АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/374/16 Справа № 199/1901/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 березня 2016 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігрицьке Комарічеського району Брянської області Російської Федерації, що зареєстрований по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 16.03.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 15.05.2016 р., з визначенням розміру застави в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України у розмірі 27.560, 00 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому є підстави вважати, що цей підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він є раніше неодноразово судимим, не працює, не має на утримання неповнолітніх та непрацездатних осіб, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, за місцем проживання та реєстрації характеризується негативно, а отже може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_7 зазначає, що показання, в яких він визнав свою провину в даному кримінальному провадженні, не відповідають тим, що були надані ним первісно, та отримані слідчим шляхом введення його в оману.

Також підозрюваний вказує, що він не згоден з підставами застосування до нього даного запобіжного заходу оскільки посилання слідчого судді на п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України в його розумінні є необґрунтованими, та зазначає, що він має постійне місце проживання та реєстрації, постійний мобільний телефон, за допомогою якого можна з ним зв`язатися, не має наміру здійснювати незаконний вплив на свідків.

Підозрюваний вважає, що висновки слідчого судді згідно ст.178 КПК України є необґрунтованими, оскільки відсутні вагомі докази його вини. Натомість він має матір та дочку, зареєстроване місце проживання, працює неофіційно, характеризується за місцем проживання задовільно.

Також зазначає, що не мав умислу на викрадення кабелів з фасадної частини будівлі АДРЕСА_2 , оскільки знімав їх на прохання ОСОБА_9 , якого вважав двірником на відповідній ділянці, а тому свої дії оцінював як цілком правомірні.

Посилаючись на викладені обставини, підозрюваний вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність достатніх підстав для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, в тому числі показаннями затриманого на місці скоєння кримінального правопорушення співучасника ОСОБА_9 та протоколом слідчого експерименту від 27.02.2016 р. за його участю, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 15.03.2016 р., згідно яким свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_7 як особу, що разом з ОСОБА_9 близько 12:00 годин 29.02.2016 р. здійснила спробу викрадення кабельної продукції з фасаду будинку АДРЕСА_2 , та при спробі їх затримати втекла.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, з яким колегія суддів погоджується та оцінює критично доводи підозрюваного в частині необґрунтованості та недоведеності цієї підозри.

Що стосується доводів підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та достатніх підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину середньої тяжкості, за який законом про кримінальну відповідальність передбачене у тому числі покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, та вчинив це кримінальне правопорушення під час іспитового строку, встановленого йому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2015 р., а отже у випадку визнання ОСОБА_7 винним у даному кримінальному провадженні покарання буде призначатися за правилами ст. 71 КК України.

При цьому ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення корисливих посягань на чуже майно, не працює, за місцем проживання характеризується негативно як особа, що веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами. Крім того, з фактичних обставин кримінального правопорушення вбачається, що при спробі громадян затримати ОСОБА_7 під час вчинення ним кримінального правопорушення, останній з місця подій втік.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність щодо ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і ці ризики не можуть бути усунуті в інший спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.

Колегія суддів з правильністю цього висновку погоджується і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 березня 2016 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4