УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/358/12- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора: ОСОБА_5 ,
захисника в інтересах потерпілого ОСОБА_6 ,
виправданого ОСОБА_7
та в його інтересах захисника ОСОБА_8 ,
цивільного відповідача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2016 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Житомира, громадянина України, маючого
на утриманні двох неповнолітніх дітей 2002 та
2009 року народження, проживаючого в
судимого,-
виправдано за ст. 286 ч. 2 КК України за відсутності складу злочину, провадження по справі закрито.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_7 , підписку про невиїзд скасовано.
Судові витрати по справі, віднесено на рахунок держави.
Рухаючись вказаним транспортним засобом по вул. Коростишівській в напрямку вул. Саєнка в м. Житомирі, ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.3 б), п.11.2, п.14.2, п.13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з моторолером «Вайпер» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який завчасно зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, увімкнув лівий покажчик повороту та наблизившись до місця заїзду на територію ліцею № 2 м. Житомира, розпочав виконувати лівий поворот у вибраному напрямку.
Внаслідок дорожньо транспортної пригоди, водію моторолера ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому обох тім`яних, лівої скроневої кісток, гострої субдуральної гематоми правої півкулі головного мозку, гострої внутрішньо-мозкової гематоми в правій скроневій ділянці головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини у вигляді переломів 4-5 ребер зліва, забою нижньої частини лівої легені, лівобічного гідротораксу, закритого перелому лівої ключиці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Порушення ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 б), 11.2,14.2 б) та 13.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27.01.2016, яким виправдано ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України скасувати.
Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання, в межах санкції статті - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, встановивши іспитовий термін 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.
Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з однобічністю судового слідства, невідповідністю висновків суду, викладеними у вироку фактичним обставинам справи та неправильного застосування кримінального закону.
Прокурор зазначає, що суд безпідставно відкинув відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_7 16.01.2012 року, свідка ОСОБА_11 від 16.01.2012, свідка ОСОБА_12 від 18.01.2012, як такі, що були проведені з порушенням ст. 194 КПК України (в ред. 1960 року), а саме не проведені в умовах в яких відбулося дтп, що, в свою чергу потягнуло безпідставне не врахування висновку механізму та обставин ДТП № 3/6 від 07.02.2012 року та висновку комісійної судової транспортно трасологічної та судової авто-технічної експертизи № 3/123 від 24.03.2012, якими підтверджується винуватість ОСОБА_13 ..
Також судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 змінював свої покази щодо розташування транспортних засобів відносно елементів дороги, не інакше як з метою уникнення кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 просить вирок Корольовського районного суду від 27.01.2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вирок щодо ОСОБА_7 є незаконним і підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд через неправильне застосування кримінально-процесуального закону та невідповідність його висновків фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначає, що в мотивувальній частині вироку суд вказав, що ОСОБА_7 Правил дорожнього руху не порушував, ДТП сталося внаслідок порушення Правил самим потерпілим і саме в результаті цих порушень настали шкідливі наслідки для потерпілого, тобто подія злочину відсутня.
Наведене свідчить, на думку апелянта, що мотивувальна частина вироку протирічить резолютивній частині. В мотивувальній частині вказано, що ОСОБА_7 Правил дорожнього руху не порушував, тяжкі тілесні ушкодження потерпілий отримав не з вини ОСОБА_7 .. Але в резолютивній частині вироку вказано, що в його діях немає складу злочину, а не відсутня подія злочину.
На думку захисника, Тарканія в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , у вироку не наведено та не дано оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , що перешкодило суду об`єктивно, повно та всебічно розглянути справу і винести законний і обґрунтований вирок.
В порушення вимог закону, суд не навів у вироку докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 , а тільки перерахував їх.
Також суд не дав оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 .
Апелянт зазначає, що у вироку не наведено також показань свідка ОСОБА_12 в суді (а.с. 139 т.2.) та показань очевидця події свідка ОСОБА_11 , як на доказ невинуватості ОСОБА_7 .
