Провадження 1-кп/754/277/16
Справа №754/4291/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

18 квітня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
До Деснянського районного суду м. Києва 29.03.2016 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України (а.п. 6).

Ухвалою суду від 29.03.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (а.п. 8).

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження, потерпілого.
Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням про виклик в судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.
Не заперечив проти прийняття цивільного позову потерпілого до розгляду у кримінальному провадженні.
Потерпілий не заперечив проти призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, виклику свідків та звернувся до суду з клопотаннями про прийняття цивільного позову до розгляду в кримінальному провадженні.
Обвинувачений заперечив проти призначення кримінального провадження стосовно нього до судового розгляд, оскільки обвинувальний акт містить ряд неточностей та граматичних помилок, що може призвести до порушення його права на захист від пред`явленого обвинувачення.
Також, заперечив проти прийняття цивільного позову до розгляду у кримінальному провадженні, оскільки до позову не надані докази.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Норма ст. 291 ч.2 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Дослідивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З викладеної норми закону вбачається, що обвинувальний акт повинен містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення,
В даному випадку під час підготовчого судового засідання було встановлено, що в кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016 стосовно ОСОБА_3 складено два варіанти обвинувального акта, тобто обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто два обвинувачення.
Так, до суду направлено один варіант обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 125 ч.1, де викладені одні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а обвинуваченому вручений інший варіант обвинувального акта,де викладені інші фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що, відповідно, призводить до порушення права обвинуваченого на захист від пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що викладення обвинувачення у неконкретній та суперечливій формі порушує право обвинуваченого ОСОБА_3 на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

В даному випадку обвинувачення ОСОБА_3 викладено не лише у суперечливі формі ай у двох варіантах.
Прокурор ОСОБА_4 в порядку ст. 36 КПК України, будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016, погодився з даним обвинувальним актом та затвердив його 23.03.2016 (а.с.1-3) та одночасно 23.03.2016 він затвердив обвинувачення у версії викладеній у копії обвинувального акта, яка знаходиться у обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. 22-23), чим допустив порушення права обвинуваченого на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Крім того, допустив порушення норм ст.ст. 36, 293 КПК України.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10. 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечив той факи, що він не вручав обвинувальний акт в кримінальному провадження №0002584 від 02.03.2016 обвинуваченому ОСОБА_3 , а за його усним дорученням дану процесуальну дії провів слідчий, що є порушенням норм КПК України.
Положенням ст. 293 ч. 1 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Крім того, обвинувачений у підготовчому судовому засіданні стверджує, що він не отримав від слідчого копію реєстру матеріалів досудового розслідування та надав суду для огляду копію реєстру, який не містить підпису слідчого, і який обвинувачений самостійно роздрукував.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України прокурору, який направив його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
У зв`язку із поверненням обвинувального акта прокурору цивільний позов підлягає поверненню потерпілому.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до обвинуваченого не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002584 від 02.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №3, який направив його до суду.

Цивільний позов повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1