У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр. № 1-кс/759/1069/16

ун. № 759/4009/16-к

18 березня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва, ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в кримінальному провадженні № 0002697 внесене до ЄРДР 13.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва, ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в кримінальному провадженні № 0002697 внесене до ЄРДР 13.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_5 , а саме: квартира загальною площею (кв.м.) 69,7 за адресою: АДРЕСА_1 ; гр. ОСОБА_6 , а саме: нежитлове приміщення площею (кв.м.) 392,6 за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення площею (кв.м.) 311,3 за адресою: АДРЕСА_3 ; гр. ОСОБА_7 , а саме: нежитлове приміщення площею (кв.м.) 311,3 за адресою: АДРЕСА_4 ; квартира площею (кв.м.) 75,8 за адресою: АДРЕСА_5 ; квартира площею (кв.м.) 78,4 за адресою: АДРЕСА_6 , квартира АДРЕСА_7 ; квартира АДРЕСА_8 ; шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження.

Обґрунтовуючи згадане клопотання, слідчим зазначено, що слідчим відділом Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002697, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що директор ТОВ Віді Проджект гр. ОСОБА_8 шляхом підробки офіційних документів заволодів майновими правами, які належать ТОВ РСБ Компані вартість яких підпадає під категорію особливо великі розміри.

Згідно показів представника потерпілого гр. ОСОБА_9 , органам досудового слідства стало відомо про наступне: 11.03.2016, як стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, посадовою особою, директором ТОВ «Ві Ді Проджект» ОСОБА_8 , від імені товариства, було здійснено продаж об`єктів нерухомого майна, яке належало ТОВ «Ві Ді Проджект» без згоди учасника товариства, а саме ТОВ «РСБ Компані» та шляхом підроблення документів.

Так, згідно Статуту ТОВ «Ві Ді Проджект» учасником товариства є ТОВ «РСБ Компані», при цьому згідно статуту ТОВ «Ві ДІ Проджект» директор без згоди учасників має право укладати від імені товариства договори на суму, що не перевищую 50 тис. грн..

ОСОБА_8 з 26.02.2016 року по 02.03.2016 року було відчужено об`єкти нерухомого майна, що в декілька разів перевищує дозволений розмір, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_9 та належали ТОВ «Ві Ді Проджект» на праві приватної власності.

Так, ОСОБА_8 було шляхом шахрайських дій відчужено:

1.26.02.16 квартиру, 69,7 кв.м., АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 161, виданий 26.02.16 приватним нотаріусом ОСОБА_10 (наразі власник квартири ОСОБА_5 - дружана ОСОБА_11 );

2.26.02.16 приміщення, 392,6 кв.м., АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, рішення по державну реєстрацію винесено приватним нотаріусом ОСОБА_12 (наразі власник приміщення ОСОБА_6 );

3.26.02.16 приміщення, 311,3 кв.м., АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, рішення по державну реєстрацію винесено приватним нотаріусом ОСОБА_12 (наразі власник приміщення ОСОБА_6 );

4.26.02.16 приміщення, 262,8 кв.м., АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, рішення по державну реєстрацію винесено приватним нотаріусом ОСОБА_12 (наразі власник приміщення ОСОБА_7 - друг та заступник ОСОБА_11 );

5.02.03.16 квартиру АДРЕСА_10 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 169, виданий 02.03.16 приватним нотаріусом ОСОБА_10 (наразі власник квартири ОСОБА_7 - друг та заступник ОСОБА_11 );

6.02.03.16 квартиру АДРЕСА_11 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 171, виданий 02.03.16 приватним нотаріусом ОСОБА_10 (наразі власник квартири ОСОБА_7 - друг та заступник ОСОБА_11 ).

7.квартира АДРЕСА_8 .

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження, підставами у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на нерухоме майно гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , досудове розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини по провадженню внаслідок того, що таке майно може бути незаконно відчужене іншими особам, які не мають відношення до діяльності ТОВ Віді Проджект, чи настання інших тяжких наслідків.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на нерухоме майно гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , іншим особам, у володінні яких перебуває вказане майно, використовувати майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його, зметою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, з метою забезпечення можливого заявленого цивільного позову в рамках кримінального провадження та до набрання судовим рішенням законної сили, виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, та накладення майнових стягнень, просив клопотання задовольнити.

Окрім того слідчий просив, суд не викликати в судове засідання гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , оскільки існує реальна загроза зміні чи знищенню майна, на яке необхідно накласти арешт.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

Власники майна до суду не викликались, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого та прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11, ч. 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що майно не яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та з метою попередження незаконного відчуження майна, або пошкодження, або настання інших наслідків, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва, ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене в кримінальному провадженні № 0002697 від 13.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_5 , а саме: квартири загальною площею (кв.м.) 69,7 за адресою: АДРЕСА_1 ; гр. ОСОБА_6 , а саме: нежитлове приміщення площею (кв.м.) 392,6 за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення площею (кв.м.) 311,3 за адресою: АДРЕСА_3 ; гр. ОСОБА_7 , а саме: нежитлове приміщення площею (кв.м.) 311,3 за адресою: АДРЕСА_4 ; квартира площею (кв.м.) 75,8 за адресою: АДРЕСА_5 ; квартира площею (кв.м.) 78,4 за адресою: АДРЕСА_6 , квартира АДРЕСА_7 ; квартира АДРЕСА_8 ; шляхом накладення заборони на його відчуження, та розпорядження.

Обов`язок по виконанню ухвали суду покласти на слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, ОСОБА_3 .

З підстави необґрунтованості накладення арешту на майно особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК), а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Слідчий суддя ОСОБА_13