ун. № 759/5914/16-к пр. № 1-кп/759/440/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий 12.11.2015 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України на два роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , маючи судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно повторно придбав для власного споживання без мети збуту психотропну речовину амфетамін в особливо великих розмірах (маса в речовині становить 140,335г), яку в ємності з кришкою із полімерного матеріалу та в прозорому пакетику із полімерного матеріалу з пазовим замком зберігав при собі. 01 грудня 2015 року близько 21 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 25-а, був затриманий працівниками поліції, після чого вказану психотропну речовину в зазначених предметах видав у добровільному порядку.

Видана ОСОБА_8 речовина є психотропною амфетамін, обіг якого заборонено згідно з Переліком, затвердженими Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця ІІ, Список № 2), розмір якої становить особливо великий (Таблиця 2, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000р.).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому звинуваченні не визнав і показав, що дійсно має судимість за ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України. 01 грудня 2015 року близько 18 год він приїхав у справах до свого товариша, у зв`язку з чим перебував за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 25-а, жодних протиправних дій не вчиняв. Тільки він вийшов зі свого автомобіля, до нього підбігли чоловіки у цивільному одязі, які представилися працівниками поліції (підрозділ ВБНОН) і затримали його, не пояснюючи причин. Він розгубився, а згодом відчув, як йому за куртку засунули якійсь пакунок. Пізніше особи, які його утримували декілька годин, серед яких була жінка, поки чекали слідчого, вказали йому, що в кульку амфетамін та електронні ваги, тому він має повідомити, в кого можна придбати велику кількість амфетаміну, інакше його не відпустять і притягнуть до відповідальності. Оскільки він не міг нічим допомогти правоохоронцям, тому пакунок залишався в нього до прибуття слідчого, весь цей час його незаконно утримували і примушували до співпраці під загрозою притягнення до відповідальності. Він пообіцяв все підтвердити слідчому з тим, щоб його відпустили до дому. По прибуттю слідчого, в присутності понятих із застосуванням відео зйомки на телефон він, боючись бути притягнутим до кримінальної відповідальності, оговорив себе, повідомивши слідчому, що пакунок в нього за пазухою куртки належить йому і містить амфетамін, після чого добровільно видав його у ємності з кришкою із полімерного матеріалу, а також і два пакетики, які були підкинуті у кармани куртки. У подальшому він був доставлений у відділок поліції, після чого у ночі вже наступної доби його відпустили додому разом з дружиною, яка за ним приїхала. Обвинувачений наполягав, що вилучені в нього ємність та прозорий пакетик із амфетаміном йому не належать, його затримання є виключно наслідком провокації, під час обрання щодо нього запобіжного заходу та перевірки справи в апеляційному суді він не повідомляв про ці обставини, оскільки боявся за свою сім`ю.

Крім того, сторона захисту вважала, що огляд місця події був проведений із порушенням встановленого порядку, зокрема, затримана особа була позбавлена захисту, у слідчій дії не приймав участі спеціаліст, не було встановлено вагу вилученої речовини, опис її кольору у подальшому змінено експертом, що свідчить про підміну предмету дослідження, фіксація слідчої дії мобільним телефоном не передбачена законом, експертиза в порушення вимог ч. 2 ст. 69 КПК України проведена експертом, який перебуває у залежності від органу досудового розслідування. Зважаючи на викладене, захист, пославшись на ч. 3 ст. 89 КПК України, просив визнати недопустимими доказами дані, які містять вказаний протокол огляду місця події та висновок експерта і як наслідок виправдати обвинуваченого.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні злочину за вказаних вище обставин підтверджується всієї сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, як видно з дослідженого судом протоколу огляду місця події від 01 грудня 2015 року, проведеного слідчим ОСОБА_10 за участю понятих ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), на узбіччі вул. Симиренко в м. Києві біля будинку № 25-а виявлений чоловік, який назвався ОСОБА_8 , 1985 року народження, добровільно в присутності понятих видав чорний поліетиленовий пакет, який зберігав під курткою і в якому при подальшому огляді була виявлена пластмасова ємність білого кольору із жовтою кришкою, в якій знаходилася порошкоподібна речовина з жовтуватим відтінком, міні ваги марки «Saturn» з напиленням порошкоподібної речовини з жовтуватим відтінком. При подальшому поверховому огляді ОСОБА_6 видав з внутрішніх карманів куртки два поліетиленових пакетика з пазовими замками, один з речовиною рослинного походження, а інший з речовиною біловато-жовтого кольору, зроблено змиви з обох рук. Всі вказані речі було поміщено до пакету, опечатано та скріплено підписами учасників слідчої дії. Зауважень до вказаного протоколу з боку учасників цієї слідчої дії не було (а. 42-43).

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні диску з відеозаписом огляду місця події від 01 грудня 2015 року, що є додатком до вказаного вище протоколу цієї слідчої дії, на ньому з усією повнотою безперервно зафіксовано всі викладені у протоколі слідчої дії дані, при цьому особа, яка назвалася ОСОБА_8 , добровільно видала вилучені в неї чорний поліетиленовий пакет, в якому були пластмасова ємність прямокутної форми білого кольору із кришкою з порошкоподібною світлою речовиною, електронні міні ваги марки «Saturn», а також з внутрішніх карманів куртки два поліетиленових пакетика з пазовими замками, один з речовиною рослинного походження, а інший з світлого кольору порошком. Під час огляду ОСОБА_6 пояснив, що ці речі належать йому, в них зберігається амфетамін для власного споживання. Жодних даних, які могли б вказувати на те, що він під час цієї слідчої дії зазнає, чи зазнав раніше протиправного насильства, був наляканим чи діяв під примусом сторонніх осіб, а так само і заявляв про це, ретельним дослідженням відеоматеріалів не встановлено, вказана особа чітко відповідала на питання і виявляла готовність до співпраці зі слідством, її розгубленість не виходила за межі звичайної реакції на такі події (а. 44).

Під час дослідження судом цього відеозапису БУРКІВСЬКИЙ ідентифікував себе, свій одяг та всі предмети, що в нього в дійсності вилучалися 01 грудня 2015 року, а також визнав, що як до, так і під час цієї слідчої дії жодного фізичного насильства не зазнавав, всі дії та заяви здійснював свідомо і добровільно, хоча і наполягав на тому, що боявся при цьому бути притягнутим до кримінальної відповідальності, як це обіцяли працівники ВБНОН у разі відмови від співробітництва.

