Справа № 576/1207/16-к
Провадження № 1-кп/576/149/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.10.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988 від 05.09.2016 р. про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, українця, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.03.2011 р. Алчевським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2; 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності, діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, близько 9-ї години 04.09.2015 р. обманним шляхом під приводом найму житла проник до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 . Реалізуючі свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, він 05.09.2015 р. близько 6-ї години, перебуваючи у зазначеній квартирі, умисно скоїв крадіжку цифрового фотоапарату Canon EOS 1100D, вартістю 5308 грн., що належав ОСОБА_4 завдавши їй матеріальної шкоди на вказану суму. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, близько 12-ї години в 20-х числах вересня 2015 р., ОСОБА_6 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом обману під приводом найму житла, проник до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 звідки у її відсутність близько 14-ї години того ж дня, таємно викрав її гроші у сумі 400 грн., завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на цю суму. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також близько 14-ї години 22.10.2015 р. ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, шляхом обману під приводом найму житла, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 , звідки у відсутність господарів близько 09-ї години 23.10.2015 р. таємно викрав планшетний комп`ютер «Globex GU 701 R» вартістю 614 грн. 13 коп., що належить ОСОБА_9 , завдавши їй матеріальної шкоди на цю суму, та ноутбук «HP Pavilion gb 212sr» вартістю 4066 грн. 67 коп., що належить ОСОБА_5 , завдавши йому шкоди на цю суму. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, близько 12-ї години 09.12.2015 р. ОСОБА_6 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом обману під приводом найму житла, проник до квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_10 , звідки у її відсутність близько 13-ї години 09.12.2015 р. таємно викрав золоту каблучку вагою 9 гр. вартістю 4075 грн. 47 коп., пару золотих сережок загальною вагою 5 гр. вартістю 2264 грн. 15 коп., два золоті ланцюжки вагою по 1 гр. кожний загальною вартістю 452 грн. 83 коп., золотий кулон вагою 2 гр. вартістю 905 грн. 66 коп., грошові кошти у сумі 7000 грн. та 650 доларів США, що в перерахунку курсу НБУ станом на 09.12.2015 р. становить 15600 грн., що належать ОСОБА_10 , завдавши їй матеріальної шкоди на загальну суму 30298 грн. 11 коп. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що він знав, що м. Глухові є університет і з цією метою він вирішив приїхати до цього міста, щоб під приводом студента знімати квартири, з яких планував вчиняти крадіжки. 04.09.2015 р. він приїхав до м. Глухова, де в університеті знайшов адресу квартири по АДРЕСА_5 , яка здавалась для студентів. Прийшовши туди та зустрівшись з власницею, він повідомив останній, що приїхав здавати сесію і йому потрібна кімната на що та погодилась здати йому кімнату у своїй квартирі. На наступний день, вранці, коли всі спали, він побачив у цій квартирі пакет з фотоапаратом, який викрав та відвіз до м. Суми, де продав перекупникам за 800 грн. і більше до цієї квартири не повертався. Продовжуючи вчиняти крадіжки, у 20-х числах вересня 2015 р., він по вул. Ціолковського побачив жінку, у якої запитав чи не здає та квартиру, на що вона погодилась здати йому кімнату. Прийшовши до квартири, коли власниці не було вдома, він побачив там на комоді 400 грн., які викрав та більше до цієї квартири не повертався. Далі, у жовтні 2015 р. він зустрів жінку, яка була з чоловіком на мікроавтобусі, і запитав про винайм житла, на що та погодилась надати йому кімнату у своєму будинку по АДРЕСА_4 . Там, скориставшись відсутністю господарів, він викрав планшет та ноутбук, які відвіз до м. Суми, де продав перекупникам за 2000 грн. Далі, у грудні 2015 р. він зустрів жінку по АДРЕСА_5 і запитав про винайм житла, на що та погодилась надати йому кімнату у своїй квартирі. Коли та вийшла з дому, він викрав 7000 грн., 650 доларів США та золото, яке відвіз до м. Полтава, де продав перекупникам за 9000 грн. У травні 2016 р. на автовокзалі у м. Глухові його впізнала одна з потерпілих, яка повідомила у поліцію і його затримали. З обсягом викраденого майна та його вартістю, зазначеною у обвинувальному акті згоден.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

При встановлених обставинах та враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї провини і його логічні і послідовні покази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною.

За змістом пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, у тому числі й шляхом обману.

Оскільки як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 домовляючись з потерпілими про найм житла мав на меті таким чином лише туди проникнути, щоб вчинити крадіжки у відсутність господарів, які будучи введені в оману і не знаючи реальних намірів обвинуваченого дозволяли йому входження, то таке вторгнення у житло потерпілих є протиправним.

Таким чином суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 3 статті 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями вчинив таємне, з корисливих спонукань, викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за скоєний злочин, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, його поведінку під час та після вчинення злочину і розгляду справи, зокрема те, що ОСОБА_6 вчинив чотири епізоди крадіжки, злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, під час розгляду справи, будучи звільненим з-під варти ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим оголошувався у розшук, шкоду потерпілим не відшкодував.

Суд не знаходить, як передбачених у статті 66 КК України, так і інших обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого. Суд не приймає до уваги як пом`якшуючі покарання обставини, що зазначені у обвинувальному акті: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений не з`явився самостійно до поліції зі зізнанням, а його затримання було зумовлене тим, що потерпіла впізнала його на автовокзалі. Щире каяття не знайшло зовнішнього прояву оскільки, крім голослівної заяви про таке каяття, обвинувачений об`єктивно нічим не підтвердив свого шкодування про вчинене, засудження своєї поведінки та бажання виправити ситуацію і під час розгляду справи в суді ухилявся від явки до суду. Крім того будь-якої допомоги в установленні невідомих органу досудового розслідування обставин справи обвинувачений не надав і не сприяв слідству у розшуку майна, яке він збував.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який визнав свою провину, не працює, не навчається, розлучений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини.

Підсумовуючи наведене, суд доходить до висновку, що визнання обвинуваченим своєї провини лише частково зменшує тяжкість вчиненого злочину, а тому з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання, передбаченого санкцією частини 3 статті 185 КК України, і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого слід залишити попередній до набрання вироком законної сили та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.05.2016 р. по 15.07.2016 р. та з 02.10.2016 р. по день набрання вироком законної сили у строк покарання за правилами частини 5 статті 72 КК України.

Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до статті 124 КПК України стягнувши з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 3 статті 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 02.10.2016 р.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 17.05.2016 р. по 15.07.2016 р.

Періоди попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 17.05.2016 р. по 15.07.2016 р. та з 02.10.2016 р. по день набрання вироком законної сили зарахувати в строк відбування покарання відповідно до вимог частини 5 статті 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з виконанням експертиз в сумі 877 грн. 68 коп.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1