Єдиний унікальний номер 201/6804/16-к
Номер провадження 1-кп/201/265/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 15 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001173 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Микільське, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із не повною середньою світою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 12 лютого 1997 року за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 3, 229-6 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 45 КК України засудженого умовно з випробувальним терміном на 3 роки;

- 14 січня 1998 року за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 3, 145 ч. 1, ст. ст. 42, 43 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з конфіскацією майна,

- ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2000 року звільненого від відбування покарання на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 17 днів;

- 28 лютого 2001 року за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2, 229-6 ч. 2, ст. ст. 42, 43 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з конфіскацією майна;

- постановою Синельниковського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2003 року невідбутий термін у вигляді 1 року 4 місяців 23 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі відповідно до ст. 82 КК України;

- постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2004 року звільненого від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік;

- 11 жовтня 2005 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. ст. 70 ч. 1, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна;

- 30 листопада 2005 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ст. 187 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна;

- 08 червня 2006 року за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 162 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців;

- 19 липня 2006 року за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 186 ч. 2, ст. ст. 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців;

- постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2011 року звільненого від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 29 днів;;

- 11 травня 2011 року за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ст. 187 ч. 2, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць, з конфіскацією майна;

- ухвалою Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року невідбутий строк покарання у виді 2 років 3 місяців 20 днів позбавлення волі відповідно до ст. 82 КК України був замінений на обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15 березня 2016 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою, які раніше вчинила розбій, маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, поєднаного з проникненням в житло, потрапив у приміщення гуртожитку Українського державного хіміко-технологічного університету, розташованого по АДРЕСА_1 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням в житло, піднявся на четвертий поверх вказаного гуртожитку та незаконно проник до кімнати № 410. Далі, ОСОБА_7 побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка перебувала у вказаній кімнаті, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, висловив їй усну вимогу на передачу йому грошових коштів. Після чого, ОСОБА_7 , отримавши від потерпілої ОСОБА_8 відмову в передачі грошових коштів, дістав з внутрішньої кишені куртки, одягненої на ньому, кухонний ніж із красною рукояткою, та погрожуючи його застосуванням, подавив волю потерпілої ОСОБА_8 до вчинення будь-якого опору.

Далі, ОСОБА_7 , побачивши на великому пальці лівої руки потерпілої одягнену золоту каблучку, визначив її предметом свого злочинного посягання, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням в житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, тримаючи у руці ніж, таким чином погрожуючи його застосуванням, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, вільною лівою рукою зняв з пальця потерпілої золоту каблучку, вартістю 4 230 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши майнові збитки ОСОБА_8 на загальну суму розміром 4 230 гривень.

Далі, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 березня 2016 року, близько 10 години 20 хвилин, маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, поєднаного з проникненням в житло, потрапив у приміщення гуртожитку Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, розташованого по проспекту Гагаріна, 65 у м. Дніпропетровську.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням в житло, піднявся на другий поверх вказаного гуртожитку, де відрекомендувавшись потерпілій ОСОБА_9 співробітником поліції, вступив з останньою в діалог і під цим приводом разом з нею зайшов до кімнати № 215, де проживала остання, таким чином незаконно проник у дану кімнату.

Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я, поєднаного з проникненням в житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, дістав з правої зовнішньої кишені куртки, одягненої на нього, кухонний ніж з красною рукояткою та погрожуючи ним, подавив волю потерпілої ОСОБА_9 до вчинення будь-якого опору та висловив свою усну вимогу на передачу йому грошових коштів та золотих виробів.

