Провадження №1-в/751/923/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_6 своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник підтримав клопотання засудженої, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, її захисника, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, Суворовським районним судом м. Херсона від 13.02.2015 року ОСОБА_6 засуджена за ст. ст. 307 ч. 2, 69, ст. 321 ч. 3, ст. 321 ч.1 ст. 311 ч. 1, 358 ч. 1, 358 ч. 3, 358 ч. 4, 70 КК України до 5 років позбавлення з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 04.04.2016 року вирок змінено в частині призначеного покарання, вважається засудженою за ст. ст. 307 ч. 2, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.03.2014 року по 04.04.2016 року з розрахунку один день за два дні позбавлення волі, згідно ст.72 ч.5 КК України.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 18.03.2014 року, кінець строку 28.02.2017 року. ОСОБА_6 вже була засуджена, раніше до неї застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_6 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. За весь час відбування покарання характеризується посередньо, за порушення режиму утримання оголошувалось стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочення в установі не оголошувались, до праці відноситься задовільно, не зацікавлена у виконанні денного завдання, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність, неодноразово засуджена за однорідні злочини, звільнялась з іспитовим строком, умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий тяжкий злочин, засуджена пристосувалась до умов позбавлення волі, у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена та її адвокат вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1