Справа № 523/5873/16-к
В И Р О К
Іменем України

13.05.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0007599 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.03.2011 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-13.07.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2; 185 ч.2; 186 ч.2; 190 ч.2; 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2; 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2015 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Проспект Добровольського, 70 у м. Одесі, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, побачив незнайому йому дівчину, та з метою відкритого викрадення її майна, став переслідувати останню, після чого на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 наздогнав дівчину, якою виявилась малолітня ОСОБА_5 , після чого, відкрито, шляхом ривка викрав в неї мобільний телефон марки «LG» вартістю 5000 гривень, після чого з місця правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Крім того, 27.01.2016 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на автобусній зупинці розташованої на вул. Дніпропетровська дорога, 70 у м.Одесі, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, побачив незнайомого йому чоловіка, який знаходився на тій же зупинці, та здійснював покупки в кіоску. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вказаного чоловіка, яким виявився ОСОБА_6 , впевнився, що за його діями ніхто не стежить, таємно та навмисно викрав з його кишені мобільний телефон марки «Айфон 6+», вартістю 24599 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 24599 грн.

Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочинів, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в грудні місяці 2015 року, знаходячись в будинку на Проспекті Добровольського в м.Одесі в раніше незнайомої йому дівчини, як потім виявилось ОСОБА_5 , викрав мобільний телефон, який в подальшому продав. Крім того, в січні місяці 2016 року, перебуваючи на автобусній зупинці по вул..Дніпропетровська дорога в м.Одесі, також викрав мобільний телефон у ОСОБА_6 , який в послідуючому здав до ломбарду, та отримав за нього грошові кошти. Крім того, обвинувачений зазначив, що шкодує про те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також про скоєні ним кримінальні правопорушення. Вказав, що протиправні діяння були вчинені ним у зв`язку із важким матеріальним становищем, відсутністю роботи, адже проживав із сестрою, батьків не має. Просив не призначати суворого покарання.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:

- за епізодом від 16.12.2015 року відносно ОСОБА_5 за ст.186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;

- за епізодом від 27.01.2016 року відносно ОСОБА_6 за ст.185 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення відносно малолітньої особи.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується думка потерпілих, ОСОБА_6 та представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , які в своїх заявах зазначили, що матеріальний збиток їм відшкодовано в повному обсязі.

Однак, в той же час при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується і та обставина, що обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимою особою за злочини проти власності, з призначенням покарання 13.07.2015 року вироком Суворовського районного суду м.Одеси у виді 5 років позбавлення волі, який в частині призначеного порання ухвалою апеляційного суду Одеської області залишено без змін, за яким обвинувачений покарання не відбував, адже у вироком суду було визначено строк покарання рахувати з дня затримання. Обвинувачений маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову скоїв кримінальні правопорушення.

Також, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінальних проваджень, відшкодування потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди шляхом вилучення мобільних телефонів, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкцій статей.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2; 185 ч.2 КК України, та призначити покарання:

- за ст.186 ч.2 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- за ст.185 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В силу ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 13.07.2015 року та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 16.05.2014 року по 16.03.2015 року, та з 09.02.2016 року по 13.05.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 09.02.2016 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити незмінною - тримання під вартою.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - мобільні телефони вважати повернутими за належністю потерпілим.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1