Справа № 643/3194/16-к
Номер провадження 1-кс/643/480/16
УХВАЛА

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , із забороною розпоряджатися зазначеним майном будь якій особі.
В ході проведення досудового розслідування в рамках зазначеного кримінального провадження було встановлено, що відповідно до інформації управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна, станом на 03.07.2015 рік квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизувалась. Зазначена квартира трикімнатна, неприватизована, наймач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за даною адресою з 1973 року і, згідно свідчень сусідських жителів останнього, з того часу фактично проживає там один і по сьогоднішній день, при цьому не приватизувавши цю квартиру.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1573, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продав квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент вчинення вказаного правочину ОСОБА_7 , в підтвердження права власності на нерухоме майно, надав приватному нотаріусу свідоцтво про право власності на житло згідно з розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.03.1998 р. №8-86-93-29.
Також встановлено, що наступним власником квартири після ОСОБА_8 , згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 621, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 , став ОСОБА_10 .
Відповідно до інформації управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна від 03.07.2015 рік № 8694, приватизація зазначеної квартири не проводилась, що унеможливлює укладання вищезазначених договорів купівлі-продажу вказаної квартири, як приватної власності.
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що у 1968 році його батько ОСОБА_11 отримав ордер № 1193 на кв. АДРЕСА_3 ). Він проживав у вказаній квартирі з батьком ОСОБА_11 , матір`ю ОСОБА_12 , сестрою ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Після смерті батька ОСОБА_15 . 02.01.1995 ОСОБА_5 був визнаний квартиронаймачем кв.
АДРЕСА_2 грудні 2014 року ОСОБА_5 перебував у себе на дачі за адресою: АДРЕСА_4 . Коли він перед новим роком повернувся до себе в зазначену квартиру, виявив, що двері квартири відчинені, замок вхідних дверей зламаний. У квартирі нічого не пропало. У міліцію з цього приводу не звертався, тому що нічого не пропало. ОСОБА_5 полагодив замок. У лютому 2015 роки ОСОБА_5 знову був на дачі. Перед Великоднем він повернувся в квартиру і знову виявив, що двері квартири відкриті і замок пошкоджений. У квартирі нічого не пропало. У міліцію з цього приводу не звертався, тому що нічого не пропало. Він полагодив замок. В кінці травня 2015 роки йому подзвонила племінниця ОСОБА_16 і сказала, що невідомі міняють двері в його квартирі. ОСОБА_5 в цей же день на протязі 3-х годин приїхав в свою квартиру. Нікого вже не було. Замок вхідних дверей полагодив. На наступний день ОСОБА_5 прийшов до свого дільничного, у якого написав заяву і оголошення про скоєний злочин. Приблизно через тиждень йому на мобільний телефон подзвонив співробітник міліції ОСОБА_17 з номера НОМЕР_2 і запропонував зустрітися з приводу квартири. Запитав, чи потрібна йому квартира. ОСОБА_5 від зустрічі з ним відмовився. ОСОБА_5 вирішив приватизувати кв. АДРЕСА_2 . Для цього він прийшов у ЖЕК за місцем проживання і написав необхідні для приватизації документи. Надалі отримав свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_2 . Коли він пішов реєструвати таку довідку в реєстраційну службу, то отримав рішення про відмову в державній реєстрації права власності.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником кв. АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 .
Таким чином, є достатні підстави вважати, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , призведе до подальшого відчуження такого майна, що може спричинити порушення прав третіх осіб.
На підставі викладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості подальшого незаконного відчуження майна, враховуючи, що таке майно було набуте третьою особою за вартістю нижчою від ринкової вартості, враховуючи, що вказане майно є об`єктом кримінально-протиправних дій і набуто внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 26.12.2014 року вказана квартира була продана ОСОБА_8 , при цьому документом, що посвідчував право власності продавця ОСОБА_7 на квартиру, було Свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1998 року № НОМЕР_1 , записане в реєстрову книгу за № П-7-123.
В подальшому, 16.04.2015 року, ОСОБА_8 продав квартиру ОСОБА_10 .
Між тим, згідно листа КП ХМБТІ № 935/3 від 11.09.2015 року, вказане вище свідоцтво № НОМЕР_1 в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру відсутнє, а за № П-7-123 в реєстровій книзі зареєстрована квартира за іншою адресою.
З листів Харківської міської ради також вбачається, що вказана вище квартира не приватизовувалась особами, які проживали в ній.
Крім того, з наданих матеріалів слідчим суддею встановлено, що на ім`я ОСОБА_5 відділом приватизації житлового фонду ХМР 20.07.2015 року видано Свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, останнім власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною третьою ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що було об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Оцінивши надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що вказана вище квартира відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вона була об`єктом кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом.
За таких обставин, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості передачі, відчуження квартири, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. 98, 107,170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме накласти заборону розпорядження квартирою АДРЕСА_2 ,
Власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка має право на її оскарження, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1