АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1280/16 Справа № 206/1166/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001693 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, вдівця, інваліда ІІ групи, освіта середня, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
В с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки. Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_9 зобов`язаний протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 26 жовтня 2015 року, приблизно о 19.00 годині, знаходився біля магазину «Левада», розташованого по вул. Ярової, буд 50 у м.Дніпропетровську, де побачив раніше знайомого ОСОБА_10 та у нього, на ґрунті тривалих неприязних відносин, які склались між ними раніше, раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_9 в той же день, приблизно о 19 годині 05 хвилин, сидячи на лавці біля магазину «Левада», діючи умисно, тримаючи в правій руці кухонний ніж, яким відкривав в той час пляшку з-під пива, в момент, коли ОСОБА_10 намагався присісти на лавку, розташовану з лівої сторони від ОСОБА_9 , умисно вдарив ним один раз у ділянку грудної клітини справа потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок чого причинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 615е від 16.02.2016 року, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною на грудній клітині по середньо-ключичній лінії (на відстані 128 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раневий канал з ушкодженням по ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в плевральну порожнину праворуч, з явищами гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких потерпілий ОСОБА_10 впав лівим боком через лавку.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , тримаючи кухонний ніж у правій руці, умисно наніс ним ще один удар по задній поверхні правого стегна потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді наскрізного колото-різаного поранення правого стегна з ранами на задній поверхні правого стегна та раною на внутрішній поверхні правого стегна, які сполучаються раневим каналом з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та м`язової тканини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 615е від 16.02.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).
В апеляційній скарзі заступник прокурора області просить вирок суду, в частині призначеного покарання, скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає, що призначене покарання не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України. На його думку, суд не вмотивував своє рішення щодо призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та не врахував належним чином, що обвинувачений визнав вину частково, не надав допомогу потерпілому після вчинення злочину та не вжив заходів до відшкодування шкоди, тому висновки суду про наявність щирого каяття обвинуваченого є необґрунто-ваними. Також, судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, яке посягає на життя та здоров`я людини, наслідки у виді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та кількість ударів ножем. Крім того, зазначає, що суд не дав належної оцінки даним про особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за злочини проти життя та здоров`я та маючи не зняті та не погашені судимості знову вчинив аналогічний злочин.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області та просив її задовольнити в повному обсязі, вважав вироку суду в частині призначеного покарання незаконним через невідповідність призначеного покарання внаслідок м`якості та безпідставного звільнення від його відбування з випробуванням, просив ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання з реальним його відбуванням.

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора області, посилався на її необґрунтованість і просив вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 , про правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому апеляційний суд не здійснює їх перевірку та виходить із фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції.

Перевіривши доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через свою м`якість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у вироку зазначив, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, інвалід ІІ групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скоїв тяжкий злочин та врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та обтяжують рецидив злочину.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді… позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при призначенні покарання не виконав належним чином вищевказані вимоги закону, формально послався у вироку, та не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, які впливають на вид і розмір покарання, та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та меті покарання. Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не навів переконливих мотивів, які саме обставини кримінального провадження дозволяють зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Стаття 414 КПК України встановлює, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При обранні виду і розміру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, яке характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки, оскільки його основним об`єктом є життя та здоров`я людини, які згідно ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, кількість нанесених ударів ножем потерпілому та їх наслідки.

Апеляційній суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово засуджувався, в тому числі і за спричинення тяжкого тілесного ушкодження, має не зняті та не погашені судимості, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання та є інвалідом ІІ групи.

За відсутності відшкодування шкоди потерпілому або вчинення дій спрямованих на відшкодування, та враховуючи часткове визнання вини, колегія суддів не може погодитись з висновками суду щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання - у виді щирого каяття, - і не може враховувати її при призначенні покарання та погоджується щодо наявності обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням і необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, але з урахуванням позиції потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати та призначити умовне покарання, а також стану здоров`я обвинуваченого, покарання необхідно призначити в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті і таке покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 , його кари за вчинене, виконуватиме функцію загальної превенції та невідворотності покарання.

З підстав зазначених вище доводи апеляційної скарги заступника прокурора області ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є вмотивованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування більш суворого покарання; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання,скасувати.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Копії вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді:

___________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4