Справа № 495/4909/16-к
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту

12.04.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому в підготовчому судовому засідання у залі суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002764 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002764 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити до судового розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні, викликати до суду обвинуваченого, потерпілого, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. Вважав обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 вважав можливим призначити до судового розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , вважав можливим призначити до судового розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні

Обвинувачений ОСОБА_3 , вважав можливим призначити до судового розгляду обвинувальний акт за його обвинуваченням.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

Так, одним із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст.2 КПК України є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає ст. 291 КПК України, суд, згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України повинен повернути прокурору обвинувальний акт.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3, ч.4 с.110, ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт- процесуальний акт, документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певної особи діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, які після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурор. Обвинувальний акт повинен відповідати ст.291 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з вище указаним обвинувальним актом, зокрема, відповідно до формулювання обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті ОСОБА_3 допустив порушення вимог:

п.2.3. б) згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним. Стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміни і не відволікатися від керуванням цим засобом на дорозі;

п.12.1 згідно якого при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Таким чином, можна констатувати, що сформульоване обвинувачення викладене в обвинувальному акті не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та є неконкретним, крім того відповідно до формулювання обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті взагалі не вказано порушення вимог, якого нормативного або законодавчого акту звинувачується ОСОБА_3 .

Крім того, в фактичних обставинах та формулюванні обвинуваченого ОСОБА_3 взагалі не вказані, які саме тілесні ушкодження та їх тяжкість були спричиненні потерпілому ОСОБА_7 .

Суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 за передбаченою законом процедурою, висунете не було, тобто суд звертає увагу на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки обвинувачення не висунуте у встановленому законом порядку.

Обвинувальний акт не відповідає ст.2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права закріпленому в ст.8 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, оскільки саме з моменту доведення «обвинувачення» до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави прид`явленого йому обвинувачення (див. Рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує що положення під п. а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантовано п.1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати, відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) 25444/94, п.58; рішення від 20.04.2006 р. «І.Н. та інші проти Австрії», 4278/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд у справі в цілому (див. Рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95, п.47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54 а також у справі «Даллос проти Угорщини» п.47).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, чинне законодавство, практику ЄСПЛ суд вважає, що встановлений факт, фактичної невідповідності обвинувального акту вимог ст.291 КПК України, що регламентовано ст.2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження, не дають суду процесуальної можливістю ухвалити за результатом підготовчого судового засідання своє рішення, в зв`яку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з невідповідністю вищевказаним нормам КПК України.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1