Ухвала
іменем україни
19 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року.
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року засуджено:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

- за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

- за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Апеляційний суд Херсонської області цей вирок у частині призначеного засудженому покарання скасував, постановив свій вирок від

03 березня 2016 року, яким призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115 КК на строк 8 років 3 місяці; за ч. 2 ст. 146 КК на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 289 КК на строк 6 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_6 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років 3 місяці із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Виключено із мотивувальної частини вироку посилання суду про наявність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 289 КК України «заподіяння значної матеріальної шкоди».

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за скоєння злочинів за таких обставин.

13 червня 2012 року, приблизно о 15 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої судом виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням її в розшук, на кордоні між Голопристанським та Скадовським районами Херсонської області, умисно, застосовуючи фізичну силу, заштовхали потерпілого ОСОБА_7 у його автомобіль «GREAY WALL» держаний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 71 489,40 грн. та створили перешкоди для вільного пересування потерпілого, чим незаконно позбавили останнього волі.
Після чого, незаконно заволодівши автомобілем потерпілого, утримуючи його всупереч волі у машині на підлозі, вони перевезли останнього в інше місце на поле між селами Гладківка та Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, де ОСОБА_6 о 16 год. цього ж дня під час бійки, що виникла між ним та потерпілим на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи самостійно, вийшовши за межі домовленостей з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням її в розшук, умисно, з метою вбивства завдав потерпілому вісім ударів ножем в поперекову область спини, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.
ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням в розшук, із місця скоєння злочинів зникли, а автомобіль потерпілого особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням їх в розшук, залишив в лісосмузі на відстані 3 км від м. Гола Пристань Херсонська область.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, та просить направити справу на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд, в порушення вимог ст. 399 КПК 1960 року, не виконав вказівки суду касаційної інстанції. Вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статей 334, 378 КПК 1960 року. Стверджує, що суд належним чином не мотивував свого рішення. Зазначає, що призначене ОСОБА_6 покарання є надто м`яким, оскільки не відповідає тяжкості вчинених засудженим злочинів та його особі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК, та правильність кваліфікації його дій прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
Що стосується доводів касаційної скарги про порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та призначенні засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості, то вони є обґрунтованими.

Вирок апеляційного суду є рішенням суду вищої інстанції, що в апеляційному порядку перевіряє обґрунтованість і законність судових рішень місцевих судів.
Відповідно до вимог ст. 378 КПК 1960 року вирок апеляційного суду повинен відповідати вимогам, зазначеним у статтях 332-335 цього Кодексу. Крім того, у вироку апеляційного суду зазначається зміст вироку суду першої інстанції, суть апеляції, мотиви прийнятого рішення. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, апеляційний суд, постановляючи свій вирок, має викласти у ньому аргументи для підтвердження або спростування доводів апеляції, висновки щодо правильності або неправильності рішень, прийнятих судом першої інстанції, і обґрунтування рішення, прийнятого апеляційним судом.

Згідно положенням ст.399 зазначеного Кодексу вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Однак, як убачається з матеріалів справи, апеляційний суд при повторному розгляді справи щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку не дотримався усіх вимог і положень зазначених законів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року, якою вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання залишено без зміни, скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. При цьому суд касаційної інстанції у своїх висновках зазначив, що призначене ОСОБА_6 покарання, а воно за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на строк 8 років, за своїм розміром не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості.

Як видно зі змісту вироку, суд апеляційної інстанції порушуючи вимоги статей 365, 378, 399 КПК України 1960 року розглянув справу не виконавши вказівки касаційного суду, не давши належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі прокурора доводам у частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів й особі засудженого ОСОБА_6 внаслідок м`якості та не зазначив у мотивувальній частині вироку підстав, через які зазначені доводи апеляції визнано необґрунтованими і не навів докладних мотивів прийнятого рішення щодо призначення остаточного покарання останньому, яке є більш суворим від попереднього лише на три місяці.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_6 за вчинені тяжкий та особливо тяжкий злочини та визначенні шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання за ці злочини та злочин середньої тяжкості на строк, наближений до мінімального розміру покарання, визначеного санкцією більш тяжкого злочину не відповідає загальним засадам призначення покарання та не може бути достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів внаслідок мякості.
За таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він в силу п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного перегляду справи суду слід усунути згадані недоліки, повно і всебічно, з дотриманням положень глави 30 КПК 1960 року, перевірити доводи наведені в апеляції прокурора, інші доводи його касаційної скарги та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись статтями 394396, 398 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3