Після чого, ОСОБА_7 , не дочекавшись від потерпілої ОСОБА_9 передачі зазначених ним цінностей, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, поєднаного з проникненням в житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, тримаючи у руці ніж, таким чином погрожуючи його застосуванням, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, заволодів жіночим гаманцем, який дістав з жіночої сумки, що стояла на стільці у кімнаті, який не становить матеріальної цінності для потерпілої та грошовими коштами, що знаходились у ньому в розмірі 415 гривень і поклав цей гаманець із грошима до внутрішньої кишені куртки, одягненої на ньому. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме викинув його біля вхідних дверей з кімнати № 215, спричинивши майнові збитки ОСОБА_9 на загальну суму 415 гривень.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням в житло, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України визнав у повному обсязі та суду показав, що до березня 2016 року потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не знав і відносин ніяких між ними не існувало. На той час він відбував покарання у виді обмеження волі в Ігренському виправному центрі № 133, а з лютого 2016 року знаходився на лікування у медичних закладах з приводу варикозного розширення вен та у березні цього ж року переніс операцію, а тому йому дуже були потрібні гроші. 15 березня 2016 року він вирішив піти до гуртожитку з метою заволодіння майном, при цьому, взяв із собою кухонний ніж із рукояткою червоного кольору загальною довжиною приблизно 15-18 сантиметрів. В цей же день, після 15 години, точний час вже не пам`ятає, він прийшов до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 , зайшов і піднявся на 3 чи 4 поверх, точно вже не пам`ятає, де зустрів молодого парня і попросив його купити йому цигарки, і останній пішов. Далі він спробував відкрити вхідні двері однієї з кімнат, які опинилися не запертими на ключ, зайшов до кімнати і побачив дівчину потерпілу ОСОБА_8 , яка відпочивала на ліжку. Він попросив у неї гроші десь 700-800 гривень, на що потерпіла відповіла, що у неї немає грошей. Далі він побачив на руці потерпілої золоту каблучку і попросив зняти, на що остання відповіла відмовою. Тоді він дістав кухонний ніж з внутрішнього карману своєї куртки і тримаючи його в руках, підійшов до потерпілої, яка в цей момент зжала руку з каблучкою в кулак, і сказав, що їй дорожче життя чи ні, при цьому, розвинув пальці і зняв каблучку. Після чого, сказав потерпілій 10 хвилин не виходити з кімнати і пішов. В подальшому продав каблучку у ломбарді на ж/м Тополь приблизно за 1800-2000 гривень, які витратив на ліки. 25 березня 2016 року він також вирішив піти до гуртожитку з метою заволодіння чужим майном. В цей же день приблизно до обіду, він прийшов до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 , при цьому, із собою він взяв той же кухонний ніж із рукояткою червоного кольору. Коли зайшов до гуртожитку, адміністратор запитала до кого він прийшов, на що він відповів, що прийшов у гості і піднявся на 2 поверх, підійшов до кімнати № 215, двері були злегка відкриті. Він постукав, на що дівчина сказала почекати хвилину. Після чого, вийшла дівчина потерпіла ОСОБА_9 , якій він представився співробітником поліції і сказав, що треба зайти у кімнату та поговорити. Далі вони зайшли до кімнати, присіли, він питав дівчину хто тут проживає та ще про якісь речі, а потім дістав кухонний ніж та тримаючи його в руках, сказав потерпілій віддати гроші і золото. При цьому, потерпіла дуже злякалася, підійшла до вікна, дістала із тумбочки 2 гривні і сказала, що це все що у неї є. Поруч із ним стояла жіноча сумка, з якої він дістав гаманець і поклав до себе у карман. Після чого, сказав потерпілій знімати сережки, вона відповіла, що вони не знімаються і крикнула. Тоді він сказав їй не кричати, він вже уходить. Після чого, він направився на вихід з кімнати, а потерпіла пішла за ним і просила пред`явити їй документи. Тоді біля вхідних дверей кімнати він викинув гаманець, якій забрав у потерпілої. Коли він спустився на перший поверх, потерпіла стала питати у вахтера, яким чином його пропустили у гуртожиток, вона все розповіла вахтеру, після цього викликали поліцію, до приїзду якої він встиг викинути кухонний ніж біля входу у гуртожиток, де його в подальшому в той же день виявили та вилучили працівники поліції. При цьому, не оспорював ні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, ні вартість майна, ні віну. З показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погодився у повному обсязі. В скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати і врахувати стан його здоров`я.

Допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Київського районного суду м. Одеси, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_7 раніше знайома не була і відносин між ними ніяких не існує. Зазначила, що вона навчається на 5 курсі Хіміко-технологічного університету м. Дніпропетровська, з 26 лютого по 15 березня 2016 року у неї проходила сесія в м. Дніпропетровську, під час якої вона жила в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . 15 березня 2016 року до гуртожитку вона повернулася о 12 годині та збирала речі, оскільки в той день поверталася у м. Одесу. Приблизно о 14 годині зайшов молодий хлопець та спитав, коли вона звільнить кімнату, так як він повинен заселитися, на що вона відповіла, що о 18 годині. Після того, як вона зібрала речі, вирішила відпочити перед дорогою. Далі, приблизно о 16 годині, до кімнати зайшов ОСОБА_7 та попросив у неї гроші 700 гривень, на що вона відповіла, що у неї грошей немає. Далі він сказав їй зняти золоту каблучку з пальця, але вона відповіла, що не буде її знімати. Тоді обвинувачений дістав з карману кухонний ніж з червоною рукояткою довжиною приблизно 15-20 сантиметрів і став погрожувати їй, при цьому, сказав, що їй дорожче життя чи каблучка. Після чого, обвинувачений, тримаючи ніж у руках, підійшов до неї, розвинув пальці і з силою зняв каблучку. Далі пригрозив не виходити з кімнати 10 хвилин і скрився. Вона почекала 10 хвилин і викликала поліцію. Додала, що вона сильно злякалася, оскільки коли, обвинувачений знімав з її руки каблучку, ніж тримав в руці, погрози застосування ножа, висловлені обвинуваченим, сприймала реально. Каблучка якою заволодів обвинувачений була із золота, вагою приблизно 4-5 грамів, вартістю 4 230 гривень. До теперішнього часу їй каблучку не повернули, цивільний позов до обвинуваченого не заявляла, претензій матеріального та морального характеру не має, висловила думку щодо призначення обвинуваченому покарання відповідно до закону. Додала, що добре запам`ятала ОСОБА_7 , а тому під час досудового розслідування серед пред`явлених їй осіб вона впевнено впізнала обвинуваченого за зовнішніми ознаками, статурою та рисами обличчя.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не знала і ніяких відносин не підтримувала. Зазначила, що проживає у кімнаті АДРЕСА_3 . 25 березня 2016 року, приблизно об 11 годині вона повернулася з навчання до гуртожитку і знаходилась у своїй кімнаті. В цей момент почула, що хтось смикнув за ручку вхідних дверей, вона крикнула, що зараз вийде. Коли вона відкрила двері, то побачила обвинуваченого ОСОБА_7 , який представився працівником поліції. Далі він сказав, що необхідно зайти у кімнату і поговорити. Після чого, вони з обвинуваченим зайшли до кімнати, де останній задавав різні питання, з ким вона проживає і так далі. А потім дістав кухонний ніж з червоною рукояткою і сказав віддавати гроші і золото. Вона віддала гаманець, але в ньому не було грошей. Тоді він дістав з її жіночої сумки, яка стояла поруч на стільці, ще один гаманець, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 415 гривень, і сказав знімати сережки. Вона сказала, що вони не знімаються і крикнула, але він наказав не кричати, а то він її заріже. Вона злякалася, оскільки реально сприймала погрози застосування ножа, який обвинувачений тримав у руці. Після чого, він вийшов з кімнати, а вона направилася за ним і кричала, оскільки обвинувачений забрав її останні гроші. При цьому, він викинув її гаманець. На першому поверсі вона запитала у вахтера, яким чином остання пустила обвинуваченого до гуртожитку і все розповіла. Після чого вони викликали поліцію, яка приїхала і забрала обвинуваченого. Додала, що цивільний позов до обвинуваченого не заявляла, претензій матеріального та морального характеру не має, висловила думку щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду. Зазначила, що добре запам`ятала ОСОБА_7 , а тому під час досудового розслідування серед пред`явлених їй осіб вона впевнено впізнала обвинуваченого за зовнішніми ознаками, статурою та рисами обличчя. Також додала, що в ході досудового розслідування серед пред`явлених їй чотирьох ножів вона впевнено впізнала кухонний ніж із червоною рукояткою, яким обвинувачений їй погрожував під час вчинення відносно неї злочину.

Крім зізнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0001173 вбачається, що заява ОСОБА_8 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2016 року, із правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 15 березня 2016 року встановлено, що 15 березня 2016 року від ОСОБА_8 прийнято заяву про вчинення відносно неї злочину.

З протоколів огляду місця події від 15 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення - житлова кімната № 410, розташована у гуртожитку № 4 Українського державного хіміко-технологічного університету за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, встановлено, що вхід до цього гуртожитку здійснюється вільно, через пропускний пункт з вахтером.

Згідно протоколу огляду від 15 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, оглянуто коридор в гуртожитку № 4 Українського державного хіміко-технологічного університету, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 26 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, свідок ОСОБА_10 серед пред`явлених йому чотирьох осіб, впізнав особу під номером один ОСОБА_7 , якого він бачив 15 березня 2016 року приблизно о 16 годині 15 хвилин біля кімнати № 410 гуртожитку № 4 по вул. Гагаріна у м. Дніпропетровську. При цьому, свідок зазначив, що впізнав ОСОБА_7 за комплексом зовнішніх ознак, а саме за віком, статурою, рисами обличчя та іншими ознаками.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 30 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених їй чотирьох осіб впізнала особу під номером один ОСОБА_7 , який 15 березня 2016 року приблизно о 16 годині проник до її кімнати АДРЕСА_4 , де погрожуючи ножом відкрито заволодів її золотою каблучкою. Додала, що впевнено впізнала ОСОБА_7 за комплексом ознак: віком, статурою, рисами обличчя, волоссям, одягом.

