У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у частково закритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.3 ст.115 ч.2 п.7, ст.115 ч.2 пп.7,13, ст.189 ч.2, ст.189 ч.4, 307 ч.1 КК України, та відносно ОСОБА_17 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.3, ст.115 ч.2 п.7, ст.115 ч.2 пп.7,13, ст.189 ч.2, ст.189 ч.4, 307 ч.1 КК України, та у відношенні ОСОБА_17 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували і під час обрання кожному із обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, кожен обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, на теперішній час перед винесенням вироку по справі є неможливим зміна запобіжного заходу, оскільки існує вірогідність ухилення обвинувачених від суду з метою уникнути від можливого покарання та кримінальної відповідальності.

Представники потерпілих ОСОБА_18 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтримали думку прокурора та зауважили на те, що тривалий час перебування обвинувачених під вартою викликаний об"єктивними причинами, що не можна визнати порушенням розумних строків судового розгляду, полагалися на розсуд суду при вирішенні цього питання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_17 - ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які ризики невиконання обвинуваченою своїх процесуальних обов"язків, мотиви, які наводить суд, продовжуючи термін дії запобіжного закоду, суперечить практиці Європейського суду з прав людини та порушує право обвинувачених на розумний розгляд справи.

Обвинувачена ОСОБА_17 підтримала позицію захисників та просила обрати щодо неї інший запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - ОСОБА_10 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо його підзахисного, оскільки саму по собі тяжкість обвинувачення не можна покласти в основу рішення щодо продовження терміну дії найсуворішого запобіжного заходу при тому, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження у суді та є голослівним, а практика Європейського суду з прав людини говорить про необхідність вирішення цього питання на користь захисту прав обвинувачених на особисту свободу.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку захисників та просив обрати щодо нього інший запобіжний захід.

Колегія суддів, вислухавши думку усіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження клопотаннь, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, при цьому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема,забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, вчинити дії, перелічені у п.1-5 зазначеної статті. Крім того, під час вирішення зазначеного питання колегія суддів враховує вимоги ч.1 ст.178 КПК України .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_17 обвинувачується у вчинені злочинів на території м. Запоріжжя у складі організованої групи, її дії кваліфіковані органами досудового слідства як вимагання із кваліфікуючими ознаками за ч.4 ст. 189 КК України, за яке Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Зазначений злочин відноситься до особливо тяжких злочинів.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи заявлені клопотання колегія суддів зазначає, що у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_17 існує ризик того, що обвинувачена, перебуваючі на волі, можє ухилитися від суду, оскільки згідно змісту пред"явленого обвинувачення прокурором зазначено про те, що ОСОБА_17 скоїла інкримінований їй злочин у складі організованої групи, частина членів якої на теперішній час ухиляється від слідства та суду, місце їх перебування невідомо. Зазначений факт доводить вірогідність того, що ОСОБА_17 може повторити незаконну процесуальну поведінку інших осіб, які на думку сторони обвинувачення під час вчинення злочинів діяли спільно та організовано.

Оцінюючи відомості, надані стороною захисту, щодо наявності в обвинуваченої ОСОБА_17 міцних соціальних зв"язків, які доводять відсутність у неї наміру ухилитися від суду, колегія суддів зауважує на те, що дійсно обвинувачена має власну родину (чоловіка), із яким мешкала окремо в орендованому будинку у Запорізькій області, та мати похилого віку, яка, за поясненнями сторони захисту, потребує стороннього догляду. Однак, аналізуючи наведені факти, колегія суддів зауважує, що не дивлячись на це, сама по собі наявність у ОСОБА_17 родичів та родинних зв"язків із ними не враховуються судом як підтвердження неможливості обвинуваченої уникнути від суду т.я. ОСОБА_17 та члени її родини мають власні доходи та зв"язки у сфері підприємництва та місцевої влади, що може сприяти ухилитися останній від суду.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, вік та стан її здоров"я, який не перешкоджає знаходженню в умовах СІЗО, наявність соціальних зв"язків, які не підтверджують відсутність існування небезпеки переховування, колегія суддів приходить до висновку, що на теперешній час тримання під вартою є єдиним запобіжним заїходом, який забезпечить запобігання ризику, передбаченому п.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_16 , колегія суддів зазначає, що ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів особливо тяжких злочинів та тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне, до моменту затримання за місцем реєстрації не проживав, тимчасово мешкав у найманому житлі, тобто неодноразово змінював адреси свого проживання, власної родини не має, що підтверджує той факт, що обвинувачений не має місцих соціальних зв"язків. При цьому позитивна характеристика обвинуваченого не може спростувати ризику ухилитися від суду та кримінальної відповідальності.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_16 може продовжити здійснювати злочинну діяльність та ухилитися від суду, що є наявними ризиками у даному кримінальному провадженні, які не спростовані стороною захисту, тому з метою запобігання зазначеним ризикам та забезпечення цілей правосуддя щодо справедливого судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 , а також і щодо ОСОБА_17 . При цьому, сам по собі факт тривалого перебування обвинувачених під вартою, не можє слугувати єдиною обставиною зміни запобіжного заходу при наявності обгрунтованих доказів існування ризиків кримінального провадження і щодо ОСОБА_16 , щодо ОСОБА_17 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 331, 350 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора щодо продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_17 та ОСОБА_16 задовольнити.

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці до 29 вересня 2016 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці до 29 вересня 2016 року включно.

Копію ухвали в частині продовження терміну дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_17 надіслати для виконання Запорізькому слідчому ізолятору УДПтС України в Запорізькій області № 10.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

даСудді ОСОБА_3

ОСОБА_2