УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №292/18/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №292/18/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2016 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, вважаючи його надто суворим, та призначити більш м`яке. При цьому, звертає увагу на те, що потерпіла спрямовано, провокуючи його на сварку, була добре обізнана про його перебування на обліку у лікаря психіатра, тобто відповідно і про його неурівноважений та психологічно нездоровий стан, і те, що він під час стресу не відповідає за свої дії. Також, звертає увагу на те, що у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, вину у вчиненому визнав повністю, щиро кається, сприяв розкриттю правопорушення, самостійно викликав працівників міліції, будь-якого наміру вбивати ОСОБА_10 не мав. Крім того, наголошує на тому, що перебуває на обліку у лікаря психіатра в Червоноармійському районі та не погоджується з висновком судово-психіатричної експертизи №15-2016.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. При цьому, посилається на її безпідставність та необрунтованість.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишено попередній -тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислено з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 05.01.2016 р.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 05.01.2016 р. по день вступу вироку у законну силу, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 491 грн. 04 коп. судових витрат за проведення судово-імунологічної експертизи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 01 січня 2016 року, близько 10 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в будинку по АДРЕСА_1 , розпочав суперечку з ОСОБА_10 . У ході суперечки та взаємних нецензурних образ ОСОБА_9 вирішив умисно вбити ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_10 та наніс їй в обличчя один удар правим кулаком, у результаті чого остання присіла та продовжила суперечку.
Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 наніс один удар ногою зліва по тулубу ОСОБА_10 та, взявши з купи дров біля печі ясенове поліно, наніс ним зі значною силою близько чотирьох ударів у верхню частину голови останньої, спричинивши їй тілесні ушкодження, у результаті яких настала смерть ОСОБА_10 .
У результаті нанесених ударів ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді численних крововиливів під м`які тканини голови, синців обох параорбітальних ділянок, синця в проекції 5,6 ребра справа, крововиливів під тверду мозкову оболонку правої гемісфери в об`ємі до 130 мл., крововиливів під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку в проекції крововиливів під м`які тканини голови, крововиливів в мозочок, синців на лобі з переходом на волосисту частину, синця на тулубі зліва, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, крововиливами в мозочок і ускладнилась розвитком набряку-набубнявіння речовини мозку.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, пояснення потерпілого та думку прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами. Доводи викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі є безпідставними і повністю спростовуються наявними у справі доказами.
В ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 визнав факт заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за обставин встановлених обвинувальним актом та в послідуючому мотивувальною частиною вироку.
Разом з тим, обвинувачений, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, заперечив наявність у нього умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно дослідив всі докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахував спосіб, знаряддя злочину (поліно), кількість (4 удари), характер і локалізацію тілесних ушкоджень (заподіяння тілесних ушкоджень в ділянку життєво-важливого органу - в голову), причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки та прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв з умислом на позбавлення життя потерпілої, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.
Необґрунтованими є апеляційні доводи обвинуваченого про заперечення висновків судово-психіатричної експертизи в кримінальному провадженні.
Суд першої інстанції в ході судового розгляду належно дослідив та у вироку дав відповідну оцінку висновкам судово-психіатричної експертизи №15-2016 щодо ОСОБА_9 .
Так, згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час. З дитинства виявляє ознаки легкої розумової відсталості у ступені легкої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю, але вказані зміни зі сторони психіки ОСОБА_9 не настільки виражені, щоб позбавити його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період, до якого відносяться інкриміновані протиправні дії будь-якими психічними захворюваннями не страждав та в тимчасово-хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час вчинення злочину, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. В стані фізіологічного афекту не знаходився. По своєму психічному стану не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Апеляційний суд бере до уваги, що комісією експертів-психіатрів при проведенні вказаної експертизи досліджувалися дані Червоноармійської ЦРЛ щодо психічного стану обстежуваного, та враховано той факт, що під час попереднього неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 також оглядався СПЕК Житомирської ОПЛ №1, яка виносила висновки про те, що обстежуваний у період скоєння інкримінованих діянь психічними захворюваннями не страждав, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з боку обвинуваченого та його захисника будь-яких клопотань щодо необґрунтованості висновків судово-психіатричної експертизи та призначення повторної експертизи не надходило.
На переконання апеляційного суду підстави для визнання висновків судово-психіатричної експертизи №15-2016 як неналежним, недопустимим чи недостовірним доказом в провадженні відсутні.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу засудженого та з врахуванням всіх обставин справи.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що йому призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, не можна визнати обґрунтованими.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, який є особливо тяжким та обставини вчинення злочину.
Викладені в апеляції доводи на застосування більш м`якого покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах провадження щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що він по місцю проживання характеризується вкрай негативно, не працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, думку потерпілого про необхідність призначення суворого покарання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання.
Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, апеляційний суд вважає необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підстави вважати таке покарання явно несправедливим відсутні.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2016 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді :