Справа № 183/4186/15
№ 1-кп/183/75/16
В И Р О К
іменем України
22 листопада 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в присутності потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Видвиженець Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, розлученого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.07.2014 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:
19 січня 2015 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 перебував в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходилися власники зазначеного домоволодіння ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_8 .

Під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , останній почав висловлюватися брутальною лайкою, на що ОСОБА_6 зробив йому зауваження та через деякий час попросив його залишити приміщення кухні. ОСОБА_5 таке ставлення ОСОБА_6 не сподобалося, внаслідок чого у нього виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6

19 січня 2015 року приблизно о 17 годині 05 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні кухні за адресою АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над особою похилого віку ОСОБА_6 , стоячи позаду останнього, наніс йому один удар в скроневу частину голови справа невстановленим в ході досудового розслідування предметом, внаслідок чого ОСОБА_6 знепритомнів та впав на підлогу кухні, а ОСОБА_5 наніс останньому не менше трьох ударів ногами в грудну частину тіла.

Коли ОСОБА_6 почав підводитися та став на коліна, ОСОБА_5 наніс йому один удар правою ногою, взутою у зимове взуття, в праву частину обличчя, від якого ОСОБА_6 впав на лівий бік на підлогу, а ОСОБА_5 наніс йому чисельні удари ногами по спині та шиї. Лежачи на полу, ОСОБА_6 руками закривав груди та обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 наніс йому чисельні удари ногами по рукам.

З метою уникнення подальшого побиття, ОСОБА_6 почав підводитися на ноги, однак ОСОБА_9 наніс йому один удар ногою в праве плече, потім впритул підійшов до ОСОБА_6 та, доводячи свій умисел до кінця, наніс удари ОСОБА_6 кулаками по голові зверху. Між тим, ОСОБА_6 навалився всім тілом на ОСОБА_5 , який в цей час продовжував наносити удари кулаками по голові зверху, та повалив його на підлогу. Коли ОСОБА_6 лежав зверху на ОСОБА_5 на підлозі в кухні, останній здоровим пальцем лівої руки почав видавлювати ОСОБА_6 праве око, спричинивши йому нестерпний біль. В цей час на кухню зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які припинили протиправні дії ОСОБА_5 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді забитої рани на лобі справа, синців навколо обох очей, саден на правій щоці, забою м`яких тканин носу, забою головного мозку 1-го ступеню, перелому передньої стінки лівої пазухи лобної кістки з кровотечею в порожнину пазухи (гемосинус), сукон`юктівального крововиливу правого ока, посттравматичної атрофії зорового нерву правого ока, посттравматичної деформації внутрішньої стінки правої очниці, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на строк, що перевищує 21 день, а також перелом 4-го ребра зліва, що також відноситься до середнього ступеню тяжкості, як такий що викликав тривалий розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав, надав показання про те, що 19 січня 2015 року він в компанії знайомих відпочивали на ставку в с.Видвиженець Новомосковського району, святкуючи Водохреща. Приблизно о 14.00 годині ОСОБА_8 попросила його допомогти віднести їй речі додому, а виконавши її прохання, остання наполягала на тому, щоб він разом з нею випив кави. Коли він знаходився в приміщенні літньої кухні, то сидів спиною до підсобного приміщення, яке відгороджене шторою. Позаду себе він відчув подих, а коли відхилив штору, то за нею ховався ОСОБА_6 . Між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почався словесний конфлікт, в який він не хотів втручатися. ОСОБА_6 на деякий час залишив приміщення кухні, а коли повернувся, то знову почав конфліктувати зі своєю дружиною. Він почав їх втихомирювати і в цей час відчув сильний удар по голові невідомим предметом, від якого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то ОСОБА_6 вдарив його своєю головою в його голову, від удару він знову втратив свідомість. Коли він приходив до тями, то намагався відбитися від ОСОБА_6 , який сів на нього зверху, тому він змушений був захищатися та давити пальцем в око. Його побиття припинили ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 потім відвели його додому, де він знову втратив свідомість. Його дружина викликала швидку допомогу, на слідуючий день він госпіталізувався в Новомосковську ЦРЛ. За фактом його побиття він звертався з заявою про вчинення злочину, однак результати розгляду йому до цього часу не відомі.

На підтвердження встановлених судом обставин, були досліджені наступні докази:

-показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що 19.01.2015 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 приймали участь в народному гулянні Водохреща на ставку в с.Видвиженець Новомосковського району. За весь час святкування ОСОБА_5 він не бачив. Приблизно о 14 годині 30 хвилин його дружина зібрала деякі речі та пішла додому. Він бачив, що його дружину наздогнав ОСОБА_5 та взяв у неї сумку, їх розмову він не чув. Через деякий час він теж зібрав речі та пішов додому, де в літній кухні його дружина та ОСОБА_5 пили каву та розмовляли. На деякий час він відлучився з дому, та повернувся додому приблизно о 17.00 годині. ОСОБА_5 та його дружина продовжували розмову, в суть якої він не втручався, однак ОСОБА_5 почав висловлюватися нецензурною лайкою, на що він зробив йому зауваження. ОСОБА_5 це обурило, почав стукати кулаками по столу, внаслідок чого він попросив останнього залишити їх будинок, тому ОСОБА_5 почав збирати свої речі, однак не поспішав, а робив вигляд, що щось шукає. В якийсь момент він опинився спиною до ОСОБА_5 , а той вдарив його невідомим предметом в ліву частину голови. Від удару він похитнувся та втратив свідомість. Коли він почав приходити до тями, то відчував лише удари по тілу, однак він намагався захиститися, та лежачи на полу почав шукати опру, щоб піднятися. ОСОБА_5 в цей час наносив йому чисельні удари по тілу ногами. Від одного з таких ударів, який прийшовся в плече, він зміг піднятися на коліна, зібрався з силами та навалився всім своїм тілом на ОСОБА_5 , однак той почав наносити удари кулаками по голові зверху. Йому вдалося навалитися тілом на ОСОБА_5 та зафіксувати його ліву руку, однак той правою рукою почав розривати ніс та рот, потім вирвав ліву руку та ткнув пальцем у праве око. Від нестерпного болю, він втратив свідомість;

-показання свідка ОСОБА_8 про те, що 19 січня 2015 року вона, як директор будинку культури, приймала участь в організації свята Водохреща на ставку в АДРЕСА_1 . Приблизно о 15.00 годині вона зібрала деякі свої речі та направлялася додому. В цей час до неї підійшов ОСОБА_5 та запропонував свою допомогу. Коли вони наблизилися до будинку, ОСОБА_5 попросив її пригостити його чаєм, тому вона його запросила до літньої кухні. Приблизно о 16.00 годині до кухні зайшов її чоловік ОСОБА_6 , який через деякий час поїхав з дому та повернувся до літньої кухні приблизно о 17.00 годині, в той час, коли ОСОБА_9 почав висловлюватися брутальною лайкою. ОСОБА_6 зробив йому зауваження та попросив залишити їх будинок. ОСОБА_5 піднявся, почав стукати кулаками по столу, а в той час, коли ОСОБА_6 опинився до нього спиною, ОСОБА_5 наніс йому удар ззаду по обличчю, внаслідок чого її чоловік впав на підлогу, ОСОБА_5 почав наносити йому удари ногами по всьому тілу. Злякавшись та розуміючи, що вона не зможу надати своєму чоловікові ніякої допомоги, вона забігла в будинок, зателефонувала батькові ОСОБА_5 , викликала міліцію, потім вибігла на вулицю, де зустріла свого племінника -. Разом вони зайшли на кухню в той час, коли ОСОБА_5 лежав на спині, а її чоловік без тями лежав поверх нього;

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 19 січня 2015 року приблизно о 17.00 годині йому зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_5 вбиває ОСОБА_6 . Коли він забіг у літню кухню, то ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лежали на підлозі, останній був без тями. ОСОБА_5 виштовхали в двері, на ньому не було ніяких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вивели його з двору;

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що їм на телефон зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_5 вбиває її чоловіка. ОСОБА_10 вибіг одразу на допомогу, коли вони зайшли в літню кухню, то ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лежали на підлозі, разом з ОСОБА_8 вони вивели ОСОБА_5 з двору, намагалися надати допомогу ОСОБА_6 , який був весь у крові, на його обличчі не було живого місця;

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що зі слів батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 їй відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , нею вживалися заходи для лікування батька, лише після консультацій офтальмолога та проходження певного курсу лікування, судово-медичним експертом була встановлена тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених її батьку обвинуваченим.

Послідовні, взаємопов`язані показання потерпілого під час його допиту в судовому засіданні не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, узгоджуються між собою та з показаннями свідків.

Судом також були досліджені протоколи слідчих дій, висновки експертів, які також визнаються доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, а саме:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , датований 20.01.2015 року, в ході якого остання повідомила, про нанесення численних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 її чоловіку ОСОБА_6 (т.2 а.с. 2);

-акт судово-медичного обстеження № 68 від 23.01.2015 року, у відповідності до якого судово-медичним експертом ОСОБА_14 при огляді потерпілого було виявлено тілесні ушкодження у виді забитої рани на лобі справа, синців навколо очей, садна на правій щоці, що відносяться до легкого ступеню тяжкості, які виникли від дії тупих твердих предметів, можливо в строк 19.01.2015 року, а ступень тяжкості може змінюватися з урахуванням строків лікування (т.2 а.с. 6);

-акт судово-медичного обстеження № 112, який являється доповненням до акту № 68 від 09.02.2015 року, у відповідності до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 судово-медичним експертом виявлені тілесні ушкодження у виді перелому 4-го ребра зліва, який відноситься до середнього ступеню тяжкості, а також тілесні ушкодження у виді забитої рани на лобі справа, синців навколо обох очей, садна на правій щоці, забою м`яких тканин носу, струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, виникли від дії тупих твердих предметів в строк 19.01.2015 року (т.2 а.с. 7,8);

-висновок судово-медичної експертизи №132/Е від 17.02.2015 року, відповідно до якої при експертизі потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді: перелому 4-го ребра зліва, який відноситься до середнього ступеню тяжкості, а також тілесні ушкодження у виді забитої рани на лобі справа, синців навколо обох очей, садна на правій щоці, забою м`яких тканин носу, струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, виникли від дії тупих твердих предметів в строк 19.01.2015 року (т.2 а.с. 9,10);

-протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 28.02.2015 року, в ході якого потерпілий чітко та послідовно показав механізм нанесення йому травматичних дій ОСОБА_5 , їх кількість та локалізацію (т.2 а.с. 11,12). Показання потерпілого, дані в ході проведення слідчого експерименту співпадають з показаннями, даними в ході судового розгляду, узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням.

-висновок судово-медичної експертизи № 168/Е/Д від 28.02.2015 року, у відповідності до якого виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді перелому 4-го ребра зліва, забитої рани на лобі справа, синці навколо очей, садна на правій щоці, забій м`яких тканин носу, струс головного мозку заподіяні тупими твердими предметами, якими в даному випадку, могли бути кулаки та пальці рук, обуті ноги, як це показав потерпілий при проведенні слідчого експерименту (т.2 а.с.15);

-висновок судово-медичної експертизи № 238/Е/Д2 від 24.03.2015 року, у відповідності до якого при експертизі потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді: забитої рани на лобі справа, синців навколо обох очей, саден на правій щоці, забою м`яких тканин носу, забою головного мозку 1-го ступеню, перелому передньої стінки лівої пазухи лобної кістки з кровотечею в порожнину пазухи (гемосинус), сукон`юктівального крововиливу правого ока, посттравматичної атрофії зорового нерву правого ока зі зниженням гостроти зору до 0,4, посттравматичного фіброзу прямого м`язу правого ока, постравматичної деформації внутрішньої стінки правої очниці, перелому 4-го ребра зліва. Усі тілесні ушкодження, крім перелому правого ребра зліва, судово-медичною експертизою визначені, як такі, що відносяться до середнього ступеню тяжкості, як викликавши тривалий розлад здоров`я. Перелом 4-го ребра зліва судово-медичною експертизою віднесено до середнього ступеню тяжкості ушкоджень, оскільки зростання відламків в місці перелому відбувається у строк, що перевищує 21 день. Усі тілесні ушкодження могли утворитися 19.01.2015 року, їх кількість дає можливість стверджувати, що вони утворилися в результаті не менше 8 травматичних дій тупим твердим предметом (т.2 а.с. 18-19);.

В ході судового розгляду судово-медичним експертом ОСОБА_14 були надані роз`яснення проведених судово-медичних експертиз, останній роз`яснив, що при проведенні першої експертизи не було виявлені тілесні ушкодження у виді сукон`юктівального крововиливу правого ока, посттравматичної атрофії зорового нерву правого ока зі зниженням гостроти зору до 0,4, посттравматичного фіброзу прямого м`язу правого ока, постравматичної деформації внутрішньої стінки правої очниці, лише після надання додаткових медичних документів, було встановлено ступінь тяжкості цих тілесних ушкоджень, які у сукупності з іншими тілесними ушкодженнями судово-медичним експертом віднесено до середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.
Зі сторони захисту була допитана свідок ОСОБА_15 , яка проживає однією сім`єю з ОСОБА_5 , остання надала показання про те, що 19.01.2015 року ввечері її чоловіка привели додому ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Коли він зайшов у будинок, то втратив свідомість, він весь був побитий. Вона викликала швидку допомогу, однак в той день вони відмовилися від госпіталізації, а на слідуючий день її чоловікові стало гірше, тому він знаходився на стаціонарному лікуванні в Новомосковській ЦРЛ.

Показання свідка зі сторони захисту не спростовують обставини, встановлені судом, оскільки остання не була безпосереднім свідком злочину, вчиненого ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого про те, що він діяв з метою самооборони розцінюється судом, як обрана позиція захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, механізм спричинення тілесних ушкоджень, показаний потерпілим в ході проведення слідчого експерименту, свідчить про заподіяння обвинуваченим не менше восьми травматичних дій. Враховуючи відсутність об`єктивних даних про нанесення потерпілим будь-яких умисних тілесних ушкоджень обвинуваченому в обстановці, яка обмежувалася невеликим приміщенням, суд вважає, що небезпечність посягання потерпілого, на якому обвинувачений наполягав протягом всього судового розгляду, нічим не доведена та не може бути розцінена судом, як така, що є співрозмірною обороні, яку обвинувачений застосував при припиненні конфлікту.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був судимим, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання (т.2 а.с. 62), на обліку у лікарів: психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває (т.2 а.с. 58-60). Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений являється учасником бойових дій, оскільки приймав безпосередню участь в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Між тим, проходячи військову службу під час оголошення часткової мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_5 , зарекомендував себе з негативної сторони (т.2 а.с. 69), протягом служби до обвинуваченого застосовувалися дисциплінарні стягнення, в тому числі за вживання спиртних напоїв, інші порушення дисципліни. Протягом судового розгляду до обвинуваченого також було застосовано адміністративне стягнення за прояв неповаги до суду, яке виразилося у з`явленні до суду у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання визнається, рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку. До обставин, що обтяжують покарання слід також віднести тяжкі наслідки, що завдані злочином. До таких тяжких наслідків суд відносить тілесне ушкодження, спричинене потерпілому, у виді посттравматичної атрофії зорового нерву правого ока зі зниженням функції до 0,4, посттравматичної деформації орбіти правого ока. Лікування правого ока компетентними установами визнане неперспективним, і в даному випадку, не відновлювальним.

Характер скоєного злочину, особа винного, його ставлення до скоєного та поведінка після вчинення злочину, свідчать про необхідність призначення покарання, співрозмірного скоєному, а тому суд вважає, що виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, саме таке покарання буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_6 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 14799, 13 грн., втраченого заробітку у розмірі 3203,02 грн., моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні потерпілий наполягав на відшкодуванні йому витрачених коштів на лікування, втраченого заробітку та моральної шкоди, посилаючись на те, що фізичний біль, а також зухвала поведінка обвинуваченого, як на момент вчинення злочину, так і в ході всього досудового розслідування і судового розгляду, завдає йому великих душевних та психічних страждань.

Суд вважає, що позов потерпілого в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, суду доведено, що потерпілий поніс витрати на лікування, які належним чином документально підтверджені, на суму 9025,47 грн., витрати на придбання пального та продукти харчування судом не можуть бути розцінені, як витрати на лікування.

Вирішуючи позов в частині стягнення спричиненої майнової шкоди, суд, з урахуванням вимог ст.ст. ч.3 ст. 23, 1167 ЦК України, а також з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, якою передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, приходить до висновку, що позов потерпілого в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 50000грн.

Позов в частині відшкодування втраченого заробітку задоволенню не підлягає. До правовідносин, що виникли між потерпілим та обвинуваченим, не можуть бути застосовані вимоги ч.1 ст. 1195 ЦК України, якою передбачено, що фізична особа повинна відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Свій позов в цій частині цивільний позивач обґрунтовує тим, що середній заробіток в період його лікування складав 1300 грн., а зважаючи на тривалість лікування втрачений заробіток, за його підрахунками, складає 3203,02 грн.

Між тим, в період його стаціонарного та амбулаторного лікування ОСОБА_6 перебував на лікарняному, суду не надано даних про те, що він поніс втрати внаслідок зменшення професійної та загальної працездатності, яка, в свою чергу, визначається у встановленому спеціальний законом порядку, як і не надано даних про те, що позивач поніс додаткові витрати, викликані обставинами, зазначеними у ст. 1195 ЦК України.

Крім того, у відповідності до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути понесені ним та документально підтверджені процесуальні витрати, а саме витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 12500 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини у кримінальному провадженні, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 спричинену майнову шкоду у розмірі 9025, 47 грн. (дев`ять тисяч двадцять п`ять грн., 47 коп.), моральну шкоду у розмірі 50000 грн. (п`ятдесят тисяч грн.), а також судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 12500 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот грн.).

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1