В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/130/7/2016 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого : 7 липня 2004 року Жмеринським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого 19 серпня 2008 року умовно-достроково на вісім місяців; 17 червня 2015 року Голосієвським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 297, ст.ст. 75, 76 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю три роки з обов`язками не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, - у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ришкани Республіки Молдова, громадянина України, без освіти, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

також за участі прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повторно вчинив злочини при викладених нижче обставинах.
В ніч з 6 на 7 лютого 2009 року обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою ( ОСОБА_10 повторно) з метою таємного викрадення чужого майна шляхом зриву навісного замка вхідних дверей проникли в будинок ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , звідки викрали : ікону «Богородиця «Нечаянная радость» вартістю 9500 грн., ікону «Розп`яття» з чотирма клеймами-іконами «Всех скорбящих радость», Усекновение главы Иоанна Крестителя», «Святые», «Святой Николай» вартістю 4500 грн.; дві 5-літрових алюмінієвих каструлі загальною вартістю 35 грн., три 0,5 л банки смальцю загальною вартістю 45 грн.; 10 кг цибулі вартістю 20 грн., дві 1-літрових банки варення загальною вартістю 40 грн., дві 0,5 л банки меду загальною вартістю 36 грн., а всього на суму 14176 грн., які привласнили.
Після вчинення цієї крадіжки обвинувачені, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою повторно з метою таємного викрадення чужого майна шляхом розбиття скла через вікно проникли в будинок ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , звідки викрали церковну книгу «Поучение» вартістю 400 грн., церковну книгу Кормчая» вартістю 900 грн., церковний хрест вартістю 2000 грн., стулку «Деисус» (три частини) вартістю 3500 грн., а всього на суму 6800 грн., які привласнили.
Після вчинення цієї крадіжки обвинувачені, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою повторно з метою таємного викрадення чужого майна шляхом зриву навісного замка вхідних дверей проникли в будинок ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , звідки викрали ікону «Богородица Владимирская» вартістю 8500 грн., яку привласнили.
Дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 досудовим слідством кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_10 винуватим себе не визнав, погодився давати суду показання.
У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_11 винуватим себе визнав повністю, погодився суду давати показання.
За клопотанням учасників судового провадження суд визначає такий обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та встановлює такий порядок їх дослідження : допит потерпілих, допит свідків, дослідження матеріалів досудового розслідування, допит обвинувачених.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що з 2009 року по 2014 рік він проживав у м. Києві, звідки взагалі не приїжджав жодного разу до Слободи Чернятинської Жмеринського району. В м. Києві ОСОБА_10 працював на тимчасових роботах, в цей час винаймав кімнату та проживав у ОСОБА_13 . З обвинуваченим ОСОБА_11 він знайомий, однак не спілкувався. Раніше він спілкувався з братом ОСОБА_11 .. В 2006 році загинув брат ОСОБА_10 , його вдарило струмом, коли він знаходився в стані наркотичного сп`яніння. У вересні 2008 року ОСОБА_11 розповів ОСОБА_10 , що це він спонукав його загиблого брата до вживання наркотиків. У ОСОБА_11 до ОСОБА_10 особиста неприязнь, тому він і обмовляє його. З потерпілих ОСОБА_10 знайомий лише з священнослужителем ОСОБА_7 , однак вдома в нього не був ніколи. Решту потерпілих не знає.