НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2342/16-к
Провадження № 1-кп/0182/366/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000217 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06 квітня 2006 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетрвської області за ст. 185 ч. 1 до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75,104 КК України звільнений від відбуття покарання на строк 1 рік;

- 04 травня 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ за ст. 186 ч. 2, 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців . На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 6 місяців позбавлення волі за вироком Синельниковського міськрайонного суду від 06 квітня 2006 року, до відбуття покарання 2 роки позбавлення волі;

- 21 грудня 2010 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнився 28 лютого 2013 року з Дніпропетровської ВК № 89 за постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 6 місяців 27 днів.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 30 грудня 2015 року приблизно 23.00 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із вищевказаної квартири викрав телевізор «Samsung UE32H4000» вартістю 4899 грн., ноутбук «Toshiba Satellite C660» вартістю 3429 грн., золотий ланцюг 585 проби, загальною вагою 5.32 гр. вартістю 600 грн. за один грам, загальною вартістю 3192 грн., дві пенсійні картки «Приватбанк», з яких в подальшому ним були зняті грошові кошти в сумі 7640,44 грн., грошові кошти в сумі 10000 грн. та посвідчення ветерана труда на ім`я ОСОБА_5 , яке матеріальної цінності не представляє, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 29160,44 грн.

З місця скоєння злочину обвинувачений зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факт викрадення майна потерпілого 30 грудня 2015 року, та суду показав, що злочин він вчинив після спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим та у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Також, пояснив, що він добровільно потерпілому відшкодував частину завданої матеріальної шкоди та на сьогоднішній день не відшкодовано близько 8000 гривень. У скоєному щиро кається.

Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Оцінюючи докази, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і вчинене ним діяння слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України за ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу винного.

До пом`якшуючих обставин покарання для обвинуваченого суд відносить щире каяття, визнання ним вини та добровільне відшкодування потерпілому частини завданої матеріальної шкоди .

До обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі .
При цьому суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому необхідно до нього застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на два роки, якщо він не вчинить нового злочину, та не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 залишити до вступу вироку у законну силу, після чого скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: