У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурораОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року у кримінальному проваджені № 120 151 001 000 092 80, якою обвинувальний акт з додатками відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, тимчасово непрацюючого, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 23.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 31.10.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- 16.01.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі,
що притягнутий до кримінальної відповідальності 27.12.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 10, -
В С Т А Н О В И Л А :
Дана ухвала про повернення обвинувального акта мотивована тим, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 або відсутність такого на момент складання обвинувального акта.
Крім того, вживаючи заходи щодо виклику обвинуваченого ОСОБА_7 в судове засідання за адресою, яка зазначена в супровідному до обвинувального акта листі, як місце проживання останнього - АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_7 там не проживає і не проживав.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, просить ухвалу скасувати та матеріали кримінального провадження направити до суду для проведення підготовчого судового засідання, оскільки в обвинувальному акті зазначені анкетні данні та адреса фактичного місця реєстрації ОСОБА_7 , які при наданні пояснень та при допиті вказував ОСОБА_7 .
Також прокурор звертає увагу, що суд повернув обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування з підстав істотного порушення вимог КПК України. Проте ст. 412 КПК України, якою встановлений вичерпний перелік істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, які фактично в ухвалі суду не визначені.
Крім того, прокурор посилається на те, що проведення будь-яких процесуальних дій при поверненні обвинувального акта є недопустимим, а тому незрозуміло, які процесуальні дії мають бути вчинені стороною обвинувачення для усунення обставин, які суд вважає недоліками обвинувального акта.
Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення прокурора, що підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 2 вказаної норми процесуального закону, повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Однак, дана вимога закону органом досудового розслідування не виконана.
Так, у досліджуваному кримінальному провадженні обвинувальний акт дійсно містить анкетні дані відносно обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його місця народження - с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, його місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Водночас, відповідно до супровідного листа про направлення матеріалів кримінального провадження за обвинувальним актом до суду першої інстанції видно, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 1).
Як випливає з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, 09 вересня 2015 року ОСОБА_7 був змінений запобіжний захід з визначенням застави (а.п. 24), 16 вересня 2015 року підозрюваному був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування (а.п. 21).
За якою адресою слідчий викликав ОСОБА_7 до органу досудового розслідування, з матеріалів провадження не вбачається, як і з апеляційної скарги прокурора, в якій лише зазначено, що анкетні дані та адреса фактичного місця реєстрації, надані ОСОБА_7 при дачі ним пояснень та його допиті.
Тобто безпосередньо органом досудового розслідування ні місце реєстрації, ні фактичне місце проживання ОСОБА_7 , у тому числі в Київській області, не встановлювалися.
При цьому не можна не вказати, що згідно розписки копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 отримав 16 вересня 2015 року (а.п. 25), тоді як сам обвинувальний акт складено та затверджено 17 вересня 2015 року (а.п. 3, 11).
Який обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування міг отримати ОСОБА_7 16 вересня 2015 року - з матеріалів провадження не видно.
Не зміг на такі обставини вказати і прокурор в суді апеляційної інстанції.
Разом з тим, з кримінального провадження надалі видно, що ОСОБА_7 неодноразово викликався за вказаним органом досудового розслідування місцем його реєстрації та проживання в підготовче судове засідання, які поверталися з відміткою, відповідно, за закінченням терміну зберігання та не проживання за зазначеною адресою (а.п. 32, 34, 42, 43-48).
Невиконана ухвала від 01 грудня 2015 року і про привід ОСОБА_7 в судове засідання, контроль за виконанням якої було покладено на прокурора Шевченківського району м. Києва (а.п. 54, 56-58, 62-64), а, згідно повідомлення начальника Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. 1 Травня, 10, п/б, ОСОБА_7 ніколи не проживав і його особа власнику будинку ОСОБА_8 невідома (а.п. 65).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, повернувши його прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а не з підстав, визначених ст. 412 КПК України, на відсутність яких акцентував увагу прокурор в апеляційній скарзі, хоча і останнє не є беззаперечним, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не вказано, яким чином суд повинен розглянути провадження за відсутності ОСОБА_7 , вину якого повинен доводити прокурор з урахуванням приписів ст. 17 КПК України.
Не поставив суд першої інстанції в ухвалі і питання щодо необхідності проведення органом досудового розслідування будь-яких процесуальних дій, а лише питання перед прокурором виправити недоліки обвинувального акта, вказавши дані, необхідність яких передбачена п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема і даних щодо наслідків притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності 27 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України, після чого копію складеного та затвердженого обвинувального акта вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , а не перед його затвердженням, що може викликати сумнівність в його відповідності до обвинувального акта, який складено та затверджено саме в даному кримінальному провадженні.
За наведеним апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року у кримінальному проваджені № 120 151 001 000 092 80, якою обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3