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена безпосередньо дослідженими та оціненими судом окремо та у їх сукупності такими доказами: показаннями потерпілих, свідків, обвинуваченого ОСОБА_11 , матеріалами судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив, що вчинив ряд крадіжок при вищевикладених обставинах. Пояснив, що з ОСОБА_10 познайомився у 2001 році, оскільки той був знайомим його брата, відносини були дружні, конфліктів з приводу смерті брата ОСОБА_10 між ними не було. 06 лютого 2009 року вони разом розпивали спиртні напої, і ОСОБА_10 запропонував йому вчинити крадіжки, сказав, що знає де і що можна вкрасти. ОСОБА_11 погодився на це. Була темна пора доби, тому в домоволодіннях користувалися ліхтариком. У будинку ОСОБА_6 . ОСОБА_10 зірвав навісний замок монтировкою, яка була у нього та ОСОБА_14 . Під час вчинення цієї крадіжки він взяв смалець, варення і мед, а обвинувачений ОСОБА_10 взяв дві ікони. Всі речі після цього вони понесли і залишили в закинутому будинку. Повернулися за рештою речей, зокрема, ОСОБА_11 пам`ятає, що взяв ще 2 банки смальцю та цибулю. У потерпілого священнослужителя ОСОБА_7 . ОСОБА_10 вибив шибку і грати у вікні. ОСОБА_10 взяв дві книги, хрест, та ікону. Речі віднесли до закинутого будинку. В потерпілого ОСОБА_12 . ОСОБА_10 розбив двері, в хаті була висока ікона, яку і викрали. Після цього в закинутому будинку всі викрадені речі поклали в сумку та мішок. Наступного ранку ОСОБА_10 сказав, що йому необхідно поїхати до м. Київ для того, щоб збути вкрадене, однак по дорозі на відстані близько 50-60 м вони побачили працівників міліції. ОСОБА_10 почав тікати, працівник міліції ОСОБА_15 побіг за ним, звертався до нього по імені і прізвищу, з чого ОСОБА_11 зробив висновок, що працівники міліції вже знали про те, що саме вони вчинили крадіжку. В результаті ОСОБА_10 вдалося утекти, а ОСОБА_11 визнав, що вчинив крадіжки і показав працівникам міліції речі. При цьому працівники міліції не погрожували йому і нічого не обіцяли взамін. Розкаявся. Просив його суворо не карати.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив факт крадіжки у нього ікон, алюмінієвих каструль, банок смальцю, цибулі, банок варення, банок меду. Пояснив, що шкода йому повністю відшкодована, претензій до обвинувачених не має. Раніше їх ніколи не бачив, оскільки не проживає в с. Слобода Чернятинська.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив факт крадіжки двох церковних книг, церковного хреста та стулки «Деисус» (три частини) з його домоволодіння. У теперішній час шкода йому повністю відшкодована, претензій до обвинувачених не має.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 підтвердив факт крадіжки у нього ікони, яку йому було повернуто десь через рік після вчиненого злочину. Таким чином у теперішній час шкода йому повністю відшкодована, претензій до обвинувачених не має.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він приймав участь в якості понятого під час проведення з ОСОБА_11 слідчого експерименту в квітні 2015 року. При цьому ОСОБА_11 показував та розповідав, за яких обставин він з ОСОБА_10 вчинили крадіжки з трьох будинків в с. Слобода Чернятинська Жмеринського району в лютому 2009 року. ОСОБА_11 робив це добровільно, тиску з боку працівників міліції на нього не було. Крім ОСОБА_16 , понятим при цьому була також особа на прізвище « ОСОБА_17 », який помер.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він в 2009 році працював дільничним інспектором. В лютому 2009 року надійшла заява про крадіжку. ОСОБА_10 вже до цього був судимий за вчинення крадіжок, а ОСОБА_11 перебував на обліку. Під час затримання обвинувачених бачив їх на відстані близько 30-50 м, ОСОБА_10 вдалося втекти, однак свідок його бачив і впізнав, так як була світла пора доби і він ОСОБА_10 добре знає. Це точно був ОСОБА_10 ОСОБА_11 не тікав, віддав ОСОБА_15 все, що було викрадено та повідомив, що крадіжки вчиняв разом з ОСОБА_10 .
У судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференцзв`язку з Деснянським районним судом м. Києва, свідок ОСОБА_13 повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_10 він добре знає, останній винаймав у нього квартиру в період з 10 січня 2009 року до початку літа 2009 року. Де саме в цей час працював ОСОБА_10 , свідку не відомо, не пам`ятає, щоб за цей період обвинувачений кудись відлучався з м. Київ. При цьому зазначив, що ОСОБА_10 проживав з ним в одній кімнаті, однак договору оренди житла між ними не було. Пізніше навіть грошей з нього не брав, оскільки обвинувачений йому допомагав по господарству як інваліду. Після того як ОСОБА_10 поїхав від нього влітку 2009 року, вони ще декілька разів розмовляли по телефону.
