Справа № 138/2513/16-к
Провадження №:1-в/138/505/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК-114 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з приміщення Могилів-Подільської ВК №114 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого: 06.01.2000 Тростянецьким районним судом Вінницької області за п. 6 ч. 1 ст. 229, ст. 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік та штрафом 170 грн. в дохід держави; 20.10.2000 Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 141, ст. 44, ч. 3 ст. 140, ст.ст. 42, 45 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 2 роки;
засудженого: 21.02.2006 Апеляційний судом Вінницької області за п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.02.2005 по 18.05.2006 включно, згідно ч. 5 ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в Могилів-Подільський міськрайсуд з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він уже відбув 3/4 частини строку покарання.

Представник Спостережної комісії в судове засідання не з`явився по невідомій причині, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали, просили звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання.

Представник ВК-114 в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та умовно-дострокового звільнення засудженого. Просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Поведінка засудженого за період відбування покарання є суперечливою. Характеризується посередньо. Виправна колонія відмовила засудженому в порушенні перед судом клопотання про його умовно-дострокове звільнення і після того він отримав лише два заохочення, що не свідчить про його виправлення, оскільки останнє стягнення він отримав менше ніж рік тому.

Розглянувши клопотання та заслухавши думку засудженого, його захисника, пояснення та думку представника ВК №114 та думку прокурора дослідивши матеріали особової справи засудженого суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Так, вироком Апеляційного суду Вінницької області від 21.02.2006 ОСОБА_5 засуджено за п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2016 зарахувано строк попереднього ув`язнення з 06.02.2005 по 18.05.2006 включно, згідно ч. 5 ст. 72 КК України і на даний час відбув 3/4 строку покарання.

Разом з тим, ст.81 КК України передбачає умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Так, засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів. На день розгляду клопотання невідбутий строк становить 2 роки 2 місяці 9 днів.

Відносно засудженого ОСОБА_5 16 разів застосовано заходи заохочення, а саме: 09.06.2007, 01.02.2008, 05.09.2008, 13.04.2009, 27.10.2009, 23.09.2010, 21.03.2011, 23.06.2011, 01.10.2012, 10.12.2012, 07.08.2014, 14.11.2014, 08.05.2015, 16.07.2015, 14.04.2016, 18.07.2016. Разом з тим, одночасно із вказаними заохоченнями до нього також застосовувались заходи стягнення, а саме: 11.01.2010, 28.12.2010, 26.03.2012, 01.04.2013, 09.01.2014, 21.01.2015, 24.09.2015. Крім того, останнє стягнення застосовано менше ніж рік тому 24.09.2015 і воно полягало у застосовані ДІЗО на 15 діб за зберігання заборонених предметів, а саме мобільного телефону, і таку річ у засудженого було вилучено вдруге протягом року. Також інші порушення носили системний характер, а саме 11.01.2010 та 28.12.2010 накладались стягнення за порушення розпорядку дня. 26.03.2012 та 01.04.2013 стягнення за відмову від обшуку. 21.01.2015 та 29.09.2015 стягнення за зберігання мобільних телефонів, як заборонених предметів.

Щодо стабільності поведінки, то вона не була такою в бік покращення, адже в 2007 році він отримав одне заохочення. В 2008 році отримав 2 заохочення. В 2009 році отримав два заохочення. Далі в січні 2010 року отримав стягнення, в жовтні 2010 року заохочення, а в грудні 2010 року знову стягнення. В 2011 році отримав два заохочення, а в березні 2012 року стягнення. В жовтні та в грудні 2012 року отримав два заохочення, а в квітні 2013 року стягнення і в січні 2014 року стягнення. В серпні та в листопаді 2014 року отримав два заохочення, а в січні 2015 року стягнення. В лютому 2015 року комісія відмовила засудженому в застосуванні ст. 82 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення. В травні 2015 року отримав заохочення у виді дострокового зняття раніше застосованого стягнення і в липні 2015 року заохочення, а в вересні 2015 року стягнення. В березні 2016 року колонія відмовила засудженому в застосуванні положень ст. 81 КК України, оскільки він не довів свого виправлення, після чого він отримав лише два заохочення.

Як слідує з психологічної характеристики засудженого, зокрема, самооцінка в нього завищена. В середовищі засуджених не агресивний, товариський, кримінальна зараженість підвищена. У відношенні до представників колонії не завжди тактовний, дещо нахабний, прямолінійний, улеслевий, не завжди виконує їх законні вимоги, поведінка демонстративно шантажуюча. Рекомендовано засудженого тримати на постійному цілодобовому контролі.

Нестабільність та суперечливість поведінки засудженого, який відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, його посередня загальна та психологічна характеристика не свідчать про те, що він виправився.

Враховуючи викладене вище та поведінку засудженого за увесь час відбування покарання, зокрема при наявності 16 заохочень в 2007-2016 роках, та отримання одночасно з цим 7 стягнень за період з 2010 по 2016 років, системність аналогічних порушень, з огляду на принцип розумності, не може розцінюватись судом як факт доведення виправлення засудженого та можливість його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого згідно вироку Апеляційного суду Вінницької області від 21.02.2006.

Повернути до Могилів-Подільської ВК 114 матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1