Дата документу Справа № 330/383/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/435/16
Єдиний унікальний №330/383/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.27, ч.3 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000043, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.09.2014р. Якимівським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України 2001 року до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 29.04.2014р. Якимівським районним судом Запорізької області за ст.309 ч.1 КК України 2001 року до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

2) 10.09.2014р. Якимівським районним судом Запорізької області за ст.198 КК України 2001 року до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_9 просять вирок відносно ОСОБА_10 змінити:

дії ОСОБА_10 за скоєння крадіжок кролів у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кваліфікувати за ст.185 ч.2 КК України та виключити з вироку посилання на вчинення зазначених правопорушень у співучасті з ОСОБА_7 ;

вирок суду в частині визнання ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України (вчинення крадіжки плити у ОСОБА_13 ) скасувати, кримінальне провадження в цій частині закрити;

виключити з вироку відносно ОСОБА_10 обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину в період іспитового строку та вчинення злочину відносно особи похилого віку;

остаточне покарання ОСОБА_10 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі залишити без змін.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 ввечері 16 січня 2015 року прийшов на територію домоволодінь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де шляхом вільного доступу з господарських дворів потерпілих здійснив крадіжку кролів. При цьому кролятники, які виготовленні з дощок та сітки, не охоплюються поняттям житло, інше приміщення чи сховище, тому дії обвинуваченого ОСОБА_10 за цими епізодами судом за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані неправильно, ці дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України;

- по епізоду крадіжки плити у потерпілої ОСОБА_13 суд не зазначив, чому та з яких підстав суд дійшов до висновку про те, що вартість цієї плити становить саме 500 грн., хоча під час досудового розслідування до матеріалів провадження не було долучено будь-яких відомостей, які б підтверджували вартість викраденого. Тому відсутність у матеріалах провадження будь-яких довідок, чеків, висновку експертизи стосовно вартості плити в 500 грн. та не дослідження таких доказів є підставою для закриття кримінального провадження за зазначеним епізодом у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

- на підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні ними крадіжок за попередньою змовою між собою, суд послався, зокрема, на покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 . Але посилання суду на зазначені покази в частині встановлення винних дій ОСОБА_7 є незаконним, оскільки такими показами лише підтверджується факт вчинення крадіжок, зазначені покази не підтверджують участь у здійсненні крадіжок ОСОБА_7 у якості посібника. Більш того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що крадіжку кролів він скоїв особисто, ОСОБА_7 будь-якої участі у крадіжці не приймав. При цьому суд необґрунтовано послався у вироку на протоколи слідчих експериментів, оскільки згідно показів понятих такі слідчі дії проводилися в першій половині дня, а в протоколах зазначено час проведення з 17 до 20 години; слідчі експерименти проводилися одночасно з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , яким було інкриміновано здійснення крадіжок, що є порушенням правил проведення такої слідчої дії; згідно протоколів слідчі експерименти проведені за участю підозрюваних 26.01.2015р., проте згідно показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілої слідчі експерименти проводилися 23.01.2015р., тоді як підозра обвинуваченим була пред`явлена 26.01.2015р.;

- слідчі дії з ОСОБА_10 , який має очевидні вади здоров?я є глухим на одне вухо, проводилися без обов`язкової участі захисника;

- ст.67 КК України не містить в собі такої обтяжуючої обставини покарання як вчинення злочину в період іспитового строку. Крім того, судом не доведено, що умислом ОСОБА_10 охоплювалося те, що потерпіла ОСОБА_12 є людиною похилого віку, будь-яких доказів щодо сприймання ОСОБА_10 скоєння ним злочину відносно особи похилого віку, не надано, але суд безпідставно врахував зазначені вище обставини в якості обтяжуючих покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 просять вирок відносно ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити, посилаючись на те, що на підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні ними крадіжок за попередньою змовою між собою, суд послався, зокрема, на покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 . Але посилання суду на зазначені покази в частині встановлення винних дій ОСОБА_7 є незаконним, оскільки такими показами лише підтверджується факт вчинення крадіжок, зазначені покази не підтверджують участь у здійсненні крадіжок ОСОБА_7 у якості посібника. Більш того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що крадіжку кролів він скоїв особисто, ОСОБА_7 будь-якої участі у крадіжці не приймав. При цьому суд необґрунтовано послався у вироку на протоколи слідчих експериментів, оскільки згідно показів понятих такі слідчі дії проводилися в першій половині дня, а в протоколах зазначено час проведення з 17 до 20 години; слідчі експерименти проводилися одночасно з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , яким було інкриміновано здійснення крадіжок, що є порушенням правил проведення такої слідчої дії; згідно протоколів слідчі експерименти проведені за участю підозрюваних 26.01.2015р., проте згідно показів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілої слідчі експерименти проводилися 23.01.2015р., тоді як підозра обвинуваченим була пред`явлена 26.01.2015р.;

- слідчі дії з ОСОБА_7 , який має очевидні вади здоров?я є інвалідом 3 групи, проводилися без обов`язкової участі захисника.

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_10 : за ч.2 ст.27, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 05.09.2014р., остаточно призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання.

Зараховано в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 27.01.2015р. по 25.03.2015р.;

ОСОБА_7 за ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 10.09.2014р., остаточно призначено 3 роки 10 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання.

В строк відбуття покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 27.01.2015р. по 25.03.2015р.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у сумі 400 грн. солідарно.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Як зазначено у вироку, 16 січня 2015 року, приблизно о 19:20 годині, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , розпивали спиртні напої за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 . У ході чого ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 про те, що у нього є замовлення на купівлю м`яса, яке можна продати для того, щоб придбати алкогольні напої. Діючи навмисно, із корисливих мотивів за попередньою змовою між собою ОСОБА_10 та ОСОБА_7 домовилися про здійснення сумісних крадіжок у жителів с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області. Керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний намір, вони прийшли до заздалегідь обговореного місця - кінця АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 , виконуючи функції пособника, залишився на вищевказаному обговореному місці із заздалегідь підготовленою для поміщення викраденого майна господарчою сумкою, тим часом ОСОБА_10 пішов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де здійснюючи роль виконавця, шляхом вільного доступу з кролятнику, який знаходиться на господарчому дворі зазначеного домоволодіння, таємно повторно викрав двох кролів, вартістю 200 грн. кожний, і з викраденим прийшов до ОСОБА_7 , який залишився його чекати на оговореному раніше місці, де поклав до господарчої сумки, яка знаходилася у ОСОБА_7 вищевказаних кролів, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 400 грн., після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 реалізували їх.

16 січня 2015 року, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_10 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 та розпиваючи з останнім алкогольні напої, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , домовилися про здійснення сумісних крадіжок у жителів с.Радивонівка Якимівського району Запорізької області, тим самим, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний намір, прийшли до заздалегідь обговореного місця - магазину «Весела балка», розташованого по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 , виконуючи функції пособника, залишився на вищевказаному обговореному місці із заздалегідь підготовленою для поміщення викраденого майна господарчою сумкою, тим часом ОСОБА_10 пішов на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , в якому мешкає потерпіла ОСОБА_12 , де здійснюючи роль виконавця, шляхом вільного доступу з кролятнику, який знаходиться на господарчому дворі зазначеного домоволодіння, таємно повторно викрав двох кролів, вартістю 200 грн. кожний, і з викраденим прийшов до ОСОБА_7 , який залишився його чекати на оговореному раніше місці, де поклав до господарчої сумки, яка знаходилася у ОСОБА_7 вищевказаних кролів, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 400 грн., після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 реалізували їх.

16 січня 2015 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник до приміщення кухні, звідки з раптово виниклого умислу таємно, повторно, викрав чавунну плиту з печі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема і в останньому слові; захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги, просив вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції; перевіривши доводи апеляцій та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 "Про судову практику у справах про злочини проти власності", у справах про злочини проти власності суди зобов`язані як установлювати вину підсудних і призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати передбачені законом заходи для реалізації прав потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди. Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, тощо. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (ст. 51 КУпАП).

Як вбачається з вироку суду, вартість викраденого майна у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ним встановлена у розмірі по 400 гривень кожній, з розрахунку по 200 гривень за одного кроля. Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження, згідно довідки, наданої директором Якимівського центрального ринку (т.2 а.п.3), вартість одного кроля складає від 90 до 120 гривень. При цьому, зазначена довідка не містить даних про те, чи вказана вартість стосується живої тварини чи розробленої тушки кроля, оскільки така вартість може суттєво різнитися між собою, і що у подальшому може потягти за собою інші правові наслідки ніж ті, які були встановлені у оскаржуваному вироку. До того ж зазначена довідка не була оцінена в судовому рішенні у якості доказа на підтвердження вартості викраденого майна потерпілих.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять довідку ЧП «Крапивницький» про вартість викраденої ОСОБА_10 чавунної плити у потерпілої ОСОБА_13 у сумі 500 гривень, яка також не була оцінена судом у судовому рішенні. Разом з тим, встановлення вартості зазначеного майна з урахуванням первинної вартості, відомостей про знос, залишкову (дійсну) вартість на час скоєння злочину, шляхом проведення відповідної судової експертизи, також може тягти за собою інші правові наслідки.

Отже, районний суд не встановив належним чином вартість викраденого майна потерпілих, яке інкримінується обвинуваченим, і оскільки правильно встановлена вартість викраденого майна має вирішальне значення та є критерієм розмежування видів кримінальної та адміністративної відповідальності, прийняв передчасне рішення про винність ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Поміж іншого, районний суд у оскаржуваному судовому рішенні не спростував доводи захисту щодо недопустимості окремих доказів та у визначений законодавством спосіб належним чином не мотивував свого висновку у визнані вини обвинувачених поза розумним сумнівом.

Таким чином, усупереч загальним засадам кримінального судочинства, у тому числі передбаченими у ст. 22 КПК України, суд порушив принцип змагальності сторін у обстоюванні стороною захисту своїх правових позицій, поданні своїх доказів, відмовивши створити необхідні умови для реалізації захистом їхніх процесуальних прав на повний і неупереджений судовий розгляд на дослідження окремих доказів, які, на думку захисту, свідчили про невинуватість обвинуваченого, надавши таким чином перевагу обвинуваченню перед захистом, що також вочевидь виявляється порушенням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Виходячи із положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливостей щодо перегляду вироку суду в межах доводів апеляційних скарг щодо неповноти судового розгляду через не дослідження доказів, а отже і подальшої оцінки таких доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини вироку, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції не досліджувались, що призвело в свою чергу і до порушення права обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення, а клопотань щодо повторного дослідження обставин кримінального провадження, дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, від учасників судового провадження до суду апеляційної інстанції не надходило.

Таким чином, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою реалізації обвинуваченими права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, суду першої інстанції при новому розгляді необхідно урахувати наведене у цій ухвалі, звернути увагу на доводи обвинувачених, та їх захисників, при суворому дотриманні принципу змагальності сторін, перевірити і інші доводи, зазначені в апеляційних скаргах сторони захисту, дати належну оцінку усім наданим як стороною обвинувачення, так і стороною захисту доказам, з обов`язковою їх мотивацією, та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Якимівського районного суду Запорізької області.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4