Справа № 367/5444/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/937/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 11.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
11 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
законного представника: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, студента Київського професійного ліцею будівництва та комунального господарства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації належного йому майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Стягнуто із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_11 68 148 (шістдесят вісім тисяч сто сорок вісім ) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь держави судові витрати в розмірі 921 (дев`ятсот двадцять одна) грн. 60 коп. за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим за наступних обставин.

01.01.2015р. близько 23 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з тумбочки, розташованої на кухні даної квартири, шляхом вільного доступу, взяв ключі від автомобіля марки «CHEVROLET AVEO SF69Y», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , вартістю 146 750 грн., та реалізовуючи свій злочинний умисел, вийшов на подвір`я даного будинку, де знаходився вказаний автомобіль, відкрив ключами його ліві передні двері, сів за кермо та поїхав у напрямку вул. Карла Маркса в м. Ірпені, де навпроти кладовища, не впоравшись з керуванням, здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого пошкодив вищезазначений транспортний засіб.
Відповідно до висновку експерта № 5-04/20 від 18.03.2015р., внаслідок пошкодження автомобіля марки «CHEVROLET AVEO SF69Y», д.н.з. НОМЕР_1 , під час дорожньо - транспортної пригоди 01.01.2015 року потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальний збиток у розмірі 71 708 грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що суддя ОСОБА_1 , у відповідності до протоколу зборів суддів Ірпінського міського суду №1 від 28.03.2016р., не уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, а тому не міг здійснювати судочинство та постановлювати вирок по обвинуваченню ОСОБА_7 , в зв`язку з чим вирок суду є незаконним, оскільки ухвалений некомпетентним судом та у відповідності до п.2 ч.2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.

Тому апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з нього та ОСОБА_10 моральної шкоди на користь потерпілого та ухвалити в цій частині новий вирок.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт послався на відсутність будь-яких доказів на підтвердження моральних страждань, спричинених потерпілому в результаті ДТП, вважає що суд безпідставно взяв до уваги покази цивільної дружини ОСОБА_12 , не з`ясував всі докази по справі, які мають пряме відношення до визначення суми заподіяної моральної шкоди та не визначив ступінь заподіяної моральної шкоди саме потерпілому а не свідку. Зазначив, що цивільний позов в частині матеріального збитку визнав повністю, фактичні дані матеріального збитку не оспорювалися та ним було перераховано в рахунок погашення матеріальної шкоди 7000 грн., зазначив що на даний час не має коштів, оскільки дружина хворіє та лікування потребує значних матеріальних затрат.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги законного представника обвинуваченого заперечував;

обвинуваченого, його захисника та законного представника, які апеляційну скаргу законного представника підтримали та просили її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечували;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.10 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження щодо розгляду стосовно неповнолітньої особи, здійснюється суддею, уповноваженим згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх.

Згідно ч.3 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у місцевих загальних судах діє спеціалізація із здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх.

Судді (суддя), уповноважені здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обираються з числа суддів відповідного суду зборами суддів цього суду на строк не більше трьох років і можуть бути переобрані повторно.

Відповідно до протоколу № 4 зборів суддів Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 року, суддею уповноваженого здійснювати кримінальні провадження щодо неповнолітніх було обрано ОСОБА_1 (а.с. 139).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 30.07.2015 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.07.2015 року головуючим у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 визначено суддю ОСОБА_13

06.08.2015 року у зв`язку з відводом (самовідводом) протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями головуючим визначений суддя ОСОБА_1 , який ухвалою від 06.08.2015 року призначив в даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання, а ухвалою, від 18.08.2015 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 призначив до судового розгляду.

16.05.2016 року Ірпінським міським судом Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 винесено вирок щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітньою особою.

Зборами суддів Ірпінського міського суду Київської області від 28.03.2016 року суддею, уповноваженого здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обрано суддю ОСОБА_13 , що підтверджується протоколом № 2 зборів суддів від 28.03.2016 року (а.с. 140-143).

Враховуючи, що на час автоматичного розподілу кримінального провадження, підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження суддя ОСОБА_1 мав повноваження на розгляд кримінальних проваджень щодо неповнолітніх, а також положення ст. 319 КПК України, які передбачають, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповноважного складу по розгляду кримінального провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

В той же час, доводи апеляційної скарги законного представника неповнолітнього обвинуваченого про невідповідність стягнутої на користь потерпілого суми моральної шкоди є слушними.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_11 , суд врахував те, що автомобіль для потерпілого та його родини є джерелом існування, оскільки використовується дружиною потерпілого у роботі та на час винесення вироку автомобіль не відремонтований, а завдана кримінальним правопорушенням шкода не відшкодована, що вплинуло на моральний стан потерпілого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_11 діями обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди, однак, не погоджується з визначеним судом розміром заподіяної шкоди.

Входячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи всі обставини справи, а саме те, що під час розгляду справи обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро покаявся, частково добровільно відшкодував завданий кримінальним правопорушенням збиток, а також те, що обвинувачений є неповнолітньою особою, студентом і не має свого доходу, а матеріальну відповідальність за завдану ним шкоду несуть його батьки, при цьому, як вбачаються з виписного епікрізу онкоцентру мати хворіє на онкохворобу, а батько є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням, колегія суддів вважає, що розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди, що підлягає стягненню з батьків обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 слід зменшити до 25000 грн.

Оскільки суд допустив порушення норм матеріального права при розв`язанні вимог цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, вирок у цій частині підлягає зміні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга законного представника неповнолітнього обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову, змінити.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди і стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4