У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши у судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього судових рішень,

у с т а н о в и л а:

Вироком Ржищівського міського суду Київської області від 5 листопада 2014 року ОСОБА_4 засуджено за частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України до основного покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2015 року вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без зміни.

У заяві засуджений ОСОБА_4 ставить питання про скасування постановлених у справі судових рішень з підстав, передбачених пунктами першим і другим статті 445 КПК України (далі - КПК), та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У якості прикладів неоднакового застосування норм матеріального та процесуального законів засуджений додає до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня, 4 листопада та 16 грудня 2014 року, а також копії ухвал цього ж суду від 15 січня, 9 квітня та 25 червня 2015 року.

Одночасно засуджений просить поновити пропущений для подання заяви строк. Причини пропуску обґрунтовує тим, що Верховний Суд України, який раніше вже поновлював йому процесуальний строк у даному провадженні, при подальшому перегляді його заяви неправильно визначив дату закінчення цього строку.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача та, перевіривши доводи заяви і додані до неї матеріали, дійшла висновку про таке.

Нормою частини першої статті 447 КПК визначено строк подання заяви з підстав, передбачених пунктами першим і другим статті 445 цього ж Кодексу, який становить три місяці з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження неоднаковості застосування, якщо воно ухвалено пізніше.

Згідно з долученими до заяви засудженого копіями судових рішень, ухвала суду касаційної інстанції щодо нього постановлена 15 вересня 2015 року, а ухвали касаційного суду, надані як приклади неоднакового застосування норм кримінального та кримінального процесуального законів, - ще раніше.

У той же час, заявник звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень 2 червня 2016 року, тобто після спливу строку, визначеного нормою частини першої статті 447 КПК.

Викладені у клопотанні причини поважності пропуску строку, на думку колегії суддів, такими визнано бути не може, виходячи з наступного.

Ухвалою Верховного Суду України від 21 січня 2016 року засудженому ОСОБА_4 було поновлено строк для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2015 року. Одночасно, ухвалою судді Верховного Суду України від 25 січня 2015 року заяву засудженого було залишено без руху, а в подальшому - повернено заявникові.

22 квітня 2016 року ОСОБА_4 повторно подав до Верховного Суду України заяву про перегляд судових рішень, яка ухвалою цього Суду від 5 травня 2016 року була залишена без розгляду з мотиву пропуску строку та відсутності клопотання щодо поновлення такого.

Виходячи з вимог частини шостої статті 447 КПК та загальних правил судової практики, вирішення питання про поновлення строку на подання заяви до Верховного Суду України є одноразовою процесуальною дією, яка стосується лише конкретної поданої заяви, і в разі прийняття Судом рішення про поновлення строку, цей строк не розповсюджується на заяви, подані у подальшому.

За таких обставин, у поновленні строку для подання заяви засудженому слід відмовити, оскільки тлумачення ним зазначених у клопотанні процесуальних норм закону є хибним, а саму заяву - залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку для подання заяви.

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень залишити без розгляду.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7