Як на доказ невинуватості ОСОБА_7 , суд послався на протокол огляду місця пригоди., який на думку захисника протирічить показам ОСОБА_7 про місце зіткнення транспортних засобів і його механізм.
Суд також вказав у вироку, що відтворення обставин та обстановки ДТП з участю свідка ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 , 16.01.2012 року були проведені з порушеннями вимог ст. 194 КПК України, а саме не в тих умовах в яких відбулося ДТП.
Суд задовольнив клопотання представника потерпілого про призначення повторної авто технічної експертизи, але при цьому на вирішення експертизи було поставлено тільки перше питання представника потерпілого.
Апелянт зазначає, що в постанові суду є посилання на питання прокурора та адвоката ОСОБА_7 . Але, згідно протоколу судового засідання вони питань експертам не задавали і до матеріалів справи їх питання не долучалися а. с. 27, 28 т. 3. А тому, не дивлячись на такі грубі порушення вимог закону при призначенні експертизи, суд поклав в основу виправдувального вироку висновки експертів.
Таким чином місце зіткнення транспортних засобів експертним шляхом так і не було встановлено.
На апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури надійшли заперечення захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких він просить постановити ухвалу про залишення вироку Корольовського районного суду м. Житомира без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини справи, надав належну правову оцінку дослідженим доказам, на підставі яких постановив законне і обґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд, захисника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати вирок щодо ОСОБА_7 , а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд у той же суд, захисника ОСОБА_8 та виправданого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та захисника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляцій та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи кримінальну справу по суті, орган досудового розслідування, суд зобов`язані повно та всебічно дослідити та оцінити як ті докази, що підтверджують вчинення особою певного злочину так і ті, які спростовують причетність певної особи до вчинення злочину.
Разом з тим, розглядаючи кримінальну справу щодо ОСОБА_7 по суті, суд першої інстанції зазначених вимог Закону належним чином не дотримався, належної оцінки всім зібраним по справі доказам не надав, його висновки не відповідають вимогам ст.ст. 334, 369 КПК України, виходячи з наступного.
Як убачається зі змісту вироку суду щодо ОСОБА_7 , обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції фактично послався як на основний доказ на результати повторно проведеного відтворення обстановки та обставин події від 28.11.2013 року та на висновок комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 23.06.2016 № 1118/6667/14-52,110/14-25 проведеної за ініціативою суду.
У той же час, як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою та фактично не надав аналізу показам свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з посиланням на те, що вони не були очевидцями ДТП, а вказували лише на обставини, які бачили після ДТП.
З такими категоричними висновками апеляційний суд не погоджується, оскільки доказами у справі можуть бути любі фактичні дані, прямі та непрямі докази, які безпосередньо вказують на вчинення злочину або наявність чи відсутність певних ознак чи обставин вчинення злочину.
Судом не з`ясовано, належним чином не досліджено та не надано належної оцінки причинам зміни показів підсудним ОСОБА_7 щодо обставин ДТП, яке сталося 15.12.2011 року об 11 год. 26 хв. на вул. Саєнка у м. Житомирі.
На думку суду першої інстанції, покази потерпілого та свідка ОСОБА_12 не відповідають обставинам справи. Судом не наведено та не спростовано конкретними обставинами та доказами, крім деяких висвітлених в експертизі питань,чому саме зазначені покази не відповідають фактичним обставинам справи.
Саме цей свідок повідомив медичну сестру ОСОБА_17 в 11 год. 35 хв. за місцем її роботи про ДТП, яке сталося 15 грудня 2011 року приблизно об 11 годині 26 хвилин по вул. Коростишівській в напрямку вул. Саєнка в м. Житомирі та показав, повідомивши, що він був безпосереднім очевидцем пригоди, пов`язаної з зіткненням автомобіля ВАЗ, який обганяв мопед під керуванням потерпілого, якраз напроти повороту до педагогічного ліцею.
Зазначені обставини підтвердила й свідок ОСОБА_17 , яка показала, що негайно, на виклик свідка ОСОБА_12 15.12.2011 року вона прибула на місце ДТП та надавала невідкладну медичну допомогу потерпілому ОСОБА_10 , який був без свідомості, після чого на місце ДТП прибула дружина потерпілого, яка згодом забрала речі ОСОБА_10 .
Разом з тим, судом не наведено переконливих даних та доказів, які б беззаперечно спростовували покази вказаних осіб, не з`ясовано чому саме вони не відповідають обставинам вказаної кримінальної справи та якими конкретними доказами вони спростовані.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначені обставини потребують ретельної перевірки та оцінки.
Одного лише висновку, проведеної за ініціативою суду експертизи, який повністю суперечить висновкам попередньої експертизи, проведеної під час досудового розслідування, як і повторного відтворення обстановки і обставин подій є недостатньо для здійснення переконливого висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання захисту в інтересах потерпілого ОСОБА_10 у тій частині, що проведення експертизи в суді було проведено з порушенням вимог ст. 310 КПК України (в редакції 1960 року).
Згідно вимог зазначеного Закону, після з`ясування обставин, що мають значення для висновку експерта, головуючий зобов`язаний запропонувати прокуророві, підсудному, його захисникові та іншим учасникам судового розгляду подати у письмовому вигляді питання, які вони бажають поставити експертові, а також виконує інші процесуальні дії, передбачені змістом ст. 310 КПК України ( ред. 1960 року).
Як убачається зі змісту вироку суду, приймаючи рішення про необхідність виправдання ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, суд беззаперечно погодився з показами свідка ОСОБА_11 та вважав надуманими покази свідка ОСОБА_12 і потерпілого ОСОБА_10 ..
Не виключено, що вказана особа, яка допитувалася в якості свідка могла знаходитися з ОСОБА_7 в дружніх стосунках.
Зазначені обставини потребують також належного з`ясування, перевірки та відповідної оцінки та мають, на думку апеляційного суду, істотне значення для з`ясування дійсних обставин справи.
Апеляційний суд також погоджується з доводами захисника в інтересах потерпілого ОСОБА_10 та прокурора у тій частині, що у висновках повторно призначеної судом першої інстанції експертизи неповно та суперечливо були з`ясовані необхідні обставини ДТП, які, на думку суду, мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи.
У той же час у матеріалах кримінальної справи в наявності інший висновок експертизи, який є діаметрально протилежний та висновки якого носять абсолютно інший характер, вони суттєво відрізняються від висновків експертизи проведеної за ініціативою суду першої інстанції, а тому роблять неможливим здійснити переконливі юридичні висновки відносно доведеності чи відсутності вини ОСОБА_7 , наявності або відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.
Апеляційний суд вважає, що виправдовуючи ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого злочину, суд першої інстанції не навів переконливих висновків, чому він надає перевагу одним доказам та залишає поза увагою інші, чим, крім висновків повторної експертизи та протоколу відтворення обстановки та обставин подій спростовуються всі інші зібрані по справі докази, у тому числі й покази тих свідків, які фактично були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди виниклої 15.12.2011 року в районі вул. Коростишівській Саєнка в м. Житомирі.
З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що під час розгляду вказаної кримінальної справи, судом першої інстанції були порушені вимоги ст.ст.310, 334, 369 КПК України, вирок Корольовського районного суду від 27.01 2016 року щодо ОСОБА_7 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а кримінальна справа направленню на новий судовий розгляд у той же суд іншим суддею.
У разі необхідності, виконати інші процесуальні дії під час здійснення судового слідства, та з урахуванням встановлених обставин справи прийняти законне і обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, КПК України (редакції 1960 року) апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2016 року скасувати, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, направити на новий судовий розгляд у той же суд іншим суддею.

Судді: