1-кп/357/59/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українець, освіта середня, одруженого, офіційно не працюючого, судимого: 1) 2.11.2001 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 206 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, ст. 46-1 КК України відстрочка виконання вироку на 2 роки; 2) 23.05.2003 р. Білоцерківським мськрайонним судом за ст.ст. 296 ч.3, 121 ч.2,70,71 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 5.09.2010 р. із заміною на виправні роботи на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 14 днів, з утриманням 10% заробітку в дохід держави; 3) 19.11.2012 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 2 років шести місяців позбавлення волі, звільнений 19.05.2015 р. по відбуттю покарання, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українець, освіта середня, розлученого, офіційно не працюючого, судимого: 1) 3.01.1995 р. Білоцерківським районним судом за ст. 206 ч.2 КК України до 2 років шести місяців позбавлення волі, звільнений 29.05.1996 р. умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 5 днів; 2) 13.04.1999 р. Київським обласним судом за ст. 93 п. «а,е,и», ст. 142 ч.3, ст.17 ч.2, ст. 93 п. «а,и,г», ст. 42 КК України до 15 років позбавлення волі, із них перших 5 років у тюрмі, з конфіскацією майна, звільнений 16.06.2010 р. умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 27 днів, проживаючого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В:
30 травня 2015 р. близько 01 години ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншою особою, переслідуючи злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_6 , що знаходились на банківському рахунку банку «Райффайзен Банк Аваль», доступ до якого здійснюється за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 та пін-коду до неї, застосували насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , під час якого: інша особа утримуючи потерпілого на дивані кімнати, тримала потерпілого за руки, позбавивши останнього можливості чинити опір незаконним діям, а ОСОБА_7 в цей час, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів кулаками в область голови та по тулубу, та заволодів банківською карткою «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_6 . Оскільки потерпілий відмовлявся повідомляти пін-код для доступу до вищевказаної банківської картки, ОСОБА_7 взяв праску, яка знаходилась у вказаній кімнаті, та нагрів її, підключивши до електромережі, після чого умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та отримання вказаної інформації, декілька разів приклав розпечену праску до живота та лівого стегна потерпілого ОСОБА_6 . Не витримавши болі від нанесених ушкоджень, потерпілий ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 та іншій особі, що в кишені його штанів знаходиться папірець, на якому записаний пін-код до належної йому банківської картки № НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_7 та інша особа заволоділи вказаним папірцем.

Внаслідок вищезазначених умисних протиправних дій ОСОБА_7 та іншої особи, потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубця на обличчі, рубця на лобній області зліва (наслідки загоєння ран), рубців на животі та на лівому стегні (наслідки загоєння опікової поверхні), які згідно висновку експерта № 112 від 26.06.2015 р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та інша особа відкрито заволоділи банківською карткою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , а також персональним пін-кодом для доступу до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 у вищевказаній банківській установі та у подальшому заволоділи грошовими коштами в сумі 450 грн., які були зняті з банківського рахунку та розпорядились ними на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України не визнав та пояснив, що він вказаний злочин не вчиняв, потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий точно пояснити не може, що з ним відбувалося, оскільки не пам`ятає, він свої показання неодноразово змінював, у них плутається, тому вважає до них слід відноситися критично. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, його вина у вчиненні вказаного злочину, підтверджується доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що він 29 травня 2015 р. повертався з роботи і зайшов до кафе на Сломчинського, там випив 100-150 г горілки. Потім зайшов у кафе «Берегиня». там випив приблизно 300 г горілки, запив соком. Біля готелю «Рось» зупиняв машину, до нього підійшли двоє ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з якими разом скоріше всього вживав спиртне. Які були між ними розмови не пам`ятає. Як опинився у квартирі по АДРЕСА_4 , номер квартири, не пам`ятає. Точну адресу взнав у міліції. Поверх який не пам`ятає. У квартирі були: крім нього також ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Скільки потім було всього людей у квартирі не пам`ятає. Можливо він спав у квартирі до того як з нього почали стягувати штани. Що він там робив не пам`ятає. Отямився у квартирі коли з нього стягували штани. Стягували наступним чином: руки його тримав, як він пам`ятає ОСОБА_11 , ОСОБА_12 стягував штани. Причиною стягування штанів було намагання забрати у нього банківську картку, потім взнати пін-код. Картка у нього була у задньому кармані, а гроші були чи ні, не може точно сказати. ОСОБА_12 питав у нього пін-код до карточки. Він відмовлявся називати. Потім ОСОБА_12 вдарив його у грудну клітину. ОСОБА_11 у цей час тримав його руки. Потім ОСОБА_12 вилкою притис ногу. ОСОБА_11 весь цей час його тримав. Вони питали пін-код. ОСОБА_12 праску гарячу прикладав до живота,потім до ноги, вище коліна, тримав нетривалий час, до 1 хвилини. Він повідомив ОСОБА_12 , що в кишені штанів знаходиться папірець з пін-кодом. Потім ОСОБА_11 пішов з карткою його. Він залишився з ОСОБА_12 , про що розмовляли не пам`ятає. Потім ОСОБА_12 почав його бити. До цього ОСОБА_13 не було. Кашенцев йому удари не наносив. Коли прийшов ОСОБА_14 і ОСОБА_13 із його голови текла кров. Кашенцев запитав навіщо вони його б`ють. У цей час ОСОБА_12 вдарив його чимось по голові, розсік голову і пішла кров. Кашенцев допомагав йому, витирав кров. При цьому він не пам`ятає чи втрачав свідомість. Потім він на кухні сидів і заснув. Кашенцев чи хтось інший говорив можливо викликати швидку. Потім йому налили чарку, він випив і заснув. Коли прокинувся побачив, що спали ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Він шукав свої речі, банківську картку знайшов на кухні та поклав до кишені своїх штанів. Побачивши на серванті паспорт ОСОБА_10 , забрав його. Закрив квартиру, ключі забрав від вхідних дверей. Вдома у себе викликав міліцію. Увечері у лікарні ім. ОСОБА_16 йому була надана медична допомога. Зафіксовано: розбита голова і опіки. У нього вади зору короткозорість. Все погано пам`ятає, тому що вжив спиртні напої, був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Повну картину як те що саме сталося з ним сказати не може, т.я. був у стані алкогольного сп`яніння. Тримав його за руки ОСОБА_14 . ОСОБА_12 притримував його. Він не чинив опір, т.я. був п`яний. ОСОБА_17 що ОСОБА_10 був одягнутий коли наносив йому удари не пам`ятає. Богдан зняв з нього штани, витягнув з них банківську картку, він же вимагав назвати пін-код. На досудовому розслідуванні казав, що не пам`ятає все у деталях. Кошти із банківського рахунку у нього були зняті, коли саме, точний час сказати не може, але це було після потрапляння його до квартири. Не могло такого бути щоб він ці гроші зняв сам. Він не пам`ятає, щоб знімав кошти із банківської картки. Чи втрачав він коли йому наносили тілесні ушкодження свідомість чи ні, не пам`ятає. Скоріше всього не втрачав. Більш того, що не втрачав. Від виклику швидкої допомоги він відмовлявся. Стаціонарний телефон у квартирі він не бачив. Коли його тримали він опирався: намагався руки розжати, виривався, штовхався. Пін-код не говорив зразу, тому що його напам`ять не знав. ОСОБА_12 вимагав сказати пін-код. Чи була серед присутніх жінка, сказати не може. При впізнанні ОСОБА_13 на досудовому розслідуванні, робив це зі слів ОСОБА_18 . Коли його били і прикладали до його тіла праску, у квартирі ОСОБА_13 не було. Кашенцев не бив його, не завдавав йому тілесні ушкодження, не забирав у нього нічого. ОСОБА_10 наносив йому удари кулаком, якої руки не пам`ятає. Скільки ударів він йому наніс сказати не може, не пам`ятає. Про зняття із його банківської картки коштів взнав через 2-3 дні, ходив до відділення банку. Там взяв у день, який вказаний у роздруківці саму роздруківку. З картки було знято 450 грн. Саме ці 450 грн. він по транзакції 30 травня не знімав з банківської картки. Саме цими його коштами 450 грн. заволоділи. Шубіна просить засудити, т.я. він вчинив відносно нього злочин. ОСОБА_13 звільнити, оскільки відносно нього він не вчиняв протиправних дій. Коли давав слідчому показання тоді ж слідчому і передав банківську картку, це було у приміщенні міліції. У квартирі цієї карточки не було. Вона не могла бути, опинитися у квартирі при огляді місця події. Банківську роздруківку він приніс слідчому. Слідчому давав неправдиві покази, оскільки погано себе почував, був нетверезий. Приблизно відтворював події які з ним були. Слідчому про це говорив. Слідчий на нього тиснув. Через погрози слідчого ОСОБА_19 не став змінювати свої покази на досудовому розслідуванні. Коли справу направляли до суду, то говорив слідчому, що все було не так, буде змінювати покази, оскільки все перебрав, обдумав, згадав все як було, тоді був п`яний. Алкоголь погіршує його зір. Коли наносили удари йому, прикладали праску, не був у окулярах. Бачив, що біля нього були ОСОБА_10 і ОСОБА_14 . Відносно нього вчиняли злочин двоє осіб. ОСОБА_10 вчиняв відносно нього злочин, можливо ОСОБА_20 , за останнього це припущення. Вважає показання ОСОБА_20 стосовно ОСОБА_13 не правдивими. Чому ОСОБА_20 дав стосовно ОСОБА_13 такі показання сказати не може. Стосовно дій ОСОБА_13 , про які він розповідав спочатку слідчому помилявся, т.я. повірив ОСОБА_20 , потім все осмислив, обдумав, згадав, що ОСОБА_13 відносно нього не вчиняв злочину і будь-яких протиправних дій. Зрозумів це на досудовому розслідуванні. Ним відносно дій ОСОБА_13 була допущена помилка. Просить не приймати його показання на досудовому розслідуванні відносно ОСОБА_13 , не приймати як доказ протоколи про впізнання, слідчого експерименту на яких він вказував на ОСОБА_13 , як на особу, що вчинила стосовно нього злочин. Хто тримав його руки не пам`ятає. ОСОБА_13 надавав йому допомогу, намагався зупинити кров, змивав з нього кров, обробляв йому рану, щось прикладав до його голови, рушник чи щось інше не пам`ятає. Тоді ж вважає на одяг ОСОБА_13 могла попасти його кров. Виключає на 100% що ОСОБА_13 стосовно нього вчиняв злочин. На ОСОБА_13 спочатку вказував тому, що на нього вказував ОСОБА_20 , тому і він на ОСОБА_13 почав говорити, а потім все згадав, обдумав. Він говорить суду правду. Покарання ОСОБА_10 вважає слід призначити на розсуд суду, ОСОБА_8 виправдати;

показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_7 є її сином, у нього є син, у вихованні якого він приймає участь. Їй стало відомо, що син її у ОСОБА_22 , його відвезли у ОСОБА_23 . За характером син спокійний, але буває запальним, відходчивий відносно неї. У компанії може вжити спиртне. Кашенцева раніше до суду не знала. Потерпілого побачила лише в суді;

письмовими доказами, дослідженими судом:

протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , відеозаписом його допиту на досудовому розслідування, який відтворений у судовому засіданні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі Хорнскал та інші проти Сполученого Королівства, у справі Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства),

зважаючи, що вказаний свідок ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, в частині повідомлення ним що це було у п`ятницю. ОСОБА_10 зайшов до нього зранку і вони були разом цілий день. Зустріли ОСОБА_25 . Увечері в 21-21.30 були біля АТБ на Сломчинського, стояли. Підійшов до них ОСОБА_26 , який був п`яний. ОСОБА_12 забрав його з машини, привезли додому до нього. Бачив як ОСОБА_12 бив потерпілого у груди і по голові. Обшукував потерпілого. У процесу побиття потерпілий віддав банківську карточку. Бачив, як ОСОБА_12 припалив живота потерпілого праскою з метою, щоб узнати пін-код. Після застосування праски потерпілий віддав на листочку записаний пін-код. Потім він пішов з ОСОБА_27 знімати гроші, біля АТБ у банку вони не зняли гроші, банкомат не дав гроші. Знайома дівчина, як звати не знає, у сусідньому банкоматі зняла гроші з карточки. В АТБ купили 2 пляшки горілки, курку, палку ковбаси. Прийшли до квартири,він, ОСОБА_13 , хлопець ОСОБА_28 живе на клініці, випили. Потерпілий сидів ще з ними за столом, пили. Потім полягали спати. Не бачив, щоб коли вони прийшли потерпілому ще наносили удари;

заявою ОСОБА_6 від 30.05.2015 р., відповідно до якої, він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, котрі 30.05.2015 р. в невідомій йому квартирі (на його думку це було в одному із будинків на вулиці Дачній м. Біла Церква) із застосуванням фізичної сили (праски), заподіявши йому тілесні ушкодження відібрали у нього банківську картку банк Аваль номер НОМЕР_2 , з якої зняли грошові кошти в сумі близько 1 тис. грн. До заяви також бажаю додати паспорт СМ НОМЕР_3 належного ОСОБА_7 , який є одним із злочинців та ключ від вхідних дверей, від квартири де відносно нього було скоєно злочин;

протоколом огляду місця події від 30.05.2015 р., з відеозаписом, в частині того, що у квартирі АДРЕСА_3 виявлені сліди схожі на кров, праска;

протоколом огляду предмета, постановою про визнання предметів(документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15.07.2015 р. - паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 ;

паспортом громадянина України серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 5.06.2015 р. за участі потерпілого ОСОБА_6 з фототаблицями в частині розповіді та показу ОСОБА_6 як ОСОБА_7 відносно нього вчинений злочин;

висновком експерта № 112 від 26.06.2015 р., відповідно до якого, при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 знайдені наступні ушкодження: рубець на обличчі; рубець в лобній області зліва (наслідки загоєння ран); рубці на животі та на лівому стегні (наслідки загоєння опікової поверхні). Рубці на обличчі та лобній області зліва могли бути заподіяні тупими предметами; не виключена можливість виникнення рубців на животі та на лівому стегні від дії термічного фактору (в тому числі праски) можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстеженні. Дані ушкодження можна віднести до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного виздоровлення необхідно тривалий час більш ніж 3 тижні;

висновком експерта № 257/д від 27.06.2015 р., відповідно до якого, характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не виключають можливості їх виникнення при обставинах, які вказані в протоколі допиту потерпілого від 30.05.2015 р. та у протоколі проведення слідчого експерименту;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_7 при особистому обшуку виявлено та вилучено футболку на якій маються сліди бурого кольору;

висновком експерта № 219 від 9-15.07.2015 р., відповідно до якого, на футболці (об`єкти № 1,2), належній ОСОБА_7 виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 ;

постановою про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р. футболки зі слідами рідини бурого кольору;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_8 при особистому обшуку виявлено та вилучено джинсову куртку зі залишками речовини бурого кольору, які схожі на кров;

висновком експерта № 220 від 10-16.07.2015 р., відповідно до якого, на джинсовій куртці (об`єкти № 1-6), належній ОСОБА_8 виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 ;

постановою про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р. джинсової куртки зі слідами рідини бурого кольору.

Судом у судовому засіданні здійснено перегляд відеозапису огляду місця події, допиту свідка ОСОБА_24 , впізнання особи потерпілим ОСОБА_6 , слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 .

Судом в судовому засіданні оглянуті речові докази.

Суд визнає відповідно до ст.ст.84,86,87,89 КПК України недопустимими,неналежними доказами винуватості ОСОБА_7 :

рапорт інспектора чергового 2 МВМ Білоцерківського МВ ОСОБА_29 про те, що 30.05.2015 р. о 08. 55 по телефону ОСОБА_6 повідомив про те, що 30.05.2015 р. о 02 годині по вул. Дачна, з ним вчинили сварку, оскільки з його змісту не випливає, що був вчинений злочин;

протокол огляду місця події від 30.05.2015 р., з відеозаписом, в частині: розповіді ОСОБА_24 про вчинення ОСОБА_7 протиправних дій відносно ОСОБА_6 , вилучення праски, банківської картки, змивів з підлоги кухні, з дивану із спальної кімнати, з підлоги спальної кімнати і полотенця, оскільки розповідь ОСОБА_24 при огляді квартири, як видно із відеозапису, свідчить про його фактичний допит слідчим, здійснений всупереч вимог ст. 224 ч.3, ст. 237 ч.4 КПК України. На відеозаписі видно, що банківська картка, праска, сліди крові в ході огляду місця події не вилучались;

протокол огляду предмета, постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 13.07.2015 р. праски «Scarlet», оскільки на відеозаписі до протоколу огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказана праска в ході огляду місця події не вилучалась;

протокол огляду предмета, постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15.07.2015 р. картки «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 , оскільки на відеозаписі до протоколу огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказана картка в ході огляду місця події спочатку була відсутня на місці де у послідуючому була виявлена, та вона не вилучалась;

роздруківку по картковому рахунку ОСОБА_31 , оскільки її приєднання до кримінального провадження належним чином не оформлено відповідно вимог КПК України, вона не містить відповідних належних реквізитів про те, якою посадовою особою, якої конкретно банківської чи іншої установи та коли саме видана (дата);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2015 р., оскільки впізнання здійснено не за фотознімками, а за зображеннями на аркушах паперу, без зазначення прізвища імені по батькові осіб, зображених на аркушах паперу, без зазначення додатку хто саме зображений під № 4, що суперечить вимогам ст.228 ч.6,7 КПК України;

висновок експерта № 221 від 10-16.07.2015 р., відповідно до якого, у змивах з підлоги кухні (об`єкт № 1), з дивану із спальної кімнати (об`єкт № 2), з підлоги спальної кімнати (об`єкти № 3,4) і полотенця (об`єкти № 5-8), вилучених при ОМП, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 , оскільки із відеозапису огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказані об`єкти № 1-8, при огляді місця події не вилучались, тобто вказаний доказ здобутий завдяки/на підставі доказу, який був отриманий з порушенням вимог КПК України;

постанову про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р., відповідно до якої вилучені в ході ОМП 30.05.2015 р. рушник зі слідами рідини бурого кольору, змив з підлоги у спальній кімнаті, змив з підлоги у кухонній кімнаті та змив з дивану у кухонній кімнаті, визнані речовини доказами, оскільки із відеозапису огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказані предмети при огляді місця події не вилучались;

постанову про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р., відповідно до якої вилучені в ході ОМП 30.05.2015 р., 8 слідів папілярних ліній, визнані речовини доказами, оскільки із відеозапису огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказані предмети при огляді місця події не вилучались;

речові докази: праску «Scarlet», банківську картку «Райффайзен банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 , рушник, змиви з підлоги кухні, з дивану із спальної кімнати, з підлоги спальної кімнати, 8 слідів папілярних ліній, оскільки як видно із відеозапису огляду місця події 30.05.2015 р., вказані речі в ході огляду місця події не вилучались, дозвіл ОСОБА_24 на огляд його помешкання, не є/не може бути визнаний дозволом на вилучення вказаних предметів.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_32 , доводів захисника про те, що він/обвинувачений не вчиняв злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України, стосовно ОСОБА_6 , тому, що вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідка ОСОБА_24 , відеозапис якого переглянутий у судовому засіданні, письмовими доказами, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими.

Досліджені судом докази, дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за:

ст. 187 ч.2 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи вид та міру покарання, суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості, обставини вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_7 раніше судимий: 1) 2.11.2001 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 206 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, ст. 46-1 КК України відстрочка виконання вироку на 2 роки; 2) 23.05.2003 р. Білоцерківським мськрайонним судом за ст.ст. 296 ч.3, 121 ч.2,70,71 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 5.09.2010 р. із заміною на виправні роботи на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 14 днів, з утриманням 10% заробітку в дохід держави; 3) 19.11.2012 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 2 років шести місяців позбавлення волі, звільнений 19.05.2015 р. по відбуттю покарання,

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 судом визнається: рецидив злочинів (ст.34 КК України).

Згідно характеристики із Бучанської ВК № 85 ОСОБА_7 за місцем відбування покарання у Бучанській ВК № 85 характеризується негативно, як особа що допускала порушення правил поведінки та вимоги режиму відбування покарання, у зв`язку з чим на нього було накладено 12 стягнень. За характером хитрий, брехливий.

Перебуває під наглядом у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем колишнього відбування покарання негативно, раніше судимий, менш ніж через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що на думку суду, свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, злочинну спрямованість поведінки, обставину, яка обтяжує покарання, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, вважає ОСОБА_7 представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції частини 2 ст. 187 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Суд керуючись ст. 124 ч.2 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 491 грн. 4 коп., стягує із обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до наданого прокурором протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2015 р., ОСОБА_7 слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_33 фактично затриманий 30.05.2015 р. о 12 годині. 31.05.2015 р. ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід тримання під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що 30 травня 2015 р. близько 01 години він, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , розподіливши між собою ролі, переслідуючи злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_6 , що знаходились на банківському рахунку банку «Райффайзен Банк Аваль», доступ до якого здійснюється за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 та пін-коду до неї, застосували насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , під час якого: ОСОБА_8 утримуючи потерпілого на дивані кімнати, тримав потерпілого за руки, позбавивши останнього можливості чинити опір незаконним діям, а ОСОБА_7 в цей час, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів кулаками рук в область голови та по іншим частинам тулуба, та заволодів банківською карткою «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_6 . Оскільки потерпілий відмовлявся повідомляти пін-код для доступу до вищевказаної банківської картки, ОСОБА_7 взяв праску, яка знаходилась у вказаній кімнаті, та нагрів її, підключивши до електромережі, після чого умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та отримання вказаної інформації, декілька разів приклав розпечену праску до живота та лівого стегна потерпілого ОСОБА_6 . Не витримавши болі від нанесених ушкоджень, потерпілий ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що в кишені його штанів знаходиться папірець, на якому записаний пін-код до належної йому банківської картки № НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи вказаним папірцем.

Внаслідок вищезазначених умисних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубця на обличчі, рубця на лобній області зліва (наслідки загоєння ран), рубців на животі та на лівому стегні (наслідки загоєння опікової поверхні), які згідно висновку експерта № 112 від 26.06.2015 р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи банківською карткою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , а також персональним пін-кодом для доступу до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 у вищевказаній банківській установі та у подальшому заволоділи грошовими коштами в сумі 450 грн., які були зняті з банківського рахунку та розпорядились ними на власний розсуд.

Прокурором дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 187 ч.2 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України не визнав та пояснив, що він був у квартирі АДРЕСА_3 , однак злочин, який інкримінований йому чи будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_6 не вчиняв, він навпаки надавав йому допомогу, пропонував йому викликати швидку. Просить виправдати його.

Суд, дослідивши докази надані прокурором на підтвердження обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, прийшов до висновку про не доведеність, що злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України, вчинений ним, виходячи з наступного.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України надані наступні докази:

1. Потерпілий ОСОБА_6 у суді дав показання, які наведені у цьому вироку вище.

Показання потерпілого ОСОБА_6 у суді не містять інформації, відомостей про те, що вказаний злочин відносно нього був вчинений ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_6 своїми категоричними показаннями, повідомив суду, що ОСОБА_8 не вчиняв стосовно нього злочин, будь-яких протиправних дій стосовно нього 30 травня 2015 р. у квартирі АДРЕСА_3 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 3 ч.1 п. 19 КПК України сторони кримінального провадження з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий…

Судом у судовому засіданні виявлена/встановлена розбіжність між учасниками сторони обвинувачення, а саме прокурорами і потерпілим ОСОБА_6 щодо вчинення чи не вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, стосовно потерпілого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 в ході судового розгляду кримінального провадження подав до суду письмову заяву, у якій зазначив, що він потерпілий у кримінальному провадженні «згадав під час скоєння проти мене злочину підозрюваного ОСОБА_8 не було, участі не приймав, і після скоєного злочину іншими особами всіяко намагався розборонити, і після того як ОСОБА_34 розбив мені голову, надавав мені допомогу. Опираючись на ці спогади я заявляю, що попередні мої покази були не точними і до громадянина ОСОБА_8 … претензій не маю … він ніякого відношення до скоєного проти мене злочину не має».

Потерпілий ОСОБА_6 будучи судом у судовому засіданні попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним до присяги, відповідно до вимог ст.ст.353,352 ч.2 КПК України, повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 відносно нього не скоював злочину. Говорить суду правду. Просить його показання та проведені за його участі слідчі дії в ході досудового розслідування, у яких він вказував на ОСОБА_8 , як на особу, що вчинила відносно нього злочин разом із ОСОБА_7 не брати до уваги, оскільки їх не підтверджує, через те, що у теперішній час більш детально згадав, що ОСОБА_8 не причетний до вчинення злочину стосовно нього. На досудовому розслідування був схвильований та невірно розповідав про події та обставини, які мали місце відносно нього з боку ОСОБА_8 та іншої особи, можливо ОСОБА_35 .

Прокурорами у судовому засіданні не спростовані показання потерпілого ОСОБА_6 , письмова заява потерпілого ОСОБА_6 щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, стосовно потерпілого.

При цьому суд зазначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди ст. 55 ч.1 КК України.

Відповідно до ст. 23 ч.1 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Суд зазначає, що прокурорами не надані визнані судом належними і допустимими докази, які б спростовували показання потерпілого ОСОБА_6 у суді, письмову заяву потерпілого ОСОБА_6 подану суду, про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення стосовно нього злочину.

Прокурором не доведено, що потерпілий говорить суду не правду.

За таких обставин у суду відсутні об`єктивні підстави для відхилення показань потерпілого ОСОБА_6 , його письмової заяви, про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, стосовно нього.

Суд відхиляє та визнає показання потерпілого ОСОБА_6 в суді неналежним доказом, на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних показань потерпілого ОСОБА_6 щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені 30 травня 2015 р. нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, тобто злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

2. Протокол допиту свідка ОСОБА_24 з відеозаписом його показань, про вчинення ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 злочину стосовно ОСОБА_6 , відеозапис якого відтворений та переглянутий судом у судовому засідання, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі Хорнскал та інші проти Сполученого Королівства, у справі Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства).

Суд відхиляє, визнає відповідно до ст.84,85,91,94 КПК України, неналежним доказом винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України: протокол допиту свідка ОСОБА_24 (згідно Свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), з відеозаписом вказаної слідчої дії, в ході якої вказаний свідок розповів про обставини вчинення ОСОБА_8 злочину відносно ОСОБА_6 , оскільки показання ОСОБА_24 в частині причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, спростовуються показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність останнього до вчинення зазначеного злочину.

Суд у зв`язку із смертю ОСОБА_24 не може для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях, усунути протиріччя у показаннях свідка ОСОБА_24 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 шляхом їх одночасного допиту відповідно до ст. 352 ч.14 КПК України.

При цьому суд зазначає, що прокурором не спростовані іншими доказами, визнаними судом належними і допустимими, показання потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 в частині непричетності останнього до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних показань свідка ОСОБА_24 щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені 30 травня 2015 р. нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, тобто злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

Документи.

3. Рапорт інспектора чергового 2 МВМ Білоцерківського МВ ОСОБА_29 про те, що 30.05.2015 р. о 23 годині по телефону ОСОБА_6 повідомив про те, що 30.05.2015 р. по АДРЕСА_5 наглядно знайомий заволодів його банківською карткою.

4. Рапорт інспектора чергового 2 МВМ Білоцерківського МВ ОСОБА_29 про те, що 30.05.2015 р. о 08. 55 по телефону ОСОБА_6 повідомив про те, що 30.05.2015 р. о 02 годині по вул. Дачна, з ним вчинили сварку.

5. Заява ОСОБА_6 від 30.05.2015 р., відповідно до якої, він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, котрі 30.05.2015 р. в невідомій йому квартирі (на його думку це було в одному із будинків на вулиці Дачній м. Біла Церква) із застосуванням фізичної сили (праски), заподіявши йому тілесні ушкодження відібрали у нього банківську картку банк Аваль номер НОМЕР_2 , з якої зняли грошові кошти в сумі близько 1 тис. грн. До заяви також бажаю додати паспорт НОМЕР_4 належного ОСОБА_7 , який є одним із злочинців та ключ від вхідних дверей, від квартири де відносно нього було скоєно злочин.

Суд відхиляє, визнає відповідно до ст.84,85,91,94 КПК України, неналежними доказами винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України: вказані рапорти, заяву ОСОБА_6 , оскільки з їх змісту не випливає, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_8 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив, що ОСОБА_8 стосовно нього злочин не скоював, будь-яких претензій до нього він не має.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних рапортів, заяви, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

6. Протокол огляду місця події від 30.05.2015 р., з відеозаписом, в частині того, що у квартирі АДРЕСА_3 виявлені сліди схожі на кров, банківська картка, праска, 8 слідів папілярних ліній, розповіді ОСОБА_24 про вчинення ОСОБА_8 протиправних дій відносно ОСОБА_6 .

Суд відхиляє, визнає вказаний протокол огляду місця події з відеозаписом у вищевказаній частині, відповідно до ст.ст. 84-87,89,94 КПК України, недопустимим та неналежним доказом винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України вказаний протокол з відеозаписом вказаної слідчої дії, оскільки:

відповідно до ст. 237 ч.1,2,4 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщень, речей та документів, житла чи іншого володіння особи. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. Однак із відеозапису видно, що в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , слідчим одночасно був здійснений допит ОСОБА_24 про обставини злочину, при цьому не були з`ясовані його анкетні данні, ОСОБА_24 не були роз`яснені його процесуальні права та обов`язки, положення ст. 63 Конституції України, він не був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і давання завідомо неправдивих показань.

Відповідно до ст. 87 ч.2 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння: 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

вони спростовуються - показаннями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, про непричетність ОСОБА_8 до вчиненого злочину, що банківську картку знайшов на кухні та поклав до кишені своїх штанів. Коли давав слідчому показання тоді ж слідчому і передав банківську картку, це було у приміщенні міліції. У квартирі цієї карточки не було. Вона не могла бути, опинитися у квартирі при огляді місця події;

на відеозаписі до протоколу огляду місця події від 30.05.2015 р. видно, що вказана банківська картка в ході огляду місця події спочатку була відсутня на місці де у послідуючому була виявлена;

Суд у зв`язку із смертю ОСОБА_24 не може для з`ясування причин розбіжності, усунути протиріччя між тим, що розповідав в ході огляду місця події ОСОБА_24 , та у суді потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом їх одночасного допиту відповідно до ст. 352 ч.14 КПК України.

При цьому суд зазначає, що прокурором не надані докази, визнані судом належними і допустимими, які б спростовували показання потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 в частині непричетності останнього до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаного протоколу огляду місця події у зазначеній частині, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

7. Протокол огляду предмета, постанова про визнання предметів(документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 13.07.2015 р., речовий доказ - праска «Scarlet».

8. Протокол огляду предмета, постанова про визнання предметів(документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15.07.2015 р., речовий доказ - картка «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 .

9. Постанова про визнання предметів(документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р., речові докази рушник зі слідами рідини бурого кольору, змив з підлоги у спальній кімнаті, змив з підлоги у кухонній кімнаті та змив з дивану у кухонній кімнаті.

10. Постанова про визнання предметів(документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р. - 8 слідів папілярних ліній.

11. Висновок експерта № 221 від 10-16.07.2015 р., відповідно до якого, у змивах з підлоги кухні (об`єкт № 1), з дивану із спальної кімнати (об`єкт № 2), з підлоги спальної кімнати (об`єкти № 3,4) і полотенця (об`єкти № 5-8), вилучених при ОМП, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 .

12. Речові докази - праска «Scarlet», картка «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 , рушник зі слідами рідини бурого кольору, змив з підлоги у спальній кімнаті, змив з підлоги у кухонній кімнаті та змив з дивану у кухонній кімнаті, 8 слідів папілярних ліній.

Суд визнає відповідно до ст.ст.84,86,87,89 КПК України недопустимими доказами винуватості ОСОБА_8 вказані протоколи, постанови, речові докази, висновок експерта, оскільки на відеозаписі огляду місця події 30.05.2015 р. видно, що вказані речові докази в ході огляду місця події не вилучалися.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних протоколів, постанов, речових доказів, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

13. Роздруківка по картковому рахунку ОСОБА_31 .

Суд відхиляє, визнає відповідно до ст.84,85,91,94 КПК України, неналежним доказом винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України: вказану роздруківку, оскільки з її змісту не випливає, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_8 . Останній мав відношення до руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_6 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив, що ОСОБА_8 стосовно нього злочин не скоював, будь-яких претензій до нього він не має.

Приєднання зазначеної роздруківки до кримінального провадження належним чином відповідно вимог КПК України, не оформлено.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаної роздруківки, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

14. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.03.2015 р. з відеозаписом проведеної слідчої дії за участі потерпілого ОСОБА_6 , із якого витікає, що ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила стосовно нього злочин.

15. Протокол проведення слідчого експерименту від 6.06.2015 р. з фототаблицями за участі потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_6 розказував і показував за допомогою статистів, як стосовно нього був вчинений злочин, які при цьому дії були ОСОБА_8 .

16. Висновок експерта № 112 від 26.06.2015 р., відповідно до якого, при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 знайдені наступні ушкодження: рубець на обличчі; рубець в лобній області зліва (наслідки загоєння ран); рубці на животі та на лівому стегні (наслідки загоєння опікової поверхні). Рубці на обличчі та лобній області зліва могли бути заподіяні тупими предметами; не виключена можливість виникнення рубців на животі та на лівому стегні від дії термічного фактору (в тому числі праски) можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстеженні. Дані ушкодження можна віднести до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного виздоровлення необхідно тривалий час більш ніж 3 тижні.

17. Висновок експерта № 257/д від 27.06.2015 р., відповідно до якого, характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не виключають можливості їх виникнення при обставинах, на які вказані в протоколі допиту потерпілого від 30.05.2015 р. та у протоколі проведення слідчого експерименту.

18. Висновок експерта № 220 від 10-16.07.2015 р., відповідно до якого, на джинсовій куртці (об`єкти № 1-6), належній ОСОБА_8 виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 ;

19. Постанова про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р. джинсової куртки зі слідами рідини бурого кольору.

20. Речовий доказ - джинсова куртки ОСОБА_8 зі слідами рідини бурого кольору.

21. Висновком експерта № 219 від 9-15.07.2015 р., відповідно до якого, на футболці (об`єкти № 1,2), належній ОСОБА_7 виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 .

22. Постанова про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16.07.2015 р. футболки зі слідами рідини бурого кольору.

23. Речовий доказ - футболка ОСОБА_7 зі слідами рідини бурого кольору.

Суд відхиляє, визнає відповідно до ст.84,85,91,94 КПК України, неналежними доказами винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, вказане/показане потерпілим, зафіксоване в ході досудового розслідування на відеозапису, протоколі, фото таблицях, зазначене у висновках, постанові, речові докази, виявлене на речових доказах, оскільки ці докази спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, який пояснив, що: стосовно дій ОСОБА_13 , про які він розповідав спочатку слідчому помилявся, т.я. повірив ОСОБА_20 , потім все осмислив, обдумав, згадав, що ОСОБА_13 відносно нього не вчиняв злочину і будь-яких протиправних дій. Зрозумів це на досудовому розслідуванні. Ним відносно дій ОСОБА_13 була допущена помилка. Просить не приймати його показання на досудовому розслідуванні відносно ОСОБА_13 , не приймати як доказ протоколи про впізнання, слідчого експерименту, на яких він вказував на ОСОБА_13 , як на особу, що вчинила стосовно нього злочин. Хто тримав його руки не пам`ятає. ОСОБА_13 надавав йому допомогу, намагався зупинити кров, змивав з нього кров, обробляв йому рану, щось прикладав до його голови, рушник чи щось інше не пам`ятає. Тоді ж вважає на одяг ОСОБА_13 могла попасти його кров. Виключає на 100% що ОСОБА_13 стосовно нього вчиняв злочин. На ОСОБА_13 спочатку вказував тому, що на нього вказував ОСОБА_20 , тому і він на ОСОБА_13 почав говорити, а потім все згадав, обдумав. Він говорить суду правду.

При цьому суд зазначає, що прокурором не надані докази, визнані судом належними і допустимими, які б спростовували показання потерпілого ОСОБА_6 в частині непричетності ОСОБА_8 до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних протоколів з відеозаписами, фото таблицями, висновків експерта, постанови, речового доказу, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

24. Документи - ксерокопії паспорта ОСОБА_8 , довідка про звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 , вимога про судимість ОСОБА_8 , довідка Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання від 14.07.2015 р. № 1275 про те, що ОСОБА_8 за допомогою до лікаря нарколога, психіатра не звертався, лист ДПІ про реєстраційний номер платника податків ІПН ОСОБА_8 , характеристика із ЖЕК № 1 на ОСОБА_8 , лист Білоцерківської МРВ КВІ, Білоцерківського ОМВК про те, що ОСОБА_8 на обліку не перебуває, вирок Київського обласного суду від 13.04.1999 р. стосовно ОСОБА_8 , постанова Березанського міського суду від 08.06.2010 р. про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , характеристика на ОСОБА_8 із Березанської ВК № 95, містять відомості про особу обвинуваченого, однак не містять інформації, відомостей про обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, а тому відповідно до ст.ст.84,85,91,94 КПК України суд визнає їх неналежними доказами винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Суд відхиляє їх з підстави відсутності в них інформації, що має значення для цього кримінального провадження та підлягає доказуванню відповідно до ст.91 ч.1 п.1,2 КПК України, про вчинення ОСОБА_8 вказаного злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вищевказаних документів, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, на користь ОСОБА_8 .

Судом у судовому засіданні досліджені всі докази надані сторонами кримінального провадження, у т.ч. речові докази, переглянуті відеозаписи.

Прокурорами не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від сторони обвинувачення будь-які інші докази, ніж ті які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені злочину. Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Суд зазначає, що стороною обвинувачення не надані належні та допустимі докази на підтвердження того що на тілі, одязі, місці події, в будь-якому іншому місці були виявлені очевидні ознаки, які вказують на те, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому суд зазначає, що ним протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про не доведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, оскільки:

- прокурорами у судовому засіданні суду не доведено, поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України. Належні та допустимі докази, які б безпосередньо, прямо підтверджували винуватість ОСОБА_8 у вчинені вказаного злочину, суду не надані;

- у кримінальному провадженні не доказано винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені вказаного злочину (ст. 91 ч.1 п.2 КПК України);

- надані стороною обвинувачення докази, є неналежними та недопустимими доказами винуватості ОСОБА_8 , не є переконливими, ґрунтуються на припущеннях і домислах, а не на встановлених фактах.

Органом досудового розслідування не встановлені, не надані суду належні та допустимі докази для доведення винуватості ОСОБА_8 і вичерпані можливості їх отримання (про що заявили прокурори в суді перед судовими дебатами, що будь-яких доповнень у них не має), а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід виправдати.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст.8,9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором стосовно ОСОБА_8 не здійснено.

Суд зазначає, що є неприпустимим перекладення стороною обвинувачення на обвинуваченого доведення його невинуватості у вчинені інкримінованого злочину.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стороною обвинувачення перед об`єктивним та неупередженим судом не доведено, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.2 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд, враховуючи викладене, прийшов до висновку, що ОСОБА_8 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України, вчинений ним.

Відповідно до наданого прокурором протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2015 р., ОСОБА_8 слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_36 фактично затриманий 30.05.2015 р. о 13 годині. 31.05.2015 р. ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України: паспорт громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , який зберігається в камері схову Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, слід повернути ОСОБА_7 ; картку «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 , яка знаходиться при кримінальному провадженні, слід зберігати при кримінальному провадженні; праску «Scarlet», футболку ОСОБА_7 зі слідами рідини бурого кольору, джинсову куртку ОСОБА_8 зі слідами рідини бурого кольору, рушник зі слідами рідини бурого кольору, змив з підлоги у спальній кімнаті, змив з підлоги у кухонній кімнаті, змив з дивану у кухонній кімнаті, 8 слідів папілярних ліній, які зберігаються в камері схову Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, слід знищити.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ст. 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України», ст.ст. 19,62 Конституції України, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.

Початок строку покарання ОСОБА_7 обчислювати з 15 квітня 2016 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк досудового тримання його під вартою з 30 травня 2015 р. до 14 квітня 2016 р.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 30 травня 2015 р. до 15 квітня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 491 грн. 4 коп.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що злочин, передбачений ст. 187 ч.2 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

ОСОБА_8 поновити в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Речові докази: паспорт громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , який зберігається в камері схову Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області - повернути ОСОБА_7 ; картку «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_30 , яка знаходиться при кримінальному провадженні - зберігати при кримінальному провадженні; праску «Scarlet», футболку ОСОБА_7 зі слідами рідини бурого кольору, джинсову куртку ОСОБА_8 зі слідами рідини бурого кольору, рушник зі слідами рідини бурого кольору, змив з підлоги у спальній кімнаті, змив з підлоги у кухонній кімнаті, змив з дивану у кухонній кімнаті, 8 слідів папілярних ліній, які зберігаються в камері схову Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області - знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області