справа № 482/1506/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, за спеціальністю муляра-штукатура, не працюючого та не маючого постійної роботи, не військовозобов`язаного за станом здоров`я, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст.89 КК України про обвинувачення у скоєні кримінальних злочинів, що передбачені ст.ст.185 ч.1, 185ч.2, 309ч.1 КК України;
2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Комарів Віницького району Віницької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю кухаря, не одруженої, перебуваючої у відпустці за доглядом за дитиною, маючої на утриманні дочку 2012 року народження, вагітної зі строком вагітності 27 тижнів, зареєстрованої по АДРЕСА_3 , проживаючої по АДРЕСА_4 , раніше не судимої, про обвинувачення у скоєні злочинів, що передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачені: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Потерпілі у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання з розгляду справи не з`явилися, потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 надали суду письмові заяви про розгляд даної справи у їх відсутність, а потерпілий ОСОБА_9 без зазначення причин неявки.
СУД, В С Т А Н О В И В і ВВАЖАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
У ніч, з 29 на 30 січня 2015 року, більш точної години в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , проходив повз будівельний майданчик магазину ПП «Пластун», що розташований по вул. Леніна, 114, в м. Нова Одеса Миколаївської області, де побачив стоячий причіп вантажного автомобіля, що належав ОСОБА_7 .
Реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що його дії будуть таємними, заліз під причіп цього вантажного автомобіля та діючи умисно, протиправно, з корисною метою, демонтував і викрав з причіпа два наконечники гальмівної системи по ціні 150 гривень за штуку.
Незаконно заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 після цього з місця скоєння злочину зник, а в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У середині травня 2015 року, більш точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого тимчасового проживання в будинку своєї матері ОСОБА_8 , що розташований по АДРЕСА_4 і в цей час почула по гучномовцю пропозицію купівлі акумуляторів та інших речей бувших у використанні від проїжджаючих на автомобілі осіб ромської національності.
Реалізуючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , маючи безперешкодний доступ до приміщень домоволодіння, діючи протиправно, умисно, з корисливою метою, направленою на продаж цим особам ромської національності майна, скориставшись тим, що ОСОБА_8 перебувала в лікарні, викрала з приміщення веранди домоволодіння дві акумуляторні батареї марки «Веста» до автомобіля «МАЗ», вартістю 3000 гривень за кожний акумулятор, мотопомпу водяну марки «Форте», вартістю 2890 грн., а з господарського приміщення, викрала водяний насос «БЦМ», вартістю 1500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У травні 2015 року, в денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебував за місцем тимчасового проживання своєї співмешканки ОСОБА_4 , в будинку, що розташований по АДРЕСА_4 , де спільно з ОСОБА_4 і ОСОБА_10 вживали спиртні напої.
В цей час, в ході вживання спиртних напоїв, ОСОБА_3 погодився на пропозицію співмешканки ОСОБА_4 здійснити викрадення чавунних батарей опалення, що зберігалися в гаражному приміщення домоволодіння і належали ОСОБА_8 .
Реалізуючи виниклий корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 зателефонувала і знайшла покупця для батарей, а ОСОБА_3 разом з ОСОБА_10 , якого ввели в оману щодо належності вказаного майна їм, діючи умисно та протиправно, таємно викрали з приміщення гаражу шість чавунних батарей водяного опалення по чотири секції в кожній, вартістю 340 гривень за батарею.
Незаконно заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 , діючи повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 у групі осіб, в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, а саме реалізували їх фізичній особі за готівку, внаслідок чого завдали цими діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2040 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вчинили кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Крім того, в травні 2015 року, в денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого тимчасового проживання, в будинку, що розташований по АДРЕСА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 .
В цей час, в ході розмови, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_10 допомогти їй продати металевий диск від колеса вантажного автомобіля «МАЗ», що знаходився на території двору за місцем її тимчасового помешкання і належав ОСОБА_8 , але про фактичну належність якого ОСОБА_10 не повідомила.
Заручившись згодою ОСОБА_10 , та реалізуючи виниклий корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, що належить її матері ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, повторно, скориставшись відсутністю ОСОБА_8 , за допомогою ОСОБА_10 , який не знав істиною стану щодо власника цього майна, таємно викрала металевий диск від колеса вантажного автомобіля «МАЗ 5048», вартістю 850 гривень, який реалізувала фізичній особі за готівку, внаслідок чого завдала цими діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 850 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У червні 2015 року, у денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебував за місцем тимчасового проживання своєї співмешканки ОСОБА_4 , в будинку, що розташований по АДРЕСА_4 , куди прийшли його знайомі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
В цей час, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення п`яти поросят з сараю вказаного домоволодіння, які належали ОСОБА_8 .
Реалізуючи виниклий корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 повідомив присутнім, що ОСОБА_8 дозволила йому продати поросят, чим ввів в оману присутніх.
Після цього, ОСОБА_3 , маючи вільний доступ до приміщення сараю, діючи умисно та протиправно, скориставшись допомогою ОСОБА_12 , таємно викрав із сараю п`ять поросят, вагою по 10 кг і вартістю 500 гривень кожне, яких помістив в мішок та після цього розпорядилися ними на власний розсуд, а саме реалізував фізичній особі за готівку, внаслідок чого завдав своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілим не була відшкодована обвинуваченими.
Цивільний позов по справі потерпілими не заявлявся, процесуальні витрати по справі склали 691,20 гривень за проведення хімічних експертиз речового доказу.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаних в суді обвинувачених, які повністю визнали свою провину в інкримінованих їм в провину злочинах, а також доказами по справі являються досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєні інкримінованих їй в провину злочинах, що передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 розповіла про обставини вчинення нею цих викрадань чужого майна, з території домоволодіння її матері ОСОБА_8 , де вона тимчасового проживала зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 . Зазначила, що її мати ОСОБА_8 перебувала в лікарні з меншою дитиною, а отчим ОСОБА_9 , в цей час, перебував в зоні АТО. Заявила, що їй і співмешканцю були потрібні гроші, в зв`язку з чим, вона без дозволу матері, продала з дому два акумулятори від автомобіля «МАЗ», мотопомпу водяну та насос БЦМ особам циганської національності, які їздили на автомобілі по їх вулиці і скуповували ці речі. Також визнала, що продала ОСОБА_13 на металобрухт диск від колеса вантажного автомобіля «МАЗ» та чавунні батареї опалення, а виручені від реалізації гроші витратила на купівлю продуктів харчування і на купівлю ліків для матері. Зазначила, що чавунні батареї з гаражу домоволодіння матері ОСОБА_8 , вони викрали в двох за попередньою домовленістю зі співмешканцем ОСОБА_3 . Також пояснила і підтвердила, що її співмешканець ОСОБА_3 викрав з дому п`ять поросят, вагою по 10 кг кожне, яких продав ОСОБА_14 , а виручені від реалізації гроші вони також використали на купівлю продуктів харчування. Свою вину в інкримінованих їй у провину злочинах визнала повністю, кається у скоєному і просить суд суворо її не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні у скоєні злочинів, що передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_3 , в суді, зазначив і розповів, що він співмешкав із ОСОБА_4 і проживав з нею спільно у будинку її матері ОСОБА_8 , що розташований по АДРЕСА_4 і, що він дійсно в ніч з 29 на 30 січня 2015 року викрав два наконечники гальмівної системи з причепу, який перебував біля території магазину ПП «Пластун». Визнав по цьому епізоду розмір заподіяної потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 300 гривень. Також пояснив, що їм були потрібні грошові кошти на продукти, внаслідок чого вони вдвох з ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою, викрали з гаражу домоволодіння її матері ОСОБА_8 , коли остання перебувала у лікарні, шість штук чавунних батарей від системи водяного опалення, які продали на металобрухт ОСОБА_15 .
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що він викрав з сараю домоволодіння ОСОБА_8 п`ять поросят, які продав ОСОБА_14 на 2000 гривень. Свої дії пояснив тим, що ОСОБА_8 обіцяла йому і ОСОБА_4 за роботу подарувати двох поросят. Зазначив, що отримані від реалізації цього майна гроші, вони витрачали на продукти харчування.
Також заявив, що він з 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, з приводу вживання коноплі. Визнав, що влітку 2015 року, в балці, що на околиці м. Нова Одеса, він назбирав рослини дикоростучої коноплі, після чого приніс їх додому, де тимчасово мешкав в будинку по АДРЕСА_5 , де їх висушив, подрібнив, з метою подальшого власного вживання шляхом куріння. Пояснив, що він був присутнім при вилучені працівниками міліції коноплі з будинку, де він тимчасово проживав і, що там, крім нього був і власник цього будинку і, що вилучення коноплі проходило без ухвали суду, але він визнав коноплю за свою. Свою вину визнає повністю, в зв`язку з чим, просить суд не позбавляти його волі.
Вислухавши покази обвинувачених, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченими своєї провини у скоєні інкримінованих їм злочинів, їх вина у скоєні викрадань чужого майна, що передбачені ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України повністю доведена в судовому засіданні фактичними даними, які викладені в досліджених в суді документах кримінального провадження.
Так, по епізоду викрадення обвинуваченим ОСОБА_3 двох наконечників гальмівної системи від причепу вантажного автомобіля ПП «Пластун» його вина доводиться:
- протоколом прийняття заяви потерпілої і письмовою заявою ОСОБА_7 про вчинений злочин, витягом з ЄРДР про реєстрацію заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього, з яких вбачається факт вчинення цього викрадення;
- протоколом огляду викрадених наконечників гальмівної системи, що були видані працівникам міліції обвинуваченим ОСОБА_3
- довідкою про вартість наконечників гальмівної системи до причепу вантажного автомобіля типу «КАМАЗ»
- довідкою про передачу двох викрадених наконечників гальмівної системи до причепу вантажного автомобіля, як речових доказів, до камери зберігання речових доказів Новоодеського РВ УМВС.
По епізоду викрадення ОСОБА_4 двох акумуляторів від автомобіля «МАЗ», мотопомпи водяної марки «Форте», та водяного насосу БЦМ, вина ОСОБА_4 доводиться:
- протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 та її письмовою заявою про вчинений злочин, витягом з ЄРДР про реєстрацію заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього, з яких вбачається факт вчинення цього викрадення;
- довідкою про вартість акумуляторної батареї марки «Веста»
- довідкою про вартість водяної мотопомпи «Форте»
- довідкою про вартість насосу «БЦМ»
По епізоду викрадення ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у групі за попереднім зговором шести чавунних батарей водяного опалення з гаражу домоволодіння ОСОБА_8 , їх вина доводиться:
-протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про вчинений злочин, витягом з ЄРДР про реєстрацію заяви потерпілої про вчинення злочину, з яких вбачається факт вчинення цього викрадення.
-довідкою про вартість чавунної батареї опалення на чотири секції.
По епізоду викрадення ОСОБА_4 диска від колеса вантажного автомобіля «МАЗ», її вина доводиться:
-протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 та її письмовою заявою про вчинений злочин, витягом з ЄРДР про реєстрацію заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього, з яких вбачається факт вчинення цього викрадення
-протоколами пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_15 , в процесі чого свідок ОСОБА_15 впізнав по пред`явленим йому на фотознімках, осіб, які збували викрадені речі, як обвинуваченого ОСОБА_3 і обвинувачену ОСОБА_4
-довідкою про вартість диска від колеса вантажного автомобіля «МАЗ».
По епізоду викрадення п`яти поросят з сараю домоволодіння ОСОБА_8 вина ОСОБА_3 доводиться:
-протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про вчинений злочин, витягом з ЄРДР про реєстрацію заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом огляду місця пригоди та фото таблицею до нього, з яких вбачається факт вчинення цього викрадення
-довідкою про вартість викрадених поросят.
Обвинувачений ОСОБА_3 , згідно висновків, проведених по його справах судово-психіатричних експертиз №357 від 15.07.2015 року та №426 від 02.09.2015 року, визнаний осудною особою, який не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу кожного з них, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованих йому в провину злочинах, що передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі і його признательними показами та показами допитаної в суді обвинуваченої ОСОБА_4 щодо інкримінованих йому епізодів з викрадення чавунних батарей та поросят у потерпілої ОСОБА_8 , які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами та які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованих їй в провину злочинах, що передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, повністю доведена дослідженими в суді доказами, в тому числі її признательними показами та показами допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 щодо інкримінованих їй епізодів викрадення чавунних батарей та поросят у потерпілої ОСОБА_8 , які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами та які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.ст.185ч.1, 185ч.2 та ст.309 ч.1 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувальних актів, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України являється правильною, а тому, суд його дії кваліфікує за ст.185ч.1 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), а також його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.185ч.1 КК України, так як вона вчинила таємне викрадення чужого майна(крадіжку), а також за ч.2 ст.185 КК України, так як вона вчинила таємне викрадення чужого майна(крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Що ж стосується пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення у скоєні злочину, що передбачений ст.309 ч.1 КК України, то суд, після проведеного в судовому засіданні дослідження всіх фактичних обставин цієї справи, їх аналізу та оцінки, приходить до висновку, що обвинуваченням не доведено належними та допустимими доказами склад цього злочину у діянні ОСОБА_3 , в зв`язку з чим, через недоведеність вини ОСОБА_3 у вчинені злочину, що передбачений ст.309ч.1 КК України, його слід виправдати за цим обвинуваченням.
Цей висновок суду ґрунтується на наступному:
Так, з пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення у скоєні злочину, що передбачений ст.309ч.1 КК України вбачається, що це обвинувачення ґрунтується на факті виявлення працівниками міліції Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області наркотичних засобів каннабісу, вага якого в перерахунку на суху речовину складає 6,175 грамів та муштука для куріння на стінках якого виявлені нашарування смоли каннабісу на території тимчасового помешкання ОСОБА_3 в домоволодінні по АДРЕСА_5 .
Разом з тим, аналіз досліджених в суді доказів і фактичних обставин справи, дають підстави суду стверджувати, що ці отримані працівниками міліції докази щодо виявлення та вилучення наркотичних засобів були одержані ними із суттєвими порушенням чинного кримінально-процесуального законодавства, а тому не можуть бути належними і допустимими доказами вини ОСОБА_3 по цьому обвинуваченню, в зв`язку з чим, всі інші похідні докази від цього основного доказу, через вищевказане, також являються недопустими доказами.
Так, відповідно до вимог ст.ст.86-87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуального рішення та на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Так, з досліджених в суді фактичних обставин справи, а саме: з рапорту начальника СКР Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_16 від 18.08.2015 року, вбачається те, що працівникам міліції була відома інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем свого тимчасового проживання в будинку по АДРЕСА_5 зберігає наркотичні засоби для власного вжитку, але разом з тим, в супереч вимог ст.ст.233-235, 237 КПК України, огляд, а фактично обшук приватного домоволодіння особи, виявлення там і вилучення цих наркотичних засобів, було проведено працівниками міліції без попереднього отримання дозволу(ухвали) слідчого судді про проведення такої дії, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, в зв`язку з чим, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.87 КПК України, всі обставини, що викладені в оформленому працівниками міліції протоколі огляду місця події від 18.08.2015 року по виявленню і вилученню наркотичних засобів каннабісу, суд визнає недопустимим доказом.
В зв`язку з цим, всі інші похідні від цього доказу обставини, такі, як висновки двох проведених по справі хімічних експертиз із дослідження виявлених в ході цього огляду наркотичних засобів, які самі по собі не вказують на ОСОБА_3 , як на особу, яка вчинила цей злочин, в зв`язку з цим, суд також вважає недопустими доказами.
Інші докази в цього приводу, в судовому засіданні сторонами по справі суду не подавались і судом не досліджувались.
Відповідно до існуючого принципу презумпції невинуватості, передбаченого ст.17 КПК України, жодна особа не може вважатися винуватою у скоєні злочину, поки її винуватість не буде доведена у порядку передбаченому КПК України і встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєні ним злочину, що передбачений ч.1 ст.309 КК України, не дивлячись на те, що він визнав свою провину, судом трактуються на користь обвинуваченого ОСОБА_3 , так як підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ст.ст.373-374 КПК України, якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений визнається виправданим, а за якими засуджений. Виправдувальний вирок ухвалюється судом, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Тому, за таких встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, не дивлячись на заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про повне визнання ним своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, суд приходить до висновку про недоведеність у судовому засіданні належними і допустимими доказами його вини у скоєні інкримінованого йому в провину злочину, що передбачений ст.309 ч.1 КК України.
За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ст.309 ч.1 КК України.
Що ж стосується й інших доводів захисту про недопустимість всіх інших зібраних по справі доказів винуватості ОСОБА_3 у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, через порушення права обвинуваченого на захист, то суд зазначає, що такі доводи захисту є безпідставними, в зв`язку з чим суд їх відхиляє через безпідставність.
Цей висновок суду ґрунтується на тому, що крім особистих признательних показів обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнаний осудним, щодо обставин скоєння ним цих злочинів і давав ці признательні свідченні в суді в присутності свого захисника, якого йому було призначено після встановлення факту наявності у нього психічних вад, його винуватість доводиться й іншими дослідженими в суді доказами, в тому числі даними в суді викривальними показами обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженими письмовими доказами (документами), які підтверджують факт скоєння ОСОБА_3 злочинів, передбачених ст.ст.185ч.1, 185 ч.2 КК України.
В зв`язку з такими обставинами, суд приходить до висновку, що не було порушення права на захист у обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду його справи, а тому всі ці досліджені в суді докази його винуватості являються належними і допустимими.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він являється працездатним, не військовозобов`язаним громадянином України, який не має постійної роботи, з 20.08.2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога Новоодеської ЦРЛ з приводу зловживання каннабіноїдами та з 2000 року перебуває на обліку у лікаря психіатра Новоодеської ЦРЛ з приводу органічного розладу особистості по астенічному типу внаслідок черепно-мозкової травми з легкою когнітивною недостатністю, не одружений, має неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, вважається раніше не судимим в порядку ст.89 КК України.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона являється працездатною, не військовозобов`язаною громадянкою України, яка має і доглядає малолітню дочку 2012 року народження, перебуває на обліку в жіночій консультації Новоодеської ЦРЛ в зв`язку з вагітністю, термін вагітності 27 тижнів, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не одружена, не судима, за місцем проживання характеризується посередньо.
Тому, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєних ними злочинів, так і враховує обставини їх скоєння, причини та умови, що привели обвинувачених до скоєння цих злочинів, роль та участь кожного з них у їх скоєні, їх матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я, та всі інші обставини, що характеризують їх особи та, як обтяжують, так і пом`якшують їм покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєні обвинуваченими злочин відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинені ними без зазначення слідством обставин, що обтяжують їм покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд враховує повне визнання ними своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ними діяння, та з урахуванням особи кожного з обвинувачених, не дають суду підстав, при призначені їм покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити їм покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинувачених.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєних злочинів, з урахуванням особи кожного обвинуваченого, їх ролі та участі у вчинені цього злочину, обставин, що пом`якшують їм покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, обвинуваченим має бути призначене для відбування покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно у виді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом, як для виправлення обвинувачених, так і для попередження вчинення ними нових повторних злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу кожного з обвинувачених та які значно пом`якшують їм покарання, з урахуванням повного усвідомлення ними своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого ними злочину, враховуючи стан вагітності обвинуваченої ОСОБА_4 та наявності у неї трирічної дочки, а також наявності малолітньої дитини у ОСОБА_3 , суд вважає, що каяття обох обвинувачених у скоєних ними діяннях дійсно являється щирим, а тому, приходить до висновку, що їх виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі, а з наданням можливості здійснити своє виправлення перебуваючи на волі, шляхом застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 та застосування ст.ст.75, 79 КК України до обвинуваченої ОСОБА_4 та з покладенням на них обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались, так як їх доля була вирішена на досудовому розслідуванні, у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі складають 691,20 гривень, за проведення хімічних експертиз наркотичних засобів, які через виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України, - слід віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід обвинуваченим під час досудового розслідування і судового розгляду справи не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання їм такого запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченим такого запобіжного заходу на час до набрання вироком суду законної сили.
Цивільні позови потерпілими не заявлялися.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочинів, що передбачені ст.185 ч.1 та ст.185 ч.2 КК України, а у пред`явленому йому обвинувачені за ст.309 ч.1 КК України виправдати за недоведеністю винуватості у вчиненні цього діяння.
Призначити ОСОБА_3 покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України - у виді арешту на строк (три) місяці;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
У відповідності з вимогами ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочинів, що передбачені ст.185 ч.1 та ст.185 ч.2 КК України і призначити їй покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України - у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
У відповідності з вимогами ст.ст.75, 79 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання
Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати по справі відсутні, речові докази не досліджувались.
Запобіжний захід у відношенні обвинувачених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи не застосовувався, в зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченим такого запобіжного заходу при ухвалені вироку на час до набрання ним законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченими в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченим і прокурору, а потерпілим, які не була присутніми в судовому засіданні, копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: