Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2982/16-к
Провадження №: 1-кп/332/269/16
Вирок
Іменем України
11 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-21.12.2005 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185
КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;
-17.08.2009 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 185,
ч.3 ст.185; ч.3 ст.15 ч.2 ст.185; ч.2 ст.186, 69,70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився умовно-достроково 08.09.2011 року на підставі постанови Бердянського міського суду Запорізької області від 23.08.2011 року згідно ст..2 Закону України « Про амністію» від 08.07.2011 р. Невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 10 днів;
-14.02.2012 року Енергодарським міським судом Запорізької області за
ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнився 09.11.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
-11.06.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185
КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;
-24.12.2013 року Жовтневим районним судом .Запоріжжя за ч.1 ст.309
КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2013 року та остаточно призначено 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
-20.03.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за
ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2013 року остаточно призначено 2 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 25.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за
ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Орддонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 20.03.2013 року остаточно призначено 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 29.01.2016 року у зв`язку з відбуттям строк покарання,
-у вчинені злочинів, передбачених ст. ст.185 ч.3, 395 КК України, суд, -
в с т а н о в и в:
01.06.2016 року о 01-00 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через кришу приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно проник до огородженої території, звідки через незамкнені двері, шляхом вільного доступу, проник до вказаного приміщення, де в цей час знаходився ОСОБА_6 , який відпочивав.
Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 та знаходилось поряд з останнім, а саме: джинси вартістю 150 грн.; банківські картки банку «Приватбанк» у кількості 2 шт., які матеріальної цінності не представляють; грошові кошти в розмірі 2300 грн. та мобільний телефон «Nokia» вартістю 300 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 грн., а всього на загальну суму 2770 грн., чим спричинив останньому матеріальний збиток на вищезазначену суму.
Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину.
Крім того, 01.02.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області була винесена постанова про встановлення адміністративного нагляду засудженому ОСОБА_5 строком на 1 рік, обчислюючи цей строк з 29.01.2016 року. Постанова набула законної сили 09.02.2016 року.
29.01.2016 року адміністрацією Софіївської виправної колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області № 55, під час звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 під підпис був попереджений про встановлення відносно нього адміністративного нагляду та зобов`язаний прибути і зареєструватися у Заводському ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП У Запорізькій області за обраним місцем проживання: АДРЕСА_2 , та, крім того, попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.
01.02.2016 року у Заводському ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_5 були під підпис доведені зобов`язання про встановлені нього обмеження щодо самовільного залишення місця мешкання.
Також, ОСОБА_5 було роз`яснено, що у разі порушення вказаних зобов`язань, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності.
Однак, ОСОБА_5 , маючи умисел на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, будучи повідомленим про настання у даному разі відповідальності, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проживати за місцем постійного мешкання та з`являтись у визначений час на реєстрацію до Заводського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області.
08.06.2016 року, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, незважаючи на встановлену заборону, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та до 03 серпня 2016 року проживав за адресою: АДРЕСА_4 , не повідомивши про це правоохоронні органи.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладених вище.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій вказав, що свої покази підтримує, просить розглянути справу без його участі і призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, та за ст.395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує:
- ступінь тяжкості вчинених злочинів: за ст.185 ч.3 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином , за ст. 395 КК України є злочином невеликої тяжкості.
- дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується в цілому позитивно, на обліку в наркодиспансері та психдиспансері не перебуває,
- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття,
- обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , це рецидив злочинів.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку відносно допустимості та доцільності призначення покарання ОСОБА_5 із урахуванням особи винного і з метою його виправлення, у вигляді позбавлення волі в межах, встановленої в санкції ст.185 ч.3 та ст. 395 КК України, оскільки встановлено обставини, що ОСОБА_5 будучи особою раніше засудженою за вчинення умисних злочинів проти власності, скоїв повторно умисний злочин проти власності. Оскльки, ОСОБА_5 вчинив кілька злочинів, то остаточне покарання за сукупністю злочинів суд призначає за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Долю речових доказів суд вирішив в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ст.395 КК України та призначити йому покарання за цими статтями:
-за ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі;
-за ст. 395 КК України у вигляді 4 місяців арешту.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_5 у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід тримання під вартою залишити до набрання вироком законної чинності.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 16.08.2016 року.
Речові докази: банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; дисконтна картка аптеки «Благодія» № НОМЕР_3 ; сервісна картка страхування № НОМЕР_4 ; чоловічі джинси синього кольору; ремінь чорного кольору; мобільний телефон «Nokia» RM -1035 передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у власності останнього;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1