Справа № 199/6403/16-к
У Х В А Л А
іменем України
09 вересня 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобільну газову заправну станцію, а саме: металевий павільйон (операторська), заправна колонка «АСТРА» ІР54 НВТОВ «АСТРОН», насосна станція «САNТОNІ» с/н GOS820А32W0РG0001, цистерна ПАТ «КРАПТ» апарат № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити відчуження, розпорядження та переміщення, з метою запобігання можливості приховування, транспортування, знищення вище вказаних речових доказів.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, невстановлені особи самовільно зайняли земельну ділянку орієнтовною площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_1 та використовують її під фактичне розміщення газової автомобільної заправної станції за відсутності рішення орган' виконавчої влади чи органл; місцевої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.07.09.2016 року відомості за даним фактом, були внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000088.У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, за наявною інформацією у інформаційній підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи, договорів оренди землі, укладених між Дніпропетровською міською радою та фізичними або юридичними особами за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що земельна ділянка площею 0,1562 га передана в оренду Науково-виробничому підприємству «ОРІОН» строком до 09,04.2008 року для проектування, улаштування тимчасової автостоянки і торгівельного павільйону.Візуальним оглядом земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га в районі будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що вона використовується під фактичне розміщення газової автомобільної заправної станції.Відповідно до ч.1 ст.211 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки завідсутності відповідального рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що за вище згаданою адресою, де розташована вказана автомобільна газова заправна станція, здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_4 .Виїздом на місце за адресою: АДРЕСА_1 , оглядом автомобільної газової заправної станції, встановлено розташування наступних об`єктів, а саме: металевий павільйон (операторська), заправна колонка «АСТРА» ІР54 НВТОВ «АСТРОН», насосна станція «САNТОNІ» с/н GOS820А32W0РG0001, цистерна ПАТ «КРАПТ» апарат № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .Орган досудового розслідування вважає за необхідним накласти арешт на автомобільну газову заправну станцію розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки даний об`єкт нерухомості виступає як предметом вчинення кримінального правопорушення, в подальшому існує ймовірність, що виникне необхідність у проведенні необхідних перевірок контролюючих органів з метою документування факту самовільного зайняття земельної ділянки, встановлення розміру шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, проведення землевпорядної експертизи у рамках кримінального провадження та визнання вказаних об`єктів речовим доказом у кримінальному провадженні.
Судом заслухано слідчого ОСОБА_3 та досліджено додані до клопотання документи

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Предмети, що матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на автомобільну газову заправну станцію, а саме: металевий павільйон (операторська), заправна колонка «АСТРА» ІР54 НВТОВ «АСТРОН», насосна станція «САNТОNІ» с/н GOS820А32W0РG0001, цистерна ПАТ «КРАПТ» апарат №10, НОМЕР_2 , які знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 3, з забороною будь-яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та переміщувати його.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, а також присутнім під час оголошення ухвали.
Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя:

09.09.2016