та приховування її трупу, ОСОБА_8 розважалася з братами Кривошеїними у м. Херсоні, де вони вживали спиртні напої, відпочивали, що на думку колегії суддів, повністю спростовує доводи обвинуваченої про боязнь фізичної розправи з боку братів ОСОБА_11 .

Таким чином, дії ОСОБА_8 за ст. 396 ч. 1 КК України як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину; кваліфіковані вірно.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини, за яких було вчинено злочини, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів.

При призначенні покарання обом обвинуваченим суд урахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особи винних, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Вимоги апеляції ОСОБА_8 про застосування до неї акту амністії як такої, що має неповнолітню дитину є безпідставними, оскільки згідно з п. «в» ст. 1 Закону України від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим законом в установленому порядку не позбавлені батьківських прав, мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки злочин, за який засуджено ОСОБА_8 , передбачений ст. 185 ч. 3 КК України відноситься до категорії тяжких, положення п. «в» ст. 1 вказаного Закону не неї не поширюється.

Не може бути застосовано до ОСОБА_8 також положення ст. 2 вказаного закону, оскільки на день набрання Законом чинності 19.04.2014 року, вона не відбула ? частину призначеного судом покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України, оскільки в резолютивній частині вироку не прийнято рішення щодо речових доказів колегія суддів визнає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, для того щоб матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий має прийняти процесуальне рішення про визнання цих об`єктів речовими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови.

Натомість в матеріалах кримінального провадження відсутнє рішення слідчого про визнання об`єктів, про які йдеться мова в апеляційній скарзі прокурора речовими доказами, тому у суду не було правових підстав вирішувати долю цих речей при ухваленні судового рішення.

Що стосується незазначення у резолютивній частині вироку про долю арештованого майна, відповідно до ст. 412 КПК України вказане порушення не є істотними та згідно зі ст. 409 КПК України не є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, тому колегія суддів вважає за доцільне рекомендувати прокурору звернутися до суду із клопотанням відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України про вирішення вказаного питання в порядку виконання вироку.

Виходячи з наведеного підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , прокурора залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 04.03.2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2