АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1994/16 Справа № 205/5337/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000580, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Молодіжне Царичанського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи правильність кваліфікації його дій та доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, ставить питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування доводів скарги обвинувачений зазначає, що вирок є незаконним і підлягає скасуванню з причин неповноти судового розгляду, оскільки судом першої інстанції не враховано такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття та визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків, а також не взуто до уваги задовільну характеристику з місця навчання та проживання, сімейний стан та те, що його цивільна дружина є вагітною, що дає підстави для призначення більш м`якого покарання.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

За вироком суду, ОСОБА_6 17 лютого 2015 року, близько 20.10 години, знаходячись біля автомобільної мийки ФОП ОСОБА_9 , розташованої по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через відкрите вікно проник у приміщення автомобільної мийки, звідки, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_10 : телевізор «Панасонік TH-R42PV8», вартістю 3500,00 грн., комп`ютерний монітор «Ел Джі Е1942 С», вартістю 1060,00 грн., бензопилу «Хузгварна 140е», вартістю 5254,25 грн., мобільний телефон «Нокія 105 RM-908», вартістю 276,67 грн., а всього на загальну суму 10090, 92 грн., після чого з викраденим з місця злочину зник.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, при цьому просила застосувати до обвинуваченого положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах, а також ніким з учасників провадження не оспорюються, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Даних, які б свідчили про те, що у цьому кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок суворості, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Із вироку вбачається, що при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких; щире каяття та вчинення злочину у неповнолітньому віці, що є обставинами, які пом`якшують покарання; а також особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий та схильний до продовження протиправної поведінки.

Колегія суддів, погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, призначене ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів, а тому будь - яких підстав призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості немає.

На переконання колегії суддів, суд вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за принципами, закріпленими в ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року.

Разом з цим, доводи обвинуваченого про знаходження на його утриманні співмешканки, яка є вагітною, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки документально не підтверджені.

Отже, під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України не встановлено.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що всі обставини, які впливають на вид і міру покарання, належним чином враховані судом, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений у скарзі та в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.

При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 29 квітня 2016 року по 05 жовтня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 29 квітня 2016 року по 05 жовтня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4