Із витягу з кримінального провадження № 0001330 вбачається, що заяву ОСОБА_9 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2016 року, із правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 25 березня 2016 року встановлено, що 25 березня 2016 року від ОСОБА_9 прийнято заяву про вчинення відносно неї злочину.

Згідно рапорту інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ рядового патрульної поліції ОСОБА_11 встановлено, що 25 березня 2016 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин він у складі екіпажу № 0308 разом із ОСОБА_12 приїхав на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . На місці було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з`ясовано, що останній зайшов до кімнати АДРЕСА_5 , представився поліцейським, дістав кухонний ніж з червоною потертою ручкою, почав погрожувати дівчині та вимагати гроші і коштовності.

Згідно протоколу огляду від 25 березня 2016 року та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення - житлова кімната № 215 у гуртожитку Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 65. В ході проведення огляду були виявлені та вилучені жіноча сумка чорного кольору та гаманець чорного кольору із шкірозамінника, що знаходився в ній.

Згідно протоколу огляду від 25 березня 2016 року та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, оглянуто ділянку місцевості, розташовану біля головного входу в гуртожиток технікуму електрифікації Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 65, де справа від входу (сходів), на відстані приблизно один метр на решітці виявлено та вилучено ніж, що складається з клинка та рукоятки червоного кольору .

З протоколу пред`явлення речей для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 26 квітня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих і слідчого, який проводив дану слідчу (розшукову) дію, потерпіла ОСОБА_9 серед наданих їй чотирьох ножів впізнала ніж під номером три (другий знизу) ніж з червоною рукояткою з білим запобіжником та пояснила, що саме цим ножом 25 березня 2016 року близько 11 години 30 хвилин у її кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 погрожував їй, а потім заволодів її майном. При цьому, потерпіла додала, що впізнала даний ніж за комплексом ознак, а саме ніж близько 20 см, з червоною рукояткою, білим запобіжником, прямим лезом із загостренням на кінцівці.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 25 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених їй чотирьох осіб, впізнала особу під номером три ОСОБА_7 , який 25 березня 2016 року близько о 11 годині 30 хвилин проник до кімнати АДРЕСА_6 . При цьому, свідок додала, що впізнала ОСОБА_7 за сукупністю зовнішніх ознак, а саме рисами обличчя, статурою, віком, одягом.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді відеозапису на оптичному носії інформації - диску від 26 березня 2016 року, який був безпосередньо досліджений та переглянутий у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_7 в присутності свого захисника ОСОБА_6 , двох понятих, слідчого і за допомогою статистів, на місці показав на кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , куди він проник 15 березня 2016 рок і погрожуючи потерпілій ОСОБА_8 кухонним ножом із червоною рукояткою, відкрито заволодів золотою каблучкою, що належить останній, а також під час проведення цього слідчого експерименту, ОСОБА_7 на місці показав на кімнату № НОМЕР_2 у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , куди він проник 25 березня 2016 року і погрожуючи потерпілій ОСОБА_9 кухонним ножом із червоною рукояткою, відкрито заволодів її гаманцем і грошовими коштами у сумі 415 гривень, що належить останній, при цьому, зазначивши всі обставини та механізм вчинення цих злочинів.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 25 березня 2016 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, потерпіла ОСОБА_9 серед пред`явлених їй чотирьох осіб впізнала особу під номером три ОСОБА_7 який 25 березня 2016 року приблизно о 11 годині 30 хвилин проник до її кімнати АДРЕСА_5 , погрожуючи ножом відкрито заволодів гаманцем та грошовими коштами у сумі 415 гривень. Потерпіла додала, що впізнала ОСОБА_7 за комплексом ознак, а саме: за віком, статурою, рисами обличчя та іншими ознаками.

З відповіді ПТ «Ломбард Кучерява і К» № 1/0416 від 28 квітня 2016 року та копії договору від 15 березня 2016 року встановлено, що 15 березня 2016 року між повним товариством «Ломбард Кучерява і К» і ОСОБА_7 був укладений договір фінансового кредиту та застави майна № 166 під заставу каблучки, виробленої із золота 585 проби, вагою 3,2 грами, оціночною вартістю 1760 гривень, строком на 5 днів. У зв`язку з закінченням строку дії договору фінансового кредиту, заставлену каблучку було реалізовано в Державну Скарбницю України.

З висновку судово-товарознавчої експертизи № 1747-16 від 30 березня 2016 року, встановлено, що станом на 15 березня 2016 року ринкова вартість золотої каблучки з характеристиками: розмір 18, проба 585, вага 4 грами, з візерунком становить 4 230 гривень.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 88 від 29 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням раніше не страждав та на теперішній час не страждає. Виявляє емоційний неврівноважений розлад особистості. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, випробуваний також не виявив ознак тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він мін усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом випробуваний також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

При цьому, визнаючи умисний відкритий характер дій обвинуваченого ОСОБА_7 , спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло, колегія суддів, насамперед, виходить з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який зазначив, що у нього виник умисел на заволодіння майном і саме із цією метою він прибув до гуртожитків, при цьому у нього із собою був кухонний ніж із червоною рукояткою, яким він, погрожуючи потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , заволодів їх майном, розуміючи, що потерпілі реально сприймають такі погрози.

Такі покази обвинуваченого повністю узгоджуються із показами потерпілих, які впевнено вказали на ОСОБА_7 , який скоїв на них напад під час їх перебування у гуртожитку, зазначивши обставини нападу та механізм заволодіння їх майном, при цьому, чітко описавши ніж, яким ОСОБА_7 погрожував їм, додавши, що ці погрози вони сприймали реально, а тому з урахуванням таких показів обвинуваченого та впевненої позиції потерпілих, у колегії суддів відсутні жодні сумніви щодо правильності встановлення та доведення фактичних обставин розбійного нападу, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 відносно потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, поєднаного із проникненням у житло.

Показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 колегія суддів вважає достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою з іншими дослідженими доказами. При цьому, не довіряти показанням потерпілих у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду не встановлено мотивів, з яких би потерпілі обмовляли обвинуваченого, та більш того, потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 не мають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшла до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_7 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, оскільки він, своїми умисними діями, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що останній має неповну середню освіту, не одружений, відповідно довідки інспектора відділу із соціально-виховної та психологічної роботи Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтС України у Дніпропетровській області № 4 характеризується із задовільної сторони, за місцем відбування покарання характеризується з посередньої сторони, за місцем проживання з позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровській наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 31 березня 2016 року за № 1981 під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога перебуває з 2001 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», відповідно до виписного епікризу КЗ «Дніпропетровська МБКЛ № 4» ДОР» з 02 по 24 березня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки, ХВН 2-А ст.

При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний особливо тяжкий корисливий злочин, в період відбування покарання за попереднім вироком суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів, насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення розбою, яка обумовлюється тим, що останній не приховував свого наміру протиправно заволодіти майном, діяв відкрито, ігноруючи волю потерпілого, у володінні якого перебувало майно та висловлюючи погрози застосування ножу, а також враховує особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення аналогічних злочинів, даний злочин вчинив в період відбування покарання за попереднім вироком, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, приведені вище, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 187 КК України із призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_14 засуджений за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2011 року за ст. ст. 187 ч. 2, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Відповідно до ухвали Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року невідбутий ОСОБА_7 строк покарання у виді 2 років 3 місяців 20 днів позбавлення волі відповідно до ст. 82 КК України був замінений на обмеження волі, яке обвинувачений відбував у Ігренському виправному центрі Дніпропетровської області № 133.

Відповідно до інформації з Ігренського виправного центру Дніпропетровської області № 133 ОСОБА_7 знаходиться у даному центрі з 05 січня 2016 року і відбуває покарання за наведеним вище вироком, а з лютого 2016 року перебував в закладах МОЗ на лікуванні, при цьому, строк відбуття покарання спливає 13 березня 2018 року.

Отже, колегією суддів встановлено, що після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2011 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2011 року, але до повного відбуття покарання за вказаним вище вироком суду, ОСОБА_7 вчинив новий злочин, тому колегія суддів вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 був затриманий 25 березня 2016 року в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення від 25 березня 2016 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 09 місяців 17 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його затримання, відповідно до протоколу про затримання від 25 березня 2016 року, тобто з 25 березня 2016 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_7 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- кухонний ніж з червоною рукояткою, вилучений 25 березня 2016 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Гагаріна, 65, який відповідно до квитанції № 899 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області знищити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370-374, 394 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2011 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, із відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 25 березня 2016 року, при цьому, в строк призначеного останньому остаточного покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 09 (дев`яти) місяців 17 (сімнадцяти) днів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- кухонний ніж з червоною рукояткою, вилучений 25 березня 2016 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Дніпропетровськ, пр-т Гагаріна, 65, який відповідно до квитанції № 899 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3