№ 317/4095/16-к
№ 1-кп/317/302/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0001718, внесеного до ЄРДР 18.09.2016 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Біленьке, Запорізького району Запорізької області, громадянки України, з неповною середньою освітою, незаміжньої, раніше в силу статті 89 КК України не судимої, маючої на утриманні чотирьох малолітніх дітей, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13 серпня 2016 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходилась біля будинку АДРЕСА_3 , де зустріла потерпілого ОСОБА_5 .
Внаслідок нетривалого конфлікту ОСОБА_5 з іншим чоловіком, у потерпілого ОСОБА_5 випав мобільний телефон Samsung LaFleur GN C-3530, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Life, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 гривень. Це побачила обвинувачена ОСОБА_4 і у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 підняла вказаний мобільний телефон з землі та залишила з ним місце скоєння злочину.
Викраденим ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 збитків на загальну суму 400 гривень.
Крім того, 22 серпня 2016 року ОСОБА_4 знаходилась з дозволу господаря в житловому будинку АДРЕСА_3 , де побачила мобільний телефон Samsung E1200I, який належав господарю будинку потерпілому ОСОБА_6 і в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Life без грошей на рахунку, внаслідок чого у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяла вказаний мобільний телефон та покинула з ним місце скоєння злочину.
Викраденим ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 збитків на загальну суму 590 гривень.
В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
ОСОБА_4 пояснила, що 13 серпня 2016 року вона знаходилась біля будинку АДРЕСА_3 та побачила, як у потерпілого ОСОБА_5 з кишені випав мобільний телефон, який вона підібрала та забрала собі, поки ніхто не бачив.
Вказаний телефон вона продала наступного дня за 150 гривень, купивши на отримані гроші продукти харчування.
Крім того, 22 серпня 2016 року вона знаходилась в будинку АДРЕСА_3 у потерпілого ОСОБА_6 та побачила, що на спинці дивану лежить мобільний телефон потерпілого.
Коли вона вже покидала будинок, вона непомітно для присутніх забрала вказаний мобільний телефон та пішла з ним.
Наступного дня вона продала мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 за 170 гривень, придбавши на отримані гроші продукти харчування.
Під час досудового слідства вона викупила мобільні телефони та передала їх потерпілим.
У скоєному щиро розкаюється.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, погодилась з кваліфікацією вчинених нею діянь, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження. Враховуючи викладене, суд приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченої, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона повторно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середнього ступеню тяжкості, особу винної, яка раніше в силу статті 89 КК України не судима, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує: щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті злочину та повне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить з того, що остання повністю визнала свою провину у скоєнні злочину, проявила щире каяття, характеризується задовільно, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, повністю відшкодувала збитки, завдані злочином.

За таких обставин, враховуючи особу винної та для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

?за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

?за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: мобільний телефон Samsung LaFleur GN C-3530, який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у володінні власника ОСОБА_5 ; мобільний телефон Samsung E1200I, який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити у володінні власника ОСОБА_6 ; CD-диск, який знаходиться в кримінальному провадженні залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001718.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1