Справа № 204/1104/16-к
Провадження № 1-в/204/455/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
29 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровську заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, засудженого вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013 до 5 років 6 місяців позбавлення волі, який відбуває покарання у Дніпропетровському СІЗО УДПтСУ у Дніпропетровській області,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити, замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі. Своє клопотання заявник мотивує тим, що засуджений ОСОБА_6 виконав всі умови закону для застосування до нього ст. 82 КК України, оскільки він став на шлях виправлення, за період відбування покарання характеризується посередньо, має як заохочення так і стягнення, відбув більше половини від призначеного покарання, працевлаштований працівником корпусного відділення установи, до праці має сумлінне ставлення, проявляє корисну ініціативу, має родину, вину у скоєному злочині усвідомив, став на шлях виправлення.
Засуджений підтримав позицію адвоката, пояснив суду, що вину у скоєному злочині усвідомив, кається, став на шлях виправлення, не згодний з двома стягнення.
Представник установи не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений має позитивну характеристику, до праці має сумлінне відношення, мав стягнення, які погашені, має одне непогашене стягнення.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Свою позицію мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки має чотири стягнення, після стягнень немає заохочень, жодне зі стягнень не погашено, хоч вину у скоєному злочині і усвідомив, проте глибоко. У зв`язку з чим, засуджений не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши думку засудженого, адвоката, прокурора та представника установи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
ОСОБА_6 30.04.2013 засуджено Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.153, ч.2 ст.152 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2016 ОСОБА_6 , який засуджений вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013, за яким його визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.153, ч.2 ст.152 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.12.2012 до 20.08.2013 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку відбування покарання - 18.12.2013, кінець 16.10.2017.
Станом на 29.02.2016 засуджений відбув більше половини строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
З пояснень засудженого, представника установи відбування покарання, заявника, відповідно до матеріалів особової справи засудженого та наданої характеристики, ОСОБА_6 відбуває покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі, за період відбування покарання характеризується посередньо, має чотири дисциплінарних стягнення, одне з яких не погашене, має одне заохочення, соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.
Але суд відкидає показання заявника, засудженого та представника установи в частині того, що ОСОБА_6 має лише одне непогашене стягнення, сумлінно ставиться до праці, додержується режиму відбування покарння, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.133 КВК України, злісним порушником установленого порядку відбування покарання є засуджений, який не виконує законних вимог адміністрації, необґрунтовано відмовляється від праці (не менш як три рази протягом року); припинив роботу з метою вирішення трудових та інших конфліктів; вживає спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби; виготовляє, зберігає, купує, розповсюджує заборонені предмети; бере участь у настільних та інших іграх з метою здобуття матеріальної чи іншої вигоди; вчинив дрібне хуліганство; систематично ухиляється від лікування захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, а також вчинив протягом року більше трьох інших порушень режиму відбування покарання, за умови, якщо за кожне з цих порушень за постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, були накладені стягнення, що достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку.
Засуджений має чотири стягнення за постановою начальника установи від 07.03.2015, 03.07.2015, 10.07.2015, 18.12.2015, за зберігання заборонених речей, порушення розпорядку дня, встановлення міжкамерного зв`язку, жодне з яких достроково не знято, не погашено ним не оскаржено у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно до ст.133 КВК України, ОСОБА_6 є злісним порушником установленого порядку відбування покарання. Крім того, за період накладення стягнень на засудженого він жодного разу не заохочувався. Тому суд приходить до висновку, що з огляду на зазначене, не можна стверджувати, що засуджений має сумлінне ставлення до праці та додержується режиму відбування покарання, а також не можна вважати, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, враховуючи той факт, що у відповідності до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, в разі, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1