У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року.

За вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2012 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за частинами 1, 2 ст. 263, ч. 2 ст. 289, пунктами 1, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року цей вирок залишено без зміни.
12 вересня 2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, в якій просив визнати незаконною санкцію статті у виді довічного позбавлення волі і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року заяву засудженого залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на її подачу і повернуто заявникові. Обґрунтовуючи своє рішення суд зазначив, що викладені у заяві обставини були відомі заявнику під час слухання справи в суді першої та апеляційної інстанцій, а отже, вони не є нововиявленими. Також суд указав, що заявник пропустив установлений законом строк для подачі заяви, а клопотання про поновлення цього строку відсутнє.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу місцевого суду змінено, виключено з резолютивної частини вказівку суду про залишення заяви без розгляду. В решті рішення суду першої інстанції залишено без зміни.
Як убачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями, засуджений порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону. Засуджений указує на безпідставність висновків суду про пропущення ним строку на звернення із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, при цьому посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, винесені в інших справах 09 липня 2013 року та 20 травня 2014 року. Також вказує на порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами розглядав той же суддя, що й постановив вирок.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання скарги, доводи прокурора, який підтримав скаргу частково, просив скасувати судові рішення внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні в судах апеляційної та касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Частина 1 ст. 464 КПК містить пряму заборону на участь у розгляді заяви та перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання.

Всупереч наведеним вимогам процесуального закону заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2012 року щодо нього розглядав суддя ОСОБА_7 , який постановив цей вирок. На зазначене порушення суд апеляційної інстанції не звернув уваги.

Наведене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування судових рішень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами регулюється главою 34 КПК. Зокрема, ст. 464 цього Кодексу визначено порядок розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та перелік тих процесуальних рішень, які має винести суд у разі недотримання заявником вимог до такої заяви. Згідно з ч. 3 зазначеної норми закону, в разі якщо заяву подано після строку, визначеного ч. 1 ст. 461 КПК, і особа не порушує питання про його поновлення, то ця заява підлягає поверненню.

Однак місцевий суд без відкриття провадження за заявою усупереч зазначеним вимогам закону провів судове засідання і виніс ухвалу про повернення цієї заяви.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року, винесену за заявою ОСОБА_6 , та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3