ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1кс/201/8203/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу заступника керівника Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26 вересня 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга заступника керівника Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» (далі ГО «НПГО «Право на захист») ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій останній просив суд визнати дії слідчого прокуратури Дніпропетровської області щодо невиконання вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) за поданою заявою про вчинення кримінального правопорушення протиправними та зобов`язати слідчого прокуратури Дніпропетровської області зареєструвати відомості про кримінальне правопорушення у Єдиному реєстрі досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення від 26 вересня 2016 року та розпочати досудове розслідування, а також внести відомості скарги про порушення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до указаного Реєстру щодо порушення права заявника на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або у інший спосіб забезпечити розслідування в межах одного кримінального провадження зазначених фактів.

Скаржник ОСОБА_3 та керівник ГО «НПГО «Право на захист» ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи скарги та її вимоги підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених у скарзі та додатково озвучених у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Крім того, 30 вересня 2016 року через канцелярію суду прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 подано письмові заперечення на скаргу заступника керівникаГО «НПГО «Право на захист» ОСОБА_3 та письмову відповідь прокуратури Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року № 15-7063-16, на копії якої міститься відмітка про її отримання 29 вересня 2016 року особисто ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного правового висновку з таких підстав.

У ході судового розгляду скарги установлено та це підтверджується матеріалами справи, що заступник керівника НПГО «Право на захист» ОСОБА_3 26 вересня 2016 року звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій просив зареєструвати у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування відносно судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , яка за доводами поданої заяви здійснила службове підроблення і видала судове рішення як таке, що набрало законної сили у справі № 183/2763/16, коли це рішення за процесуальним законом чинності ще не набрало, тобто вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 366 КК України.

За результатами розгляду зазначеної заяви прокуратурою Дніпропетровської області скаржнику надано письмову відповідь від 27 вересня 2016 року за № 15-7063-16, в якій повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Реєстру за поданою ним заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки по таким заявам або повідомленням, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Такий обов`язок слідчого та прокурора випливає з ч. 1 ст. 2 КК України та кореспондується із зазначеною правовою нормою, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

При цьому у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Суд також вважає за доцільне послатися на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначено засади незалежності та самостійності суддів.
Відповідно до ст. 48 вищезазначеного закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, процесуальні дії судді та постановлені судом рішення перевіряються у процесуальному порядку, позапроцесуальний контроль за розглядом справи та судовими рішеннями не допускається.

До того ж, приписами ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» унормовано, що право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
З положення вказаної статті випливає, що особа має право оскаржити саме бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_3 не містить об`єктивних даних про вчинення суддею ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки заявлені скаржником доводи зводяться до фактичної його незгоди з висновками судді щодо набрання законної сили постанови суду у адміністративній справі та її процесуальними діями при видачі судового рішення, про що йому повідомлено у відповіді прокуратури Дніпропетровської області за наслідками розгляду заяви від 27 вересня 2016 року, і заявник не позбавлений можливості та має право ініціювання звернення до відповідного компетентного органу щодо притягнення судді до відповідальності у встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядку, а також подавати у визначеному Кодексом адміністративного судочинства України порядку докази щодо наявності або відсутності підстав для виконання та посилання на постанову у адміністративній справі № 183/2763/16.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява скаржника у даній справі не містила об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину, про наявність усіх необхідних ознак злочину, а зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями суду і його оцінки вказаних дій та доказів у конкретно визначеній справі.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення прокурором цих даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є підставою для відмови в задоволенні скарги по суті.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 214, 303, 304, 307, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги заступника керівника Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26 вересня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені за наслідками судового розгляду скарги 03 жовтня 2016 року. Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1