Справа № 183/448/16
№ 1-кп/183/352/16
В И Р О К
іменем України
06 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002835, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.06.2004 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

-20.06.2006 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-13.04.2011 року Новомосковським міськрайонним судом за ст.. 128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

-07.07.2015 року Новомосковським міськрайонним судом до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-29.01.2016 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
10 грудня 2015 року приблизно о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 знаходився поблизу будівлі аптеки, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район, с.Миколаївка, вул.Радянська, 35, де побачив залишений без догляду велосипед марки «Україна» зеленого кольору, в результаті чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 грудня 2015 року приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_5 вартістю 313 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 313 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20 лютого 2016 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_4 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Через незачинені двері він вільно зайшов до будинку ОСОБА_7 та побачив, що остання спить. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме телевізора, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 лютого 2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав телевізор марки «Rainford TVF-5584ТС» вартістю 456, 96 грн.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 456,96 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, обставини вчинених кримінальних правопорушень ним не оспорювалися, надав показання про те, що дійсно в грудні 2015 року він, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, проходив біля будівлі аптеки по вул.Радянській в с.Миколаївка Новомосковського району, де побачив залишений без догляду велосипед, яким він мав намір доїхати додому. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він сів на велосипед, однак далеко не зміг на ньому доїхати, залишив велосипеда на території покинутого будинку, однак був помічений сторонніми особами, які і повідомили міліцію про вчинений ним злочин. Також обвинувачений надав показання про те, що 20 лютого 2.16 року він перебував в будинку у своєї знайомої ОСОБА_6 ,з якою напередодні розпивав спиртні напої. Остання мала намір продати телевізор, тому вранці він прийшов до неї та не чекаючи, поки вона прокинеться, взяв телевізор та продав його сусіду. Кошти від продажу телевізору ним були витрачені на власні потреби. У скоєному обвинувачений кається.

Судовий розгляд, за погодженням всіх учасників судового провадження, проведено у відсутність потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальні правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати по всім епізодам пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв злочини середньої тяжкості,

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не погашену і не зняту судимість, після постановлення вироку і до повного його відбуття, знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнається щире каяття обвинуваченого, яке характеризується визнанням вини, бажанням виправити ситуацію та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставинами, що обтяжують покарання судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два роки).

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду від 29 січня 2016 року, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в період з 17.08.2016 року по 06.09.2016 року, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1