Провадження № 11-кп/792/110/16
Справа № 686/7627/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0001543 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Бейзими Ізяславського району Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, провідника на ВД №3 станції Хмельницький, неодружену, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не судиму,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді шести місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

За вироком суду, 19 вересня 2014 року, близько 15 год., перебуваючи поблизу мосту за стадіоном „Локомотив, що по вул.Курчатова, у м.Хмельницькому, ОСОБА_7 , яка протягом тривалого часу перебувала в неприязних відносинах з ОСОБА_9 , в ході конфлікту, умисно, нанесла останній удар кулаком правої руки в потилицю. Після чого, схопила потерпілу лівою рукою за волосся та кулаком правої руки з прикладанням сили нанесла ще три удари по голові, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді струсу головного мозку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , як убачається з її змісту, посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ударів потерпілій вона не наносила. Натомість вказує, що саме ОСОБА_9 , під час конфлікту, спричинила їй тілесні ушкодження і з метою помсти, оговоривши її, подала заяву про вчинення нею злочину, якого вона не вчиняла. Під час досудового слідства остання плуталась в показаннях щодо часу скоєння злочину, кількості та способу нанесення ударів. Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , показання яких суд поклав в основу обвинувального вироку, не підтвердили факт нанесення нею ударів ОСОБА_9 . Крім того свідок ОСОБА_14 , під час судового засідання, давала суперечливі показання, що викликає сумнів в тому, чи була вона свідком події. Звертає увагу на те, що поставлений лікарем неврологом діагноз гіпертонічна хвороба ставить під сумнів наявність в потерпілої струсу головного мозку, що впливає на оцінку ступеня тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень. Змінивши, до початку апеляційного розгляду, свої вимоги, апелянтка просить кримінальне провадження щодо неї закрити за відсутності в її діях складу злочину.

Потерпіла ОСОБА_9 , в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною, вирок місцевого суду законним та обґрунтованим. Вказує, що вина ОСОБА_7 доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, а діагноз струс головного мозку був встановлений лікарями та підтверджений судово-медичним експертом ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілу та її представника, прокурора, про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні потерпілій ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованими.

Так, за показаннями потерпілоїОСОБА_9 , у вказаний день та час, в ході суперечки, ОСОБА_7 нанесла їй декілька ударів в голову камінцем, зажатим в кулак руки, шарпала за волосся, внаслідок чого їй були заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 вони були очевидцями суперечки між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і бачили, лише, як ті шарпались між собою.

Піддавати сумніву такі показання потерпілої та свідків підстав немає, так як вони співпадають між собою та частково з показаннями самої обвинуваченої, зокрема, з тими, у яких вона в судовому засіданні підтвердила, що перебувала в неприязних стосунках з ОСОБА_9 і, 19.09.2014 року, між ними виник конфлікт, в ході якого вона хватала останню за волосся.

Крім того показання потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються даними висновку судово-медичного експертизи №1222 від 26.09.2014 року (а.п.39-40), згідно з якими у ОСОБА_9 виявлене тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Струс головного мозку міг утворитися від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету за механізму „удар. Судячи по даних, наданої медичної документації, струс головного мозку міг бути спричинений потерпілій напередодні її звернення за медичною допомогою.

За показаннями допитаного в суді першої інстанції експерта ОСОБА_15 , підтвердженою неврологічною симптоматикою, описаною лікарем у медичній карті хворої, у потерпілої ОСОБА_9 встановлено діагноз-струс головного мозку, який вона не могла отримати лише тоді, коли її тягнули за волося. Механізм нанесення ударів потерпілій, що вказаний в обвинувальному акті, може спричинити тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку.

