Справа № 128/5282/14-к
ВИРОК
Іменем України
26 лютого 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
та учасників кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, непрацюючого, неодруженого, згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.186 КК України,
03.08.2014 року приблизно о 04:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік АЗС ТОВ «АТОЙЛ», що розташована на Тиврівському шосе в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, де під час розпиття спиртних напоїв, в нього на ґрунті особистої неприязні виникла сварка з ОСОБА_5 , яка переросла в бійку, в результаті якої він, повністю усвідомлюючи протиправність та протизаконність своїх злочинних дій, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів руками по обличчю та різним частинам тіла ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 1351/1537/1600 від 25.09.2014 року у вигляді: двостороннього перелому нижньої щелепи: ануглярний зліва та тіла справа зі зміщенням за своїм характером спричинив тривалий розлад здоров`я (понад 21 день), тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; перелому кісток носа без зміщення, підвивиху С1 (першого шийного хребця), що належать до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців на обличчі, на шиї з переходом в надключичну ділянку та ділянку проекції верхньої третини грудини, на передній черевній стінці, на боковій поверхні грудної клітки справа та зліва, на задній поверхні грудної клітки справа та зліва, в поперековій ділянці справа, садна в ділянках правого та лівого ліктьових суглобів, що належать до легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 03.08.2014 року приблизно о 04:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік АЗС ТОВ «АТОЙЛ», що розташована на Тиврівському шосе в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, помітив, що на землі лежить ОСОБА_5 , з яким він напередодні розпивали спиртні напої та між ними відбувся конфлікт, біля якого на землі знаходився велосипед з спортивним матерчатим рюкзаком, усвідомлюючи, що дані речі належать ОСОБА_5 , в нього виник злочинний умисел на незаконне збагачення та відкрите викрадення чужого майна, скориставшись безпорадним станом власника, усвідомлюючи, що він протиправно без застосуванням насильства, обертає майно на свою користь, обшукавши одяг, в який був одягнений ОСОБА_5 , відкрито викрав два мобільні телефони марки «Нокія 7360» (вартість згідно висновку експерта № 651 від 14.08.2014 року становить 125 грн.) і марки «Самсунг SGH-Х520» (вартість згідно висновку експерта № 651 від 14.08.2014 року становить 50 грн.), що знаходились в кишенях шортів, належний ОСОБА_5 спортивний саморобний велосипед без назви та матерчатий рюкзак (вартість згідно висновку експерта № 651 від 14.08.2014 року становить 30 грн.), чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 205 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленими йому обвинуваченнями у вчиненні кримінальних правопорушень вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно був п`яний, у нього виник конфлікт з потерпілим та він вдарив останнього, а потім, коли той лежав на землі, вирішив заволодіти його речами, а саме: двома телефонами, рюкзаком та велосипедом. З вартістю майна, яке зазначене в обвинувальному акті, погоджується. Потерпілому завдану шкоду частково відшкодував в сумі 5000 грн. Не заперечує проти відшкодування потерпілому моральної шкоди. У вчиненому щиро розкаюється, просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні 14.05.2015 року показав, що дійсно все було так, як вказано в обвинувальному акті, вони з обвинуваченим розпивали спиртні напої і у них виник конфлікт, внаслідок якого його вдарив ОСОБА_4 . Обвинувачений частково відшкодував йому завдану шкоду в сумі 5000 грн., які він затратив на лікування, але бажає, щоб обвинувачений сплатив йому кошти за завдану моральну шкоду.
В судове засідання 25.02.2016 року потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутність, зменшений цивільний позов про стягнення моральної шкоди на суму 5600 грн. підтримує повністю, участі в судових дебатах приймати не бажає, покарання обвинуваченому просить обрати на розсуд суду.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості; обставини їх вчинення, особу винного, який не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо; повне визнання ним вини; часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому. Також суд враховує, що обвинувачений ухилявся від явки до суду, внаслідок чого був оголошений в розшук.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючу покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів, позицію потерпілого та державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення він може бути звільнений від відбування остаточного покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При цьому, при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Крім того, відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду заявив цивільний позов, в подальшому зменшивши позовні вимоги, та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5600 грн., обґрунтовуючи її тим, що в нього було порушено нормальний спосіб життя і він був змушений докладати зусилля для захисту своїх прав і у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого він та його сім`я понесли душевні страждання.
Згідно положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною третьою статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог.
В письмовій заяві про розгляд даного кримінального провадження у його відсутність ОСОБА_5 підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі.
У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Таким чином, суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, дійшов висновку, що цивільний позов про стягнення моральної шкоди в сумі 5600 грн. підлягає до часткового задоволення в сумі 3000 грн.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 307,45 грн.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Нокія 7360» імейл1 НОМЕР_1 та імейл2 НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг SGH-Х520»; рюкзак чорно-сіро-синього кольору розміром 400х220 мм; велосипед, виготовлений кустарним способом, без назви, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у власності останнього.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч.1 ст.186 КК України позбавлення волі строком на 3 роки
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 307 (триста сім) грн. 45 коп.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Нокія 7360» імейл1 НОМЕР_1 та імейл2 НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг SGH-Х520»; рюкзак чорно-сіро-синього кольору розміром 400х220 мм; велосипед, виготовлений кустарним способом, без назви, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у власності останнього.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1