Суд приймає до уваги, що вказаний огляд місця події був проведений уповноваженою на такі дії особою із забезпеченням фіксації та мінімального рівня втручання в приватне життя ОСОБА_9 , який не можна визнати неспіврозмірним із метою викриття протиправної діяльності останнього. Твердження захисника про те, що виявлені ваги слід було використані для визначення розміру вилученого порошку, є вочевидь надуманим, оскільки ці ваги є речовим доказом, що містив на собі сліди злочину. Правила ст. 107 КПК України не містять вичерпного переліку технічних засобів під час фіксації процесуальної дії, право прийняти рішення про здійснення останньої належить виключно особі, яка проводить таку дію. Відсутність у протоколі огляду місця події вказівки на всі технічні параметри записуючого пристрою, на що також звертав увагу захист, не впливає на достовірність викладених у ньому даних, що підтверджені власне самим відеозаписом, який обвинувачений визнав достовірним.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що як слідчий за викликом чергової частини приймав участь в огляді місця події за участю ОСОБА_9 , якого впізнав в залі суду, при цьому у протоколі цієї слідчої дії правильно і повно відображено її хід та результати, зауважень, в т.ч. від БУРКІВСЬКОГО., не було, а за наслідками її проведення були добровільно видані останнім в присутності понятих із-за пазухи куртки чорний поліетиленовий пакет, в якому була пластмасова коробка білого кольору із кришкою, в якій знаходилася порошкоподібна речовина, електронні міні ваги зі слідами цього ж порошку, а при подальшому огляді з внутрішнього карману куртки два поліетиленових пакетика, один з речовиною рослинного походження, а інший з таким самим порошком. Вказані речі було поміщено до пакету, опечатано та скріплено підписами учасників слідчої дії. Як також уточнив свідок, затриманий жодних скарг, протестів чи заяв, в тому і числі по відношенню до присутніх поліцейських, не робив, навпаки, сприяв слідчій дії, а тому і був згодом відпущений додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 співробітник оперативного підрозділу, дав аналогічні за змістом свідка ОСОБА_15 показання, уточнивши, що разом ще з трьома оперативними працівниками, серед яких була жінка, безпосередньо проводив фактичне затримання БУРКІВСЬКОГО, який мав намір зайти в один з під`їздів будинку № 25-а по вул. Симиренко в м. Києві до свого товариша. Коли вони представилися йому, він відразу заявив, що все «зрозумів» і почав співробітничати, повідомивши, що при ньому є амфетамін але виключно для власного вжитку, а також надаючи інформацію, що мала оперативне значення. Була викликана слідчо-оперативна група, яка приїхала приблизно через годину, жодних проблем з поведінкою затриманого не було. Поки чекали групу, вони всі разом перебували на вулиці, а потім в одному з двох автомобілів (один з них сріблястого кольору), на яких приїхали на затримання. Коли приїхав слідчий, були запрошені серед випадкових перехожих, один з яких гуляв із собакою, поняті. Під час проведення огляду у його, свідка, присутності та присутності понятих затриманий добровільно видав із-за пазухи куртки чорний поліетиленовий пакет, в якому була пластмасова коробка із кришкою, в якій знаходився за його словами амфетамін, міні ваги з напиленням цієї ж речовини, а при подальшому огляді з карманів куртки два поліетиленових пакетика, один з речовиною рослинного походження, а інший з речовиною біловато-жовтого кольору. Всі вказані виявлені предмети були розміщені перед затриманим і всі учасники слідчої дії мали можливість їх бачити, що було засвідчено у протоколі слідчим, зауважень з будь-якої сторони, в т.ч. від БУРКІВСЬКОГО, не було. Як уточнив свідок, на момент затримання БУРКІВСЬКОГО відомості про його судимість відомі не були.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 понятий огляду місця події показав, що дійсно разом з іншим раніше невідомими понятим за запрошенням працівників поліції приймав участь в огляді місця події по вул. Симиренко, під час якого чоловік, якого вже не пам`ятає і не впізнає, видав поліцейським за пазухи куртки («виймав та видавав»), як він пам`ятає, в целофановому пакеті білий порошок схожий на пральний порошок, та невелику коробку з білими таблетками, ваги не бачив. Як уточнив свідок, він того разу лише один раз в житті приймав участь у слідчій дії як понятий, у протоколі цієї слідчої дії, який був йому оголошений і в якому він тоді підписався, було відображено все правильно, зауважень ні хто не мав. Як також показав свідок, затриманий майже ні чого не пояснював, поводив себе спокійно, скарг не заявляв, на нього ніхто не тиснув, а з приводу вилученого наркотику пояснив, що той належить йому і зберігав для вживання.

Не зважаючи на те, що свідок ОСОБА_16 повідомив, що за значним перебігом часу вже не пам`ятає всіх обставин цієї події, звертають на себе увагу окремі деталі, які цей свідок самостійно пригадав та які отримали своє підтвердження під час допиту обвинуваченого щодо його перебування в автомобілі білого кольору на час приїзду слідчого, а також під час дослідження відеоматеріалу щодо затримання в холодну пору року (всі люди, як і затриманий були у куртках, куртка останнього мала чорний колір), в темну пору доби (близько десятої години вечора), вилучені речі розкладалися перед ногами затриманого і все це знімалося на відео, кількість виданого затриманим порошку становила приблизно пів пакета чаю чи прального порошку та була достатньою, щоб присипати звичайний гаманець.

