АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000592 від 24 квітня 2014 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, без постійного місця проживання, з середньою освітою, не одруженого, раніше неоднаразово судимого, а саме:

- 02 грудня Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 20 квітня 2006 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- 20 липня 2006 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, 395, 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, 05 листопада

Провадження № 11-кп/794/240/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_1
2008 року постановою Бердичівського міського суду Житомирської області звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 2 (два) місяці 21 (двадцять один) день;

- 07 травня 2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворе та остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено під вартою.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання, а саме з 07 травня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07 травня 2015 року до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Вирішено питання щодо цивільних позовів.

Стягнено з ОСОБА_6 судові витрати на користь держави за проведення експертиз в сумі 10118 (десять тисяч сто вісімнадцять) гривень 10 (десять) копійок.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 в період з 19 квітня 2014 року по 04 травня 2015 року повторно, умисно, шляхом проникнення, викрав майно громадян, вказане у вироку суду, та при обставинах вказаних у ньому на загальну суму 288860 (двісті вісімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень чим заподіяв потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, в ніч з 04 травня 2015 року на 05 травня 2015 року обвинувачений умисно, повторно проник в будинок АДРЕСА_1 , звідки намагався таємно викрасти майно, яке належить потерпілій ОСОБА_33 , однак був помічений нею, через, що не зміг довести свої злочинні дії до кінця, з причин, що не залежали від його волі і з місця вчинення злочину втік.

В період з 03 березня 2015 року по 04 травня 2015 року обвинувачений повторно проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки намагався викрасти майно, потерпілого ОСОБА_34 , однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі і з місця вчинення злочину втік.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційні скарги та доповнення до апеляційної скарги, в яких, не заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, просили вирок районного суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого, та пом`якшити призначене покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Вважають, що районним судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому. Крім того, зазначають, що стан здоров`я обвинуваченого з кожним днем погіршується.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, основні доводи апеляційних скарг та доповнення до апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора та потерпілої, які заперечили проти задоволення вимог апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг й доповнення до апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та ніким в цій частині не оскаржується, а тому колегія суддів не наводить доводів, які б підтверджували винність обвинуваченого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд в основному дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, те, що обвинувачений вину визнав повністю, своїми показами сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, щиро розкаявся в скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я, а саме те, що він хворий на СНІД, раніше судимий, його вік.

Так, районний суд фактично врахував те, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, своїми показами сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, щиро розкаявся в скоєному, разом з тим не визнав ці обставини як пом`якшуючі, тому апеляційний суд визнає їх як обставини, що пом`якшують покарання, а врахування інших обставин наведених в апеляційній скарзі як пом`якшуючих є безпідставним.
Однак, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу винного, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, кількість епізодів злочинної діяльності, суму нанесеної матеріальної шкоди потерпілим, колегія суддів вважає, що підстав як для пом`якшення призначеного покарання так і для застосування положень ст. 69 КК України немає.
Посилання апелянтів на погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 на думку апеляційного суду також не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання, оскільки відповідно до ст. 8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.
Таким чином, в установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим, в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог чинного законодавства, і воно є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а апелянт в свою чергу не навів жодних об`єктивних, переконливих доводів про надмірну тяжкість призначеного покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які б давали підстави для скасування вироку районного суду апеляційним судом не встановлено.
На підставі наведеного, вирок районного суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419, 426, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Визнати обставинами, що пом`якшують покарання повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину та щире каяття.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя