Справа № 640/993/15-к
н/п 1-кп/640/74/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обоянь, Російської Федерації, громадянина України, раніше не судимого, освіта вища, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 109, ч.1 ст. 294 КК України
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена кримінальна справа відносно ОСОБА_4 .
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обґрунтовуючи це наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, керуючись вимогами ч.5 ст. 176 КПК України, та з метою запобігання ризиків, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи на те, що ризики, зазначені прокурором станом на теперішній час відпали та посилання на їх наявність є необґрунтоване, матеріали кримінальної справи вивчені в повному обсязі, всі заявлені свідки допитані, і є докази в справі невинуватості його підзахисного. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти, врахувавши всі дані по особистості обвинуваченого та вимоги ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав та свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини.
ОСОБА_4 , заперечуючи проти клопотання прокурора підтримав позицію свого захисника та зазначив, що ризики, визначені стороною обвинувачення є недоведеними та необгрунтованими.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2014 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат. Після внесення застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.
Згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року за клопотанням прокурора ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі. Дана ухвала суду ніким не скасована, не змінена також і в частині обґрунтування, є чинною.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, яка розглядається в даному суді, ухвалами Київського районного суду м. Харкова строк дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 07.11.2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, в судовому засіданні прокурор наполягав, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують та визначені в п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також просить суд врахувати ступень тяжкості та загальної суспільної небезпеки інкримінованого злочину, та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи і вимоги ч.5 ст. 176 КПК України.
Суд, досліджуючи вищевказані посилання виходить з того, що доводи сторони захисту на відсутність перелічених ризиків є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні та зміні запобіжного заходу, продовженні запобіжного заходу судом на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
Крім того, суд вважає безпідставним посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому діяння, та суд звертає увагу на те, що винуватість чи невинуватість особи та оцінка всіх наданих сторонами доказів вирішується судом при винесенні судового рішення по суті в нарадчій кімнаті.
Таким чином, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому це дає суду підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також, суд зазначає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
При вирішенні даного питання, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Судом, при вирішенні даного питання були враховані всі надані сторонами даними по особистості обвинуваченого, дані про його вік, членів сім*ї ї стан здоров*я на теперішній час, соціальні зв*язки та наявність міжнародних контактів. Суд звертає увагу і на те, що доказів на підтвердження того, що стан здоров*я ОСОБА_6 погіршився і є дані про неможливість його перебування в умовах СІЗО суду при розгляді клопотання не надано.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі вищевикладеного, дослідивши в повному обсязі всі надані докази в обґрунтування клопотань та надавши їм належну оцінку, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, відхиливши клопотання захисту та задовольнивши клопотання сторони обвинувачення. Підстав для визначення застави суд не вбачає на підставі вимог ст.ст. 176, 182 КПК України.
Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 331,350, 369 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова, продовживши строк цього запобіжного заходу - до 25 грудня 2016 року.
В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя -