Справа № 368/987/16-к
Провадження № 1-в/368/216/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2016 р. м. Кагарлик Київської області
Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
Представника КВІ: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 1 в/368/216/16, справа № 368/987/16 к у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 04 листопада 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, в порядку, який передбачено п.п. 3, 4 ст. 76 КК України на засудженого були покладені обов`язки:
- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця роботи, навчання, проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, за поданням в.о. начальника Кагарлицького районного відділу кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київській області, ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженого для відбуття покарання, призначеного за вироком суду, суд, -
В С Т А Н О В И В :
15.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло подання в.о. начальника Кагарлицького районного відділу кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київській області, ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 04 листопада 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, в порядку, який передбачено п.п. 3, 4 ст. 76 КК України на засудженого були покладені обов`язки:
- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця роботи, навчання, проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, для відбуття покарання, призначеного за вироком суду, в якій просять суд винести ухвалу, якою:
- скасувати звільнення від відбування покарання з випробовуванням у відношенні засудженого ОСОБА_5 , та направлення засудженого для відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Роздільнінського районного суду Одеської області від 06.2014 року.
15.07.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 1 ЦПК України для слухання даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 .
В судовому засіданні представник Кагарлицького районного відділу кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київській області, капітан внутрішньої служби ОСОБА_4 подання підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині подання.
В судовому засіданні представник Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 подання підтримав.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 проти задоволення подання заперечував, та зазначив, що на даний час в нього склалися складні сімейні обставини, так як існує конфлікт між батьками, зокрема, з отчимом, тому він не може жити вдома, живе в бабусі, влаштувався неофіційно на роботу в м. Києві в автомобільну майстерню, заробляє кошти на прожиття, окрім того, лікувався від алкоголізму, щоб позбутися такої залежності, вважає, що якщо буде проживати в селі, де в нього багато старих друзів, він знову почне пити, зазначив, що пропускав неявку на реєстрацію з поважних причин.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.
06.11.2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області винесено вирок, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засуджений ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки, та покладено на нього обов`язки, які передбачені п.п. 3, 4 ст. 76 КК України, а саме, - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну роботи та проживання.
29.07.2015 року заступником начальника Обухівського МРВ КВІ були направлені матеріали у відношенні засудженого ОСОБА_5 , для відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2014 року.
27 серпня 2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою в задоволенні вищевказаного подання відмовлено.
В обгрунтування відмови судом зазначено було, що оскільки ОСОБА_5 двічі не з`являвся до КВІ, висловив бажання на добровільне лікування від алкоголізму, то суд вважає, що він не злісно не ухиляється від покладених на нього обов`язків.
Після відмови в задоволенні подання, засуджений дійсно пройшов курс добровільного лікування від алкоголізму, що підтверджується довідкою міжнародного благодійного фонду Н.Потопаєвої за № 24 від 14 вересня 2015 року, в якій зазначено, що за час відбування в центрі ОСОБА_5 порушень правил внутрішнього розпорядку з його боку не було, зарекомендував себе з позитивної сторони: дисциплінований, відповідальний, впевнений, комінукабельний, веселий, пунктуальний, організований, трудолюбивий, виявляє ініціативу в роботу Центру. Як така людина, що стала на шлях виправлення, як людина, яка побажала змінити своє життя та стати соціально відповідальним громадянином своєї держави.
З матеріалів довідки вбачається, що курс лікування засуджений ОСОБА_5 розпочав з 06.09.2015 року.
02.11.2015 року засуджений ОСОБА_5 направлений на лікування до КЗ КОР «ОПМНО» смт. Глеваха Київської області для лікування від алкоголізму.
Враховуючи вищевказані обставини, суд критично відноситься до рапортів працівників поліції, з яких вбачається, що в той час, як засуджений ОСОБА_5 перебував на лікування від алкоголізму, що підтверджується відповідними довідками, з ним ніби то проводилися працівниками бесіди профілактичного характеру.
Після полишення лікування ОСОБА_5 з`являвся на реєстрацію до органів КВІ, що підтверджується листком реєстрації.
Окрім того, як вбачається з характеристик, виданих виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, засуджений ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується лише позитивно.
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що гр. ОСОБА_5 не з`являвся до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації з поважних причин, повідомляв органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, що, на думку суду, не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, що, в свою чергу не дає підстави суду застосувати до засудженого положення ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України.
Так, згідно ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, (так, дійсно, ОСОБА_5 було допущено адміністративне правопорушення, але це не може свідчити про систематичність в розумінні ч. 2 ст. 78 КК України), що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його не бажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Отже, зглядаючись на зміст ст. 78 КК України, випробування засудженого як обов`язкові елементи включає:
- визначений судом іспитовий строк - конкретні часові межі випробування;
- перебування засудженого під контролем органів, вказаних в ч.2 ст.76 КК України;
- необхідність виконання покладених на засудженого судом обов`язків, які передбачені ч.1 ст.76 КК України;
- обов`язок не вчинювати систематично правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення; при цьому вжитий в ч.2 ст.78 КК України термін "систематично" означає, що протягом іспитового строку таких правопорушень має бути не менше трьох;
- обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину, в тому числі і у вигляді ухилення засудженого від додаткового покарання, якщо воно було призначено вироком суду (ч.1 ст.389).
У абз.4 п. 9 постанови ПВСУ від 24 жовтня 2003 р. № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.
Слід зазначити, що з точки зору закону, а саме, з точки зору ч. 2 ст. 78 КК України випробування не буде вважатись успішним, якщо засуджений протягом іспитового строку не виконав зазначених вище обов`язків.
В цьому разі суд відповідно до ч.2 ст.78 КК України приймає остаточне рішення про направлення засудженого для відбування призначеного йому основного покарання. Прийняття такого рішення можливе як після закінчення іспитового строку, так і до його закінчення.
Отже, відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст. 166 КВК України суд, за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
В даному випадку суд вважає, що для застосування положень ч. 2 ст. 78 КК України до засудженого ОСОБА_5 не достатньо, так як в поданні та в судовому засіданні не встановлено достатніх, сукупність негативних проявів не законослухняної поведінки засудженого, як то, - невиконання покладених на нього обов`язків, систематичне вчинення правопорушень, які потягли за собою адміністративні стягнення, так і наявність окремого прояву не законослухняної поведінки засудженого, як в даному випадку, як наполягає представник КВІ, - не виконання засудженим ОСОБА_5 покладених на нього судом обов`язків.
Свою позицію суд обґрунтовує тим, що в нормі, яка передбачена ч. 2 ст. 78 КК України міститься буквосполучення «або», а не «та», що передбачає законодавцем альтернативну форму не законослухняної поведінки засудженого, яка і є підставою для застосування ч. 2 ст. 78 КК України.
Відповідно, до засудженого ОСОБА_5 з урахуванням обставин, викладених вище судом, не може бути застосовано положення ч. 2 ст. 78 КК України як за систематичне скоєння адміністративних правопорушень, так і за ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.
Згідно ч. 3 ст.166 КВК України невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
В даному випадку суд з`ясував, що засуджений ОСОБА_5 не мав реальної можливості виконати покладені на нього обов`язки, а тому розглядає факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, критично.
Відповідно до ч. 5 ст. 166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Отже, зглядаючись на вищевикладені обставини справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 за час перебування на обліку хоча і допустив не відмітки, проте, такі факти суд не може розцінювати як злісне умисне ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, напроти, як встановлено судом, засуджений намагається соціально адаптуватися, влаштувався на роботу, по місцю проживання характеризується лише позитивно.
Слід зазначити, що суд приймає рішення по справі на підставі наявних у справі фактичних доказів, у відповідності до чинного законодавства, при цьому керується окрім всього іншого, внутрішнім переконанням.
Суд вважає, що, зглядаючись на обставини справи, які викладені судом вище, застосування в подальшому до засудженого ОСОБА_5 інституту ст. 75 КК України буде досягнуто належної кримінальної репресії до засудженого з боку Законодавця, - Держави, буде досягнута мета кримінального покарання, як його каральної так і виправної складової.
Отже, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд остаточно приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_6 не свідчить про його усталене небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для не застосування положень ч. 2 ст. 78 КК України, ч.ч. 2, 3 ст. 166 КВК України.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробовуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі вирішення питань, передбачених пунктами 5,8,9 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 166 КВК України, ч. 2 ст. 78 КК України, п. 3 ч. 2 ст. 539, п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні подання в.о. начальника Кагарлицького районного відділу кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київській області, ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженого для відбуття покарання, призначеного за вироком суду, у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 04 листопада 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, в порядку, який передбачено п.п. 3, 4 ст. 76 КК України на засудженого були покладені обов`язки:
- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця роботи, навчання, проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи діб з дня її проголошення через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1