Ознайомившись з протоколом огляду місця події від 01 грудня 2015 року, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 підтвердили свою причетність до складання цього процесуального документу, при цьому ОСОБА_13 - як особа, що його безпосередньо складала, а ОСОБА_16 як понятий, що підписав цей документ під номером № 1, повністю підтвердивши при цьому, кожний окремо, зміст вказаного документу.

Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що вказані свідки брали участь в його затриманні та проведенні огляду місця події, при цьому ОСОБА_13 як слідчий, ОСОБА_14 , як співробітник оперативного підрозділу, а ОСОБА_16 як понятий, повністю підтвердивши при цьому показання останнього щодо ходу слідчої дії огляд місця події.

За таких обставин суд оцінює критично як недостовірні показання свідка ОСОБА_17 про те, що затримання ОСОБА_9 відбулося тиждень тому, оскільки ці показання очевидно спростовуються іншими наведеними доказами, а також й подальшим уточненням самого свідка про те, що ці події відбувалися до нового року. Крім того, суд визнає допустимим доказом винуватості обвинуваченого всі дані, які містить вказаний протокол огляду місця події, оскільки ці дані отримані у спосіб, з підстав та у порядок, передбачені процесуальним законом, зокрема ч. 3 ст. 214, ч.ч. 2 та 7 ст. 223, ст. 237 КПК України. Відтак, показання обвинуваченого, які не суперечать результатам вказаної слідчої дії, як власне за таких умов і показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , суд також визнає достовірними.

Суд критично оцінює як недостовірні показання обвинуваченого щодо обставин, які передували проведенню протоколу огляду місця події, зокрема про нібито фальсифікацію доказів обвинувачення, оскільки ці звинувачення у бік працівників поліції не тільки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а й об`єктивно спростовуються даними фіксації огляду місця події, а також показаннями вказаних свідків, свідчення яких не мають ознак змови. Крім того, обвинувачений з приводу цього давав вкрай суперечливі показання. Так, з одного боку, стверджував, що намагався уникнути кримінальної відповідальності з причин зухвалої фальсифікації (підкидання) доказів проти нього, а з іншого, діючи з цією ж метою, фактично оговорив себе у вчиненні тяжкого злочину, заявивши про достовірність таких доказів, хоча саме у такому випадку невідворотність покарання стала очевидною. Обвинувачений пояснював, що розгубився, коли побачив працівників поліції, однак, не зміг пояснити тривалий характер такої нібито «розгубленості» - протягом декількох годин. Більш того, ОСОБА_6 не зробив з приводу фальсифікації доказів жодного протесту чи заяви, спілкуючись в присутності безсторонніх понятих із слідчим, який не мав відношення до працівників ВБНОН, так само і тривалий час після того, перебуваючи на волі, в тому числі і вже після оголошення 04 березня 2016 року первісної підозри у вчиненні злочину (з 01 грудня 2015 року по 22 квітня 2016 року). Дії працівників поліції він також не оскаржував, заяву про злочин не подавав. Оцінює ці дані суд і на фоні відсутньої інформації про застосування будь-якого фізичного насильства до обвинуваченого, що останній також підтвердив. У судових дебатах, знову намагаючись пояснити таку свою поведінку, обвинувачений взагалі вказав на те, що вважав такі дії правоохоронців як розіграш чи намір «розвести на гроші», який нічим не закінчився, а тому його залишили у спокої, саме тому до цих подій серйозно не ставився.

На надуманість версії сторони захисту щодо тиску на ОСОБА_9 з боку працівників поліції як особу, що перебуває під іспитовим строком, вказує їх необізнаність про судимість ОСОБА_9 , що підтверджується крім показів свідка ОСОБА_19 і даними введення в електронний банк повідомлення про злочин за ч. 1 ст. 309 КК України (а. 38, 41).

На нещирість показань обвинуваченого в цій частині, що стосується нібито фальсифікації доказів обвинувачення, вказує і той факт, що під час своїх вільних пояснень ОСОБА_6 повідомив лише про пакунок, який нібито йому заштовхали працівники поліції за куртку, а з приводу двох пакетиків з пазовим замком згадав як також підкинуті поліцейськими тільки після переглянутого відео слідчої дії, відповідаючи на додаткове питання прокурора.

Крім того, добровільний характер дій обвинуваченого під час проведення огляду місця події, які мали ознаки співробітництва, підтверджується і його власними письмовими заявами на адресу поліції про отримання особистих речей та відсутність претензій до працівників поліції через відсутність будь-якого тиску з їх боку, а також про його зобов`язання з`являтися за першою вимогою до слідчого. Вказані дві заяви, як визнав обвинувачений в судовому засіданні під час їх дослідження, були складені ним особисто і добровільно, їх зміст відповідає дійсним обставинам справи, а щодо дати, то ним помилково через хвилювання поряд з місяцем «12» був вказаний і рік «2012», замість «2015», хоча ці події відбувалися 01 грудня 2015 року (а. 60-61). Аналогічно не містять таких скарг й інші процесуальні документи, до яких обвинувачений вносив дані (а. 77-83)

У судовому засіданні не здобуто і стороною захисту не надано доказів, які хоча б з малою долею вірогідності, враховуючи правову позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини (Див., напр.: постанова у справі "Ваньян проти Російської Федерації" (Vanyan v. Russia) від 15 грудня 2005р., скарга № 53203/99; постанова у справі "Романаускас проти Литви" (Ramanauskas v. Lithuania) від 05 лютого 2008р., скарга № 74420/01), давали обґрунтовані підстави припускати те, що придбання чи зберігання ОСОБА_8 психотропної речовини відбулися завдяки провокації чи підбурювання з боку сторонніх осіб.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта № 263х від 11 січня 2016 року, вилучені під час огляду місця події 01 грудня 2015 року: пластмасова ємність прямокутної форми білого кольору із жовтою кришкою (об. 1) містила психотропну речовину амфетамін масою у речовині 128,094г; поліетиленовий пакетик з пазовим замком (об. 2) містив психотропну речовину амфетамін масою у речовині 12,222г; загальний поліетиленовий пакет чорного кольору (об. 3) містив психотропну речовину амфетамін масою у речовині 0,019г, а всього загальна маса амфетаміну в речовині 140,335г. Крім того, вилучені під час вказаного огляду місця події міні ваги марки «Saturn» мали нашарування, маса амфетаміну в яких становила 0,0007г, марлеві тампони зі змивами рук ОСОБА_9 не містять слідів наркотичних засобів чи психотропних речовин. В інший частині висновок експерта суд залишає поза увагою, будучи обмеженим межами обвинувачення. При цьому також експертом встановлено, що об`єкти дослідження (пластмасова ємність прямокутної форми, поліетиленовий пакетик з пазовим замком та міні ваги марки «Saturn») надійшов у поліетиленовому пакеті чорного кольору (об. 3), горловина якого була обв`язана ниткою, кінці якої опечатані паперовими смужками, на яких у свою чергу є відбитки печатки «Для пакетів № 1 МВС України. Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві» та пояснювальний напис «01.12.2015 вилучено за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 25-а у гр.. ОСОБА_20 , 1985 р.н., особа, у якої вилучено ОСОБА_20 », підписи поняті 1 /Каминський АА /підпис/ 2 ОСОБА_12 /підпис/, слідчий: /підпис/ ОСОБА_10 , при цьому слідів порушення цілісності пакування, що забезпечує зберігання об`єктів дослідження й запобігання несанкціонованому доступу, не виявлено, що також знайшло своє повне підтвердження під час дослідження фото таблиць як додатків до даного висновку експерта (а. 49-55).