Крім цього, вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, повністю доведена оціненими судом у нарадчій кімнаті у відповідності із ч.1 ст.89 КПК України і визнаними належними і допустимими у сукупності з показаннями потерпілих, свідків, обвинуваченого ОСОБА_11 такими доказами :
- постановою слідчого від 23 березня 2009 року про оголошення розшуку ОСОБА_10 (а.с.85 т.1);
- довідкою № 3395 від 9.03.2015 року про судимість ОСОБА_10 , (а.с.89-91 т.1);
- довідкою № 25/8331 від 15 жовтня 2015 року начальника КВІ Дарницького РВ м. Києва про перебування на обліку у кримінально-виконавчій інспекції ОСОБА_10 , засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ст.297 ч.3, ст.ст.75, 76 КК України. В ході перевірки факту проживання по вказаній у вироку адресі АДРЕСА_3 установлено, що ОСОБА_10 за цією адресою ніколи не проживав і не проживає (а.с.96 т.1);
- протоколом затримання ОСОБА_10 , з якого видно, що він затриманий 7 грудня 2015 року (а.с.117 т.1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2015 року з фототаблицею, в ході якого обвинувачений ОСОБА_11 показав і розповів, як він разом з обвинуваченим ОСОБА_10 вчиняв крадіжки, що саме викрали і де заховали (а.с.216-220 т.1);
- постановами слідчого від 16 лютого 2009 року про порушення кримінальних справ по факту крадіжок з будинків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 19 лютого 2009 року об`єднанні в одному провадженні (а.с.243-245, т.1);
- рапортом старшого дільничного інспектора ОСОБА_15 від 12 лютого 2009 року про те, що крадіжки з будинків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.246 т.1);
- заявою від 7 лютого 2009 року ОСОБА_6 про вчинений відносно нього злочин та дозволом працівникам міліції оглянути своє домоволодіння в с. Слобода Чернятинська Жмеринського району (а.с.247-248 т.1);
- протоколом огляду місця події від 7 лютого 2009 року по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено сліди механічних пошкоджень вхідних дверей, розбите скло вікна, а на підвіконні залишки болота. В приміщенні комори були розкидані алюмінієві каструлі та продукти харчування. У вітальні двері шафи були відкриті, а речі валялись на підлозі, підставки для ікон були порожніми (а.с.249 т.1);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 7 лютого 2009 року, в ході якого у вказаному ОСОБА_11 місці працівниками міліції було виявлено та вилучено викрадені у потерпілих речі та продукти харчування (а.с.1-2 т.2, а.с.15-19 т.2);
- мистецтвознавчим висновком № 43 від 11 лютого 2009 року, який підтвердив, що викрадені предмети релігійного культу мають історичну, культурну та художню цінність (а.с.6-7, 21-22 т.2);
- довідкою вартості викраденого іншого майна (а.с.9-10 т.2);
- заявою ОСОБА_7 від 7 лютого 2009 року до Жмеринського РВ УМВС про вчинений злочин та дозволом працівникам міліції оглянути своє домоволодіння в с. Слобода Чернятинська Жмеринського району (а.с.11-12, 13 т.2);
- протоколом огляду місця події від 7 лютого 2009 року по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено сліди механічних пошкоджень вхідних дверей та замків, в кімнаті на підлозі знаходились книги, розбите скло вікна та зламані грати, виявлено залишки болота на драбині, яка веде на горище (а.с.14 т.2);
- постановою слідчого від 3 березня 2009 року про порушення кримінальної справи про крадіжку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з будинку ОСОБА_12 (а.с.36 т.2);
- постановою слідчого від 20 березня 2009 року про об`єднання кримінальних справ про крадіжки з будинків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у одному провадженні (а.с.37 т.2);
- рапортом від 26 лютого 2009 року старшого дільничного інспектора ОСОБА_15 , в якому він повідомляє про вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.38 т.2);
- заявою від 26 лютого 2009 року ОСОБА_12 до Жмеринського РВ УМВС про крадіжку в нього ікони та дозволом на проведення огляду його домоволодіння (а.с.39, 218 т. 2);
- постановою слідчого від 23 березня 2009 року про визнання речовими доказами ікони «Богородиця «Нечаянная радость», ікони «Розп`яття» з чотирма клеймами-іконами, двох 5-літрових алюмінієвих каструлі, трьох 0,5 л банок смальцю, 10 кг цибулі, двох 1-літрових банок варення, двох 0,5 л банок меду, церковної книги «Поучение», церковної книги Кормчая», мідної ікони - стулки «Деісус», мідного хреста та ікони «Богородица Владимирская» (а.с.41 т. 2), дані речі були передані власникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на зберігання (а.с.40, 50, 51 т.2);
- протоколом огляду місця події від 26 лютого 2009 року по АДРЕСА_1 , в ході якого на дверях, які ведуть до коридору, було виявлено механічні пошкодження та порожня підставка для ікони (а.с.219 т.2).
Стороною обвинувачення знято клопотання про допит свідка ОСОБА_18 , який помер.
Учасники судового провадження більше не заявляли клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту та витребування певних речей чи документів.
Після допиту свідка ОСОБА_15 захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_8 заявив клопотання про визнання у нарадчій кімнаті показань цього свідка недопустимим доказом, оскільки свідок не допитувався під час досудового слідства.
Відповідно до частини першої статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Із змісту статті 86 цього ж Кодексу витікає, що доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий з порушенням порядку, встановленому цим Кодексом.
Клопотання прокурора про виклик свідків, в тому числі свідка ОСОБА_15 , було подано нею під час підготовчого судового засідання 13 травня 2015 року (а.с.139, 145 т.2). Ніхто з учасників судового провадження не заперечував цьому. ОСОБА_15 в якості дільничного інспектора приймав участь у розкритті крадіжок з будинків потерпілих, про це свідчать його рапорти про причетність до їх вчинення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.246 т.1, а.с.38 т.2). Тому його допит у судовому засіданні, на думку суду, є цілком логічним та очевидним.
Сторони судового провадження мають право заявляти клопотання (ст.350 КПК України).
У суду немає підстав визнавати показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 недопустимим доказом, так як він одержаний у порядку, встановленим законом; а також не походить з інших засобів доказування, ніж ті, що визначені законом для підтвердження певних обставин.
Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_10 на показання свідка ОСОБА_13 , як на своє алібі, який у судовому засіданні показав, що обвинувачений нікуди не виїжджав з м. Києва під час інкримінованих ОСОБА_10 злочинів, оскільки свідок не заявляв про це категорично, а тільки пояснив, що не пам`ятає, щоб ОСОБА_10 кудись від`їжджав; помилявся у році спочатку говорив за 2008 рік, потім уточнив, що ОСОБА_10 проживав у нього з початку 2009 року до кінця весни. Суд також приймає до уваги, і це цілком очевидно, що цей свідок в силу свого стану інвалід 1 групи візочник повністю не міг контролювати пересування та місце знаходження обвинуваченого.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_11 в частині вчинення ним крадіжок разом з обвинуваченим ОСОБА_19 , і визнає ці показання належним та допустимим доказом, з огляду на таке.
Показання як докази формуються за участю сторін обвинувачення, захисту, потерпілого в судовому порядку, що значно посилює їх процесуальну та логічну складову, оскільки на їх утворення впливають рівною мірою учасники процесу з різними процесуальними інтересами. Показання обвинуваченого, для того щоб стати доказами, повинні бути отримані при допиті на судовому слідстві в порядку ст. 351 КПК України. Показання обвинуваченого стосовно інших осіб - це показання, в яких обвинувачений повідомляє про факти щодо інших осіб. Доказами можуть бути лише ті показання щодо інших осіб, в яких обвинувачений повідомляє дані про вчинення чи невчинення того кримінального правопорушення, в якому обвинувачується сам. Значення показань обвинуваченого полягає в тому, що в тих випадках, коли обвинувачений, який вчинив злочин, визнав себе винним і дає правдиві показання, він більше, ніж будь-хто, може повідомити про обставини злочину, зокрема, про його суб`єктивну сторону тобто внутрішню сторону, яка включає ті психічні процеси, що характеризують свідомість і волю особи в момент вчинення злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 чітко і послідовно повідомив про події, що передували вчиненню крадіжок, про безпосередню участь його та ОСОБА_10 у їх вчиненні, про дії кожного з обвинувачених при скоєнні злочину, про викрадені речі та місце їх зберігання. Його показання узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні та прийнятими до уваги доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_15 , який особисто переслідував обвинуваченого ОСОБА_10 , а також його рапортами; протоколами огляду місця події, в ході яких виявлені пошкодження дверей та вікон будинків, про які розповідав обвинувачений ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події з фототаблицею, в ході якого у вказаному ОСОБА_11 місці працівниками міліції було виявлено та вилучено викрадені у потерпілих речі та продукти харчування. Тому показання у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_11 суд вважає правдивими та такими, що узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні доказами.
