Ухвала
іменем україни

31 травня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325,за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Мала Рогань Харківського району Харківської області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців та покладено обов?язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2015 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що всупереч вимогамст. 419 КПК України апеляційний суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги прокурора та не навів в ухвалі переконливих мотивів на їх спростування. Зокрема, зазначає, що апеляційним судом не наведено в ухвалі доказів на підтвердження у ОСОБА_5 умислу на спричинення ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, а також залишено поза увагою, що фактичні обставини, встановлені судом, свідчать про необережний характер дій засудженого.

За вироком суду ОСОБА_5 засудженоза те, що він 13 грудня 2014 року приблизно о 23 год. 00 хв., у сільському будинку культури, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , вступив з неповнолітнім ОСОБА_8 у словесний конфліктта з метою його вирішення вийшов на ганок будинку культури. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 стояв на краю ганку поряд із крутими бетонними сходинками і розмовляв по мобільному телефону, безвідповідально поставився до можливихнаслідків та умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого той впав на сходинки та вдарився об їхню поверхню, отримавши тяжкі тілесні ушкодження у виді гострої важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з формуванням епідуральної гематоми правої скронево-тімяної ділянки, лінійногоперелому правої скроневої кістки, забою мяких тканин голови справа, лікворно-гіпертензійного, вестибуло-атактичного, астенічного синдрому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок щодо ОСОБА_5 було оскаржено в апеляційному порядку заступником прокурора області, який в апеляційній скарзі наводив доводи, аналогічні доводам його касаційної скарги. На обгрунтування своєї думки щодо незаконності вироку прокурор вказував на те, що фактичні обставини, встановлені судом, не відповідають юридичній оцінці дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України, вважав, що викладені у вироку обставини свідчать про необхідність кваліфікування дій ОСОБА_5 за ст. 128 КК України.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишаючи без зміни вирок щодо ОСОБА_5 , апеляційний суд таким доводам належної оцінки не дав, зазначивши, що суд першої інстанції на підставі досліджених доказів дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. При цьому формально послався в ухвалі на показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновок судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_7 , не проаналізувавши їх з точки зору наявності в них даних, які б свідчили про умисний чи необережний характер дій ОСОБА_5 щодо спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження недостатньо мотивовано та зроблено без належної оцінки доказів, тому ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною і обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути кримінальне провадження згідно з вимогами кримінального процесуального закону та ухвалити обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_13 ОСОБА_3