Суд бере до уваги, що вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, який має достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження (дані безпосереднього огляду поєднані з проведенням експерименту), яким не суперечить, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про належність вилучених 01 грудня 2015 року під час огляду місця події речовин до психотропних.

Всупереч доводам захисту у матеріалах провадження відсутні і в судовому засіданні не здобуті дані про те, що експерт Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України перебував у службовій чи іншій залежності від Святошинського управління поліції ГУ НП у м. Києві, Київської міської прокуратури № 8, а так само від захисника та обвинуваченого як сторонами кримінального провадження.

Висновки експерта на користь обвинуваченого (щодо змивів рук) додатково вказують тільки на об`єктивність проведеного експертом дослідження.

Цілісність пакування та його задокументована відповідність первісним даним, які містить протокол огляду місця події від 01 грудня 2015 року, дають підстави суду відхилити заперечення сторони захисту про можливу заміну предмета експертного дослідження як вочевидь надуману. Що ж стосується наявних у протоколі огляду та висновку експерта розбіжностей у відтінках за кольором та станом речовини, яку було вилучено в ОСОБА_9 і яка була предметом експертного дослідження (порошкоподібна речовина з жовтуватим відтінком та збита у грудки волога речовина рожево-бежевого кольору), то суд визнає їх дрібними і такими, що перебувають у межах похибки сприйняття та опису різними особами одного і того ж самого предмета, тим більше, коли одна це робить пізно у вечорі, а інша вдень в умовах та з використанням можливостей експертної установи (а. 42; 49-50). Це саме стосується і очевидної описки на першому аркуші висновку експерта в якому прізвище обвинуваченого вказано як « ОСОБА_21 », хоча у подальшому зазначається правильно «БУРКІВСЬКИЙ» (а. 49).

За таких обставин, ґрунтуючись на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, тлумачачи при цьому всі сумніви на користь обвинуваченого, суд вважає доведеним факт незаконного зберігання ОСОБА_8 при собі психотропної речовини амфетамін масою в речовині 140,335г.

Об`єктивно і безспірно доведений під час судового розгляду факт незаконного зберігання ОСОБА_8 психотропної речовини прямо вказує на його причетність і до її незаконного придбання, при цьому те, що не встановлено конкретних обставин її придбання (час, місце, умови та джерело), не впливає на правову оцінку таких дій ОСОБА_9 як злочинних, що мали триваючий характер і були припинені лише 01 грудня 2015 року.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 , повторно без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою в речовині 140,335г, тобто в особливо великих розмірах, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 3 ст. 309 КК України.
З огляду на викладене, скарги обвинуваченого про нібито безпідставне його кримінальне переслідування в межах даного провадження та фальсифікацію доказів є надуманими і не можуть бути задоволені.

Враховуючи принцип безпосередності, суд позбавлений можливості давати оцінку іншим фактичним даним, які можливо і одержані сторонами, проте не були предметом дослідження судом і не охоплюються межами висунутого обвинувачення.

Суд на виконання обов`язків щодо захисту прав людини, перевіривши доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 та його самого про порушення кримінального процесуального закону стороною обвинувачення під час досудового розслідування, з`ясував, що окремі з них є небезпідставні.

Так, суд вважає обґрунтованими доводи захисту про порушення органом досудового розслідування прав та особистих свобод обвинуваченого у зв`язку із неналежним процесуальним оформленням його фактичного затримання (ст. 209 КПК України), яке тривало з вечора 01 грудня по ніч 02 грудня 2015 року. У цій частині скарга має бути задоволена.

Також у строк попереднього ув`язнення обвинуваченому має бути зараховано час, коли він перебував у суді під час розгляду щодо нього (04 березня 2016 року) під контролем працівників правоохоронного органу клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як видно з витягу реєстру кримінального провадження, внесене до ЄДРДР за № 0011960 від 02 грудня 2015 року, органу досудового розслідування була відома особа, причетна до злочину і затримана безпосередньо на місці його вчинення (а. 41), що також підтверджено повідомленням про початок досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України (а. 38). Як вбачається з протоколу огляду місця події від 01 грудня 2015 року (а. 42-43), в розпорядженні слідчого потрапили безспірні дані, джерело яких визнано доказами, про те, що протиправні дії вчинені ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто обвинуваченим.

Натомість, в порушення імперативних вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, маючи станом на 02 грудня 2015 року достатні докази для підозри конкретної особи - ОСОБА_4 у вчиненні злочину, така підозра останньому в розумний строк повідомлена не була, внаслідок чого сторона обвинувачення збирала докази, штучно позбавивши обвинуваченого такого права, не надавши йому статусу рівноправної сторони провадження. Письмове повідомлення обвинуваченому про підозру вперше було вручено останньому лише 04 березня 2016 року (а. 64).

Оцінюючи вказані обставини, суд вважає, що штучне обмеження сторони захисту у праві збирати та подавати докази нарівні із іншої стороною провадження, яка активно користувалася своїми правами, діючи самостійно, свідчить про порушення принципу змагальності кримінального провадження. Разом з тим, виявлені порушення кримінального процесуального закону не впливають на допустимість та достовірність одержаних стороною обвинувачення доказів в їх сукупності.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_23 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, ступень небезпечності виявленої при ньому речовини, її розміри, дані про особу винного, який вчинив злочин під час іспитового строку (а. 97-101), відтак належних висновків для себе не зробив, одружений (а. 111), працює та характеризується позитивно (а. 114-118), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а. 109-110), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. 106, 108), відтак відсутні сумніви щодо його осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_23 , не встановлено.

Подану стороною захисту довідку про статус учасника АТО батька обвинуваченого (а. 113) суд вважає такою, що не тільки не пом`якшує, а й навпаки посилює моральну відповідальність ОСОБА_9 перед батьком та всією його сім`єю на фоні виняткової довіри, яку йому було надано попереднім рішенням суду про можливість виправлення в умовах без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначає ОСОБА_23 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_23 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, від відбування покарання призначеного за яким був звільнений з випробуванням та іспитовим строком - невідбута частина становить два роки.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 , з огляду на дані про його особу (судимість), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і обрати щодо обвинуваченого в порядку ст. 377 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. ст. 177179, 194, 336, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
На підстави ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_23 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_24 покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Змінити раніше обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ взявши його під варту в залі суду, і до набрання вироком законної сили і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13.

Про зміну запобіжного заходу засудженому ОСОБА_25 повідомити Шевченківське УП ГУНП у м. Києві.
У строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_23 за даним вироком зарахувати строк його фактичного затримання у період з 01 по 02 (включно) грудня 2015 року, а також 04 березня 2016 року, тобто всього три дні.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, який рахувати з дня приведення даного вироку в частині взяття засудженого під варту до виконання з урахуванням трьох днів фактичного затримання до набрання вироком законної сили, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_23 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути із ОСОБА_9 на відшкодування судових втрат за експертизу 1 107 (одну тисячу сто сім) грн 96 коп в дохід держави.
Речові докази: психотропна речовина амфетамін (маса у сухій речовині 140,335г), канабіс масою 0,84 г, електронні ваги, тампони із змивами рук, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (а. 38) знищити; інші зберігати при матеріалах справи.
Скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про порушення органом досудового розслідування його прав та особистих свобод у зв`язку з неналежним процесуальним оформленням його фактичного затримання (ст. 209 КПК України), а також про порушення органом досудового розслідування принципу змагальності кримінального провадження задовольнити, визнавши ці дії неправомірними.

В іншій частині скарги ОСОБА_9 та його захисника залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ ОСОБА_26