В порядку ч.3 ст.404 КПК України в судовому засіданні апеляційної інстанції був допитаний, як свідок, лікар нейрохірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні, ОСОБА_17 , який показав, що ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 19.09.по 23.09.2014 року з діагнозом: струс головного мозку,. забій м`яких тканин голови. Хвора скаржилась на головний біль, загальну слабкість, нудоту, головокружіння, їй було зроблене клінічне обстеження, описане в медичній картці стаціонарного хворого, після чого був встановлений діагноз. Лікар невролог, який оглядав хвору 22.09.2014 року, крім гіпертонічної хвороби, також, підтвердив наявність у потерпілої ЗЧМТ, яка є найменшим ступенем струсу головного мозку.
Вказані обставини не дають підстав для сумнівів у достовірності та допустимості висновку судово-медичної експертизи, на що є посилання в апеляційній скарзі, оскільки експерт, перед проведенням експертизи, був попереджений про кримінальну відповідальність, його висновки узгоджуються з послідовними показаннями потерпілої та свідків, а будь-які інші докази, які спростовували б ці висновки, у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Даних, які б свідчили про те, що потерпіла отримала струс головного мозку при інших фактичних обставинах колегією суддів не встановлено, тому критично оцінює показання обвинуваченої з приводу того, що вона не могла заподіяти вказане тілесне ушкодження потерпілій.

Колегія суддів вважає, що наведені докази узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів у їх достовірності, і з достатністю вказують на наявність в обвинуваченої неприязного мотиву та на умисне заподіяння нею ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткий розлад здоров`я, а тому суд правильно послався на них, при обґрунтуванні своїх висновків, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, так як характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень в потерпілої відповідають її показанням та фактичним обставинам кримінального провадження.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я є правильною.

При цьому суд обґрунтовано відкинув твердження обвинуваченої, а колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вона ударів в голову потерпілій не наносила, а та її оговорила з метою помсти, про відсутність у матеріалах провадження достовірних доказів на підтвердження вказаного обвинувачення, зокрема, і про заподіяння ОСОБА_9 струсу головного мозку, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і необґрунтоване, у зв`язку з цим, її засудження, так як вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Посилання апелянтки на те, що зазначені у вироку свідки не підтвердили заподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілій, крім того свідок ОСОБА_14 не пам`ятала коли сталась подія, не спростовує висновок суду про вчинення цього злочину саме нею. Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказали на наявність конфлікту, що виник між обвинуваченою і потерпілою, під час якого ті шарпали одна одну за волосся, незважаючи на те, що на думку колегії, вони були зацікавленими особами, оскільки ОСОБА_16 є племінником обвинуваченої, ОСОБА_12 є її сином, а ОСОБА_13 -чоловіком, із-за якого стався конфлікт між жінками. Те, що свідок ОСОБА_14 не змогла пригадати дати події, не може свідчити про суперечливість її показань, оскільки після вчинення злочину пройшов тривалий період часу, а не підтвердження опитування школярів ЗОШ №20 з приводу встановлення вказаного свідка не спростовує той факт, що вказана особа була встановлена іншим шляхом.

Істотних суперечностей, які б могли перешкодити суду встановити дійсні обставини конфлікту, що стався між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в показаннях потерпілої та свідків колегія суддів не вбачає.

Також перевіркою матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про обмову обвинуваченої з боку потерпілої.
Відповідно до приписів ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цієї статтею, тому посилання апеляційної скарги на те, що суд слово в слово переписав обвинувачення є надуманими.

Як убачається з обвинувального акта ОСОБА_7 не ставилось у вину заподіяння ОСОБА_9 тілесного ушкодження у вигляді струсу головного мозку внаслідок удару по голові камінцем, тому вказана обставина апеляційним судом не перевіряється.

За змістом ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Ураховуючи це, колегія суддів приходить до висновку, що судовий розгляд в суді першої інстанції проводився відносно ОСОБА_18 згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до обвинувального акта і лише в межах висунутого обвинувачення.

В частині статті, за якою обвинувачувалась ОСОБА_7 , не зазначений мотив, ні як обов`язкова, ні як кваліфікуюча ознака цього злочину, тому посилання обвинуваченої на те, що обвинуваченням не підтверджений мотив, на спричинення нею ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, на кваліфікацію злочину не впливає.
Твердження апеляційної скарги про те, що потерпіла на досудовому слідстві давала суперечливі показання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд у вироку послався лише на ті її показання, які вона давала в процесі судового розгляду.
Згідно з положеннями ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а відповідно до приписів ст. 94 КПК України оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зазначених вимог закону при дослідженні та оцінці доказів суд першої інстанції дотримався, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду першої інстанції.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченій покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції взяв до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винної і обґрунтовано прийшов до висновку, що до обвинуваченої слід застосувати покарання у виді виправних робіт, у межах санкції ч.2 ст.125 КК України, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з ним погоджується і колегія суддів, підстав для пом`якшення не вбачає.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .