Справа № 591/880/16-к
Провадження № 1-кп/591/167/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, кримінальне провадження за № 0000001 від 4 січня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого (розлученого), який не має на утриманні неповнолітніх дітей, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 20.02.2015, швеця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержант за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ :
На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» сержант ОСОБА_4 20 лютого 2015 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 (Дніпропетровська область).

Далі, сержант ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , наказом командира якої (по стройовій частині) № 78 від 12 березня 2015 року останній призначений на посаду начальника ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення. В подальшому, наказом командира (по стройовій частині) № 01 від 31 березня 2016 року сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду швеця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти матеріального забезпечення.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

25 листопада 2015 року за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №257 від 25.11.2015 сержанту ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку, строком на 25 діб з 25 листопада 2015 року по 19 грудня 2015 року включно, а 20 грудня 2015 сержант ОСОБА_4 повинен прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжити виконання обов`язків військової служби у вказаній військовій частини.

У відповідності до вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення зі звільнення, відрядження або відпустки.

Однак, 20 грудня 2015 року, після закінчення терміну відпустки сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для повернення на службу у встановлений час, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, у встановлений командуванням військової частини термін, в період з 20 грудня 2015 року по 28 грудня 2015 року включно, тобто протягом 9 діб, не з`явився вчасно на службу до пункту постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_3 , нікуди не відлучаючись, допомагаючи батькам по домашньому господарству, тобто займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В подальшому сержант ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконного нез`явлення до місця служби, прибув до місця постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , лише 29 грудня 2015 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 298 від 29.12.2015 останній відданий як такий, що повернувся у розташування військової частини, поновлений у раніше займаній посаді у вказаній військовій частини, зарахований на всі види матеріального забезпечення та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, він незаконного не з`явився до місця служби, а прибув до місця постійної дислокації військової частини лише 29 грудня 2015 року. У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що швець ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний після закінчення терміну відпустки повернутись до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проходити військову службу за призовом під час мобілізації та маючи для цього об`єктивні причини у встановлений командуванням частини час з відпустки, в період з 20 грудня 2015 року по 28 грудня 2015 року включно, не з`явився вчасно на службу до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Матеріальної шкоди злочином не завдано.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби -посередньо. Був призваний до збройних сил за власним бажанням.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого суд вважає, що покарання повинно бути призначено ОСОБА_4 з урахуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту, який повинно відбувати на гауптвахті, що буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 обчислювати з дня його прибуття на гауптвахту.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1