У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Замковою виправною колонією № 58 УДПтС України в Хмельницькій області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою повернута заява ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки ОСОБА_5 подав заяву з пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 461 КПК України, та питання про його поновлення заявником не порушено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження за його заявою повернути для розгляду до суду першої інстанції, оскільки він не пропустив строк на подачу ним заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року за нововиявленими обставинами, про які він дізнався 18 березня 2016 року, коли з відповідною заявою і звернувся до суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_5 та захисника, які повністю підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями про скасування ухвали суду та призначення заяви до розгляду в суді першої інстанції, пояснення прокурора, яка проти цього заперечувала, вважаючи рішення суду про повернення ОСОБА_5 його заяви законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження за заявою та додатково надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року ОСОБА_5 засуджений за п.п. 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 1 ст. 263; 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та виправданий за ст. 257 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо ОСОБА_5 залишений без змін.
З заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року ОСОБА_5 звернувся 17 березня 2016 року до Апеляційного суду міста Києва, який ухвалою від 05 квітня 2016 року, в межах компетенції наданої суду на виконання вимог ч. 1 ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України та ст.ст. 34, 463 КПК України з урахуванням положень щодо інстанційної підсудності, скерував вказану заяву ОСОБА_5 до Голосіївського районного суду м. Києва як суду першої інстанції, який, як суд першої інстанції - Апеляційний суд Автономної Республіки Крим, відповідно до доводів ОСОБА_5 , допустив помилку при ухваленні відносно нього вироку внаслідок незнання про існування певних обставин.
Суд першої інстанції Голосіївський районний суд м. Києва розцінив таку заяву ОСОБА_5 як заяву про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами в межах тих обставин, що міг допустити саме суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо нього, де фактично викладена своя оцінка засудженого наявним в матеріалах справи доказам,які досліджувалися судами всіх інстанцій.
Як указують приписи ч. 1 ст. 459 КПК України, за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Такими обставинами, згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Положеннями ч. 1 ст. 461 КПК України регламентовано, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Оскільки обставини, на які ОСОБА_5 посилається у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, стали йому відомі у 2004 році, у тому числі після ознайомлення з вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року, Голосіївський районний суд м. Києва ґрунтовно прийшов до висновку про те, що строк, встановлений процесуальним законом для подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявником пропущено і ОСОБА_5 не порушив питання про його поновлення, а тому, у відповідності з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК України, заява з усіма додатками і повернута ОСОБА_5 .
Водночас, слід вказати, що дійсно зі змісту заяви засудженого від 17 березня 2016 року про перегляд вироку суду видно, що ОСОБА_5 , крім іншого, послався на таку обставину, як на розгляд в Верховному Суді України його та в його інтересах захисника ОСОБА_8 касаційних скарг на вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року за відсутності захисника, чим, на його переконання, порушено його право на захист у змісті Рішень Європейського суду з прав людини по справах Довженко проти України та Ніколаєнко проти України, прийнятих в 2012 році, про які він дізнався тільки за допомогою рідних лише 18 березня 2016 року, а тому строк на подачу заяви він не пропустив і з відповідним клопотанням про поновлення цього строку він не звертався.
Однак і дані доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не є безспірними, зокрема, з огляду на те, що: дані рішення прийняті щодо інших осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в кримінальних провадженнях (справах), які не мають відношення до обвинувачення ОСОБА_5 в досліджуваному проваджені; що вказані в заяві обставини щодо неучасті захисника в касаційному провадженні в 2005 році можуть бути нововиявленими обставинами в змісті положень ст. 459 КПК України; і що ці нововиявлені, на переконання засудженого, обставини повинні бути розглянуті саме судом першої інстанції, при тому, що помилку, як указує ОСОБА_5 , допустив суд касаційної інстанції.
За наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду заяви ОСОБА_5 в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Прийняття даного рішення не позбавляє сторону захисту на повторне звернення до суду про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо ОСОБА_5 за наявності підстав, передбачених законом, з дотриманням вимог інстанційності, як те передбачено приписами ст.ст. 33, 463 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 467 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, якою ОСОБА_5 повернута його заява з усіма доданими до неї матеріалами про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3