Таким чином суд, поза будь яким розумним сумнівом, зберігаючи відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що стороною обвинувачення доведено, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скоїли крадіжку, вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб поєднану з проникненням у житло, і їх дії слід кваліфікувати за ст.185 ч.3 КК України.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 , судом установлено таке.
Він судимий 17 червня 2015 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ст.297 ч.3, ст.75, ст.76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 3 роки, про що свідчить ксерокопія вироку (а.с.41-44 т.1).
Відповідно до довідок-характеристик Чернятинської сільської ради Жмеринського району № 202 від 13 лютого 2009 року та № 2001 від 7 жовтня 2014 року по місцю проживання характеризується негативно (а.с.22, 59 т.2).
До складу його сім`ї входить вітчим 1952 року народження, що видно з довідки Чернятинської сільської ради № 203 від 13 лютого 2009 року (а.с.23 т.2).
Згідно з довідками про судимість № 1653 від 13 лютого 2009 року, № 492 та № 3395 від 19 березня 2015 року, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності (а.с.89-91 т.1, а.с.24, 52, 62-64 т.2).
На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що видно з довідок Жмеринської ЦРЛ № 100 та № 134 від 24 лютого 2009 року, а також № 741 та № 422 від 7 жовтня 2014 року (а.с.26-27, 61 т.2).
Відповідно до постанови від 19 серпня 2008 року Крижопільського районного суду Вінницької області звільнений умовно-достроково від покарання на невідбуту частину строку 8 місяців, про що свідчить ксерокопія постанови (а.с.43 т.2).
Він судимий вироком Жмеринського міськрайонного суду від 7 липня 2004 року за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі (а.с.45-47 т.2).
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 , судом установлено таке.
Відповідно до довідки-характеристики № 56 від 8 лютого 2016 року Коростівецької сільської ради Жмеринського району по місцю проживання характеризується позитивно, проживає з співмешканкою та її дитиною (а.с.221 т.1).
Склад його сім`ї брат 1963 року народження та брат 1978 року народження, про що свідчить довідка Чернятинської сільської ради № 201 від 13 лютого 2009 року (а.с.29 т.2).
По місцю проживання характеризувався негативно, що видно з довідки-характеристики Чернятинської сільської ради № 200 від 13 лютого 2009 року (а.с.30 т.2).
Згідно з довідкою про судимість № 49 від 17 грудня 2015 року та № 1683 від 13 лютого 2009 року, раніше не судимий (а.с.237 т.1, а.с.31 т.2).
На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 133 та № 49 від 24 лютого 2009 року (а.с.32-33 т.2).
Обставин, які у відповідності із ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не установлено.
Обставиною, яка у відповідності із ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які у відповідності із ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.
Обставиною, які у відповідності із ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного; думки потерпілих, які не мають до нього претензій і просять суворо не карати; що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання і вважає необхідним призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі в межах санкції ст.185 ч.3 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного; його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та судовому слідству, фактичне відшкодування шкоди, заподіяної злочином, а також думки потерпілих, які не мають до нього претензій і просять суворо не карати; що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання, і вважає необхідним призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі в умовах, відповідно до ст.ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком.
Суд вважає, що речові докази, які перебувають на зберіганні у потерпілих, слід залишити в їх користуванні, а запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили слід залишити тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду від 7 липня 2004 року за ст.185 ч.3, ст.71 КК України у виді 8 (восьми) місяців позбавлення волі і обрати ОСОБА_20 остаточну міру покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Згідно з ч.4 ст.70 КК України вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_3 за ст.297 ч.3, ст.ст.75, 76 КК України виконувати самостійно.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з 7 грудня 2015 року.
Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_10 тримання під вартою.
У відповідності із ст.72 ч.5 КК України у строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 7 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винуватим за ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно зі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази - ікону «Богородиця «Нечаянная радость», ікону «Розп`яття» з чотирма клеймами-іконами, дві 5-літрові алюмінієві каструлі, три 0,5 л банки смальцю, 10 кг цибулі, дві 1-літрові банки варення, дві 0,5 л банки меду, церковну книгу «Поучение», церковну книгу Кормчая», мідну ікону-стулку «Деісус», мідний хрест та ікону «Богородица Владимирская», які знаходяться на зберіганні у потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , - залишити в їх користуванні.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 в той же строк у тому ж порядку з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому ОСОБА_12 , який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_21