Справа №585/1047/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/873/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайоного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року і не зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що на призначене засудженому ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі не розповсюджуються правила ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 порушується питання про скасування ухвали суду та постановлення нової про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні його клопотання є дискримінаційним і таким, що суперечить судовій практиці судів першої інстанції інших областей. Вважає, що судом самовільно трактовано положення закону «Савченко» і безпідставно не застосовано цей закон відносно нього.

Просить притягнути суддю, який постановив відносно нього рішення, до дисциплінарної відповідальності за дискримінаційне рішення відносно нього.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого, прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Із матеріалів провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Київської області від 22 липня 2008 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст. 115 ч. 1, 289 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Апеляційного суду Київської області від 22 липня 2008 року відносно ОСОБА_8 набрав законної сили 16 квітня 2009 року.

Статтею 51 КК України передбачено вичерпний перелік видів покарань, де зокрема в частині 2 п.п. 11,12 здійснено розмежування позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, відповідно.

Стаття 63 КК України розглядає позбавлення волі на певний строк, як ізоляцію засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України. Позбавлення волі є строковим покаранням.

Статтею 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк, тобто довічне позбавлення волі не має строкового виміру.

Кримінальним кодексом України здійснено чітке розмежування позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, як різних за свою суворістю покарань.

В статті 72 частині 1 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, який визначено, позбавлення волі на певний строк.

Положеннями частини 5 статті 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому необхідною і достатньою умовою застосування вище зазначених положень є призначення покарання у виді позбавлення волі, як строкового покарання, що дає можливість перевести попереднє ув`язнення у строк позбавлення волі.

У даному випадку засудженому ОСОБА_8 призначено довічне позбавлення волі, що не є строковим покаранням та не є передумовою для застосування положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 VIII.

Судом першої інстанції правильно зроблено обгрунтований висновок про не можливість застосування відносно засудженого ОСОБА_8 Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_8 з приводу притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, який постановив рішення в суді першої інстанції, колегія суддів вважає його не обґрунтованим. Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди суд апеляційної інстанції, крім рішень, передбачених пунктами 1-5 частини першої цієї статті, має право скасувати вирок і направити кримінальне провадження:

1) до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, якщо угода була укладена під час судового провадження;

2) до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була укладена під час досудового розслідування.

Разом з тим, під час перегляду судового рішення відповідно до положень КПК України у апеляційного суду відсутні повноваження на притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407,418, 419, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ст. 72 ч. 5 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4