Справа № 308/2813/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2016 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю на строк не більше двох місяців, заборонивши останньому залишати місце проживання в період з 22.00 год. до 06.00 год.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 14.11.2015 року близько 04 год. 15 хв., на перехресті вулиць І.Франка, Добролюбова та Гленца в м.Ужгород, поруч розважального закладу «Максимус», за попередньою змовою та діючи у групі із невстановленою слідством особою, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, здійснили напад на відпочиваючих біля вказаного розважального закладу «Максимус», використовуючи спеціально пристосовані або заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень предмети, вчинили хуліганські дії, в результаті яких заподіяли ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження.
Також ОСОБА_8 14.11.2015 року близько 04 год. 20 хв. на перехресті вулиць І.Франка, Добролюбова та Гленца м.Ужгород, поруч розважального закладу «Максимус» наніс предметом схожим на бейсбольну биту один удар в область голови з лівої сторони ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим та прокурором не доведено обставини, які можуть бути достатніми для обрання запобіжного заходу тримання ОСОБА_8 під вартою на досудовому слідстві, який являється інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання та неповнолітню дитину на утриманні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою. На думку прокурора, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, які вчинив в групі з невстановленою слідством особою, винним себе не визнає, заходячись на волі, через невстановленого співучасника кримінальних правопорушень, а також особисто може незаконно впливати на свідків, потерпілого, очевидців та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Зазначає також, що підозрюваний ОСОБА_8 не відшкодував ОСОБА_9 , завдані в результаті його неправомірних дій матеріальні та моральні збитки.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини справи та дані про особу ОСОБА_8 свідчать, що нічим не підтверджені зазначені ризики, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_8 , а саме, що він має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні неповнолітню дитину, являється інвалідом ІІІ групи з дитинства по опоно-руховому апарату, слідчий суддя вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, у період з 22.00 год. до 06.00 год. Більше того, із провадження вбачається, що основні процесуальні слідчі дії щодо нього, в тому числі впізнання уже проведені. Такий запобіжний захід може забезпечити дотримання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Як видно, суд поклав на ОСОБА_8 певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора за кожною вимогою, не відлучатися з місця проживання, повідомляти про зміну місця проживання та здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт та інші документи, що надають право на виїзд із України.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих зв`язків ОСОБА_8 з невстановленою слідством особою співучасника кримінальних правопорушень та невизнання ОСОБА_8 своєї вини і невідшкодування потерпілому завданих злочином збитків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки можуть бути розтлумачені як вплив на свободу від самовикриття, а також суперечать Загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10. ч.1 ст.7 КПК України презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини стороною обвинувачення.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова протии Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2016 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: