АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №11-сс/796/2391/2016 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 173КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

08 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, ОСОБА_9 , що погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях центрального апарату Генеральної прокуратури України, ОСОБА_8 та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , а саме на автомобіль KIA CEED1591, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Обґрунтовуючи таке рішення, слідчий суддя з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, а також, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна та може бути застосована до підозрюваної у випадку визнання її вини, з метою запобігання приховування та знищення майна, що належить ОСОБА_7 , дійшов висновку про доцільність накладення арешту на автомобіль, що належить підозрюваній.
На ухвалу слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити. Звертає увагу суду на те, що розгляд клопотання проведений за відсутності власника майна. При цьому вважає, що для накладення арешту на майно недостатньо наявності лише процесуального статусу підозрюваного, підозра має бути обґрунтованою, тобто такою, яка свідчить про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_7 з правильною правовою кваліфікацією дій. Крім того, за твердженням захисника, при розгляді клопотання слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність правових підстав для арешту майна та розмір нанесеної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, думку апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, між іншим, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, управлінням спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 20.05.2014 за підозрою колишнього Міністра юстиції України ОСОБА_10 , її заступника - керівника апарату ОСОБА_11 , а також інших службових осіб Міністерства юстиції України, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 366 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також у вчиненні пособництва у службовому підробленні, а саме складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.
22.03.2016 ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст. 191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК України.
19.05.2016 слідчий в ОВС другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України, ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст. 191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК України.

19.05.2016 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на автомобіль KIA CEED 1591, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить підозрюваній ОСОБА_7 .
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, в повній мірі були враховані обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Як вбачається матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст. 191, ч.5 ст.27, ч.2 ст. 366 КК України.

Злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КПК України є особливо тяжким та передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Доводи, наведені у клопотанні слідчого про необхідність арешту майна, зазначеного у ньому, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, були доведені прокурором та знайшли своє підтвердження в судому засіданні, зокрема, що автомобіль KIACEED 1591, 2008 року випуску перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_7 та може бути прихований, знищений чи відчужений.
Таким чином, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, арештовуючи майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а також, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень особи.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя діяв у незаконний спосіб, розглядаючи клопотання слідчого без повідомлення власника майна, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Крім того, питання правильності кваліфікації дій підозрюваної особи є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті та не розглядається суддею при вирішенні питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 117, 167 ч. 2, 170, 171, 173, 395 ч. 3, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури, ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях центрального апарату Генеральної прокуратури України, ОСОБА_8 та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , а саме на автомобіль KIACEED 1591, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3