Справа № 559/732/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в особі:
В особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження №0000151 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чоп Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, неповною середньою освітою (5 класів), не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого :

- 8 липня 2013 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ст.309 ч.1 КК України на 45 діб арешту;

- 24 грудня 2013 року Дубенським міськрайонним судом за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави;

- 22 січня 2016 року Дубенським міськрайонним судом за ст.185 ч.1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,

у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України.

За участю прокурора ОСОБА_4 .

Потерпілого ОСОБА_5

Адвоката ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
12 лютого 2016 року, близько 22 години 10 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю за його діями зі сторони власника кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та сторонніх осіб, через незамкнені вхідні двері проник в середину приміщення недіючої лазні кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор марки «Samsung UE32FH4003W», вартістю 2809 грн. 04 коп. Продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, виніс викрадений телевізор з приміщення лазні та перебуваючи на території кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » залишив там телевізор. Після вчинення своїх дій ОСОБА_3 був затримай власником кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , який виявив злочинні дії ОСОБА_3 та затримав останнього. ОСОБА_3 маючи за кінцеву мету таємно викрасти вищевказаний телевізор із приміщення недіючої лазні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Викрадений телевізор повернуто потерпілому.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 21 вину у вчиненому злочині передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, чистосердечно розкаявся та підтвердив, що дійсно 12 лютого 2016 року, приблизно о 22 годині, з лазні кафе «Ірвіт» він хотів викрасти телевізор, виніс його з приміщення, але був затриманий власником кафе. Просить не досліджувати докази кримінального провадження, так як вони ніким не оспорюються і суть обвинувачення йому зрозуміла.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, його вина повністю доведена показами потерпілого, матеріалами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив, що 12 лютого 2016 року, десь біля 22 години, він знаходився у своєму кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В кафе зайшов п`яний мужчина і попросив пива, як пізніше дізнався, що це був ОСОБА_3 , обвинувачений по справі. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов на вулицю і ходив біля кафе. Офіціант ОСОБА_8 йому сказала, що з лазні викрадено телевізор. Він затримав ОСОБА_3 який признався, що викрав телевізор і заховав його на вулиці біля лазні. Він там виявив викрадений у нього телевізор «Самсунг». Претензій до обвинуваченого не має. Просить не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як докази ніким не оспорюються.

Як зазначає ч.3 ст.349 КПК України, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, суд при цьому з`ясував, що він та потерпілий правильно розуміють обставини кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, прийшов до висновку, що злочин мав місце і вчинив його обвинувачений ОСОБА_3 .

Органи досудового слідства вірно кваліфікували злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 із наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого злочину, особу винного - який раніше неодноразово судимий, злочин вчинив під час іспитового строку та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повністю визнав вину у вчиненому та чистосердечно розкаявся, збитки нікому не заподіяно. Враховуючи, що злочин обвинуваченим вчинено під час іспитового строку, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.3, ст.15 ч.2 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року, та призначити остаточне покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі з поміщенням його кримінально-виконавчої установи.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 13 лютого 2016 року, 00 годин 35 хвилин, з часу затримання.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, з 13 лютого 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити попередній тримання під вартою, та утримувати його СІ- 24 м.Рівне.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1143 (одна тисяча сто сорок три) гривні 48 копійок витрат за проведення судової дактилоскопічної та судової товарознавчої експертиз.

Речові докази: телевізор марки «Samsung UE32FH4003W» - залишити в користуванні ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :