Справа № 592/9416/16-к
Провадження № 1-кс/592/3771/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 , начальника слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області у кримінальному провадженні № 0000596,

в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_3 скаргу подану в інтересах ФОП ОСОБА_5 мотивує тим, що з 09.08.2016 р. по 12.08.2016 р. на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено хутряні та шкіряні вироби. 06.10.2016 р. захисником було подано клопотання про повернення вилученого майна під час обшуку. Постановою начальника слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області відмовлено у задоволенні клопотання. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки ФОП ОСОБА_5 є платником єдиного податку другої групи, тому наявність документів щодо походження товару є бажаним, а не обов`язковою нормою. До кримінального провадження № 0000596 в межах якого проведено обшук не має відношення ФОП ОСОБА_5 . Вилучений товар не може бути речовим доказом у справі, оскільки є власністю ФОП ОСОБА_5 про що надано відповідні документи, і не містить на собі слідів кримінального правопорушення. Посилаючись на прецеденту практику Європейського суду з прав людини вказує, що найбільш ефективним способом захисту у випадку найскорішого повернення вилученого майна, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 та яке не містить слідів кримінального правопорушення є звернення зі скаргою на дії слідчого та зобов`язання слідчого повернути вилучене майно. Просить визнати майно, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 , яке вилучено згідно протоколу обшуку від 09.08.2016 р. на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми про проведення обшуку від 09.08.2016 р. по справі № 592/7347/16-к речовими доказами, які не містять слідів кримінального правопорушення, визначеного кримінальним провадженням № 0000596; зобов`язати уповноважену особу слідчого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області, яка проводить досудове розслідування кримінального провадження № 0000596 винести постанову, якою повернути майно, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 , яке вилучено згідно протоколу обшуку від 09.08.2016 р. на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми про проведення обшуку від 09.08.2016 р. по справі № 592/7347/16-к.

У судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_5 - захисник ОСОБА_3 скаргу за наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що звернулася до слідчого з клопотанням про повернення вилученого під час обшуку майна, проте постановою начальника слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 у задоволенні клопотання відмовлено. Вказану постанову слідчого вважає протиправною, оскільки вилучене під час обшуку майно належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 , визнано речовим доказом, однак не містить слідів кримінального правопорушення, а тому на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України підлягає поверненню власнику.

У судовому засіданні начальник слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 у задоволенні скарги просив відмовити. Зазначив, що влучене під час обшуку майно визнано речовим доказом та по справі призначено товарознавчу експертизу, яка до цього часу не проведена.

Заслухавши представника особи, яка подала скаргу, слідчого, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, приходжу до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу; нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк (пункт 1); рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником (пункт 7).

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000596, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 212 ч. 1, ст. 358 ч. 4 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2016 р. надано дозвіл на обшук приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ТОВ «Мелодія» для виявлення хутряних та шкіряних виробів.

Під час проведення обшуку з 09.08.2016 р. по 12.08.2016 р. у вказаному приміщені магазину вилучено хутряні та шкіряні вироби, які постановою начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 від 12.08.2016 р. визнані речовими доказами.

Крім того, постановою начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області від 22.08.2016 р. у кримінальному провадженні призначено товарознавчу експертизу.

06.10.2016 р. адвокат ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про повернення вилученого під час обшуку майна, оскільки вилучений товар придбаний на території України добросовісно не може бути об`єктом злочину визначеного в ухвалі суду та не містить слідів кримінального правопорушення.

Постановою начальника слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 від 07.10.2016 р. у задоволенні вищевказаного клопотання про повернення майна, яке було вилучено відповідно до протоколу обшуку від 09.08.2016 р. в приміщенні магазину «RAMSES» відмовлено. Постанова мотивована тим, що у кримінальному провадженні хутряні та шкіряні вироби відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження та під час проведення обшуку не виявлено та не вилучено документів, які підтверджують придбання суб`єктом господарювання хутряних та шкіряних виробів.

Відповідно до скарги, що є предметом даного судового розгляду, захисник діючи в інтересах ФОП ОСОБА_5 фактично оскаржує рішення слідчого, прийняте відповідно до ст. 220 КПК України про відмову у задоволенні клопотання та вказує, що вилучене під час обшуку майно не містить слідів кримінального правопорушення, а тому відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України підлягає поверненню власнику ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Судовим розглядом встановлено, що дозвіл на відшукання хутряних та шкіряних виробів наданий в ухвалі слідчого судді, зазначені речі постановою начальника слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області визнані речовими доказами, у кримінальному провадженні призначено товарознавчу експертизу.

Слідчому судді не надано доказів на підтвердження обставин які б вказували, що вилучені під час обшуку речі є у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, ці речові докази є товаром або продукцією, що піддається швидкому псуванню, як передбачено ч. 6 ст. 100 КПК України.

Визнання майна вилученого під час проведення обшуку речовими доказами, які не містять слідів кримінального правопорушення не віднесено до повноважень слідчого судді у порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, з огляду на положення ст. 303 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, вирішуючи скаргу в межах її доводів, слідчий суддя дійшов висновку, що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :
Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області у кримінальному провадженні № 0000596 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1