Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/821/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2016 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0003751 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середця спеціальна, не одружений, не працює, проживає АДРЕСА_1 , не судимий
засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 6008 грн.; у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн.
Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 8339 грн.; у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12

Вироком суду ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) з проникненням в інше приміщення, та таємне викрадення чужого майна крадіжка, повторно. Так, 18.03.2016 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_6 , з метою крадіжки чужого майна, шляхом підбору ключа відчинив гараж № НОМЕР_1 кооперативу «Автолюбитель» по вул. Ціолковського 1 м. Кіровограда, проник всередину, звідки таємно викрав : деревообробний станок за 1800 грн., рубанок ручний за 60 грн., тиски малі за 660 грн., 5 алюмінієвих бідонів по 38 літрів на суму 2250 грн. два бідона по 15 л. на 300 грн., циркулярну пилку « Штерн» за 938 грн. З місця пригоди зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_7 на 6008 грн.
Крім того, 19.03.2016 року о 18 год. ОСОБА_6 перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 яку він орендував, таємно повторно, викрав з квартири холодильник Самсунг за 3000 грн., пилосос Самсунг вартістю 799 грн., пральну машину « ЕлДжи» 4200 грн., роутер вартістю 340 грн., Після чого з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_8 на 8339 грн.
А також, 22.03.2016 року о 21 год. 00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , яку він орендував, таємно повторно, викрав з квартири телевізор « ЕлДжи» вартістю 2722 грн. Після чого з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_13 на 2722 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок районного суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання внаслідок його суворості, застосувати до нього вимоги ст.ст. 69, 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання належним чином не враховано, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога на перебуває, правопорушення вчинив вперше, активно сприяв розкриттю злочину, вину визнав у повному обсязі, після вчиненого злочину щиро розкаявся. Водночас, через відсутність змоги відшкодувати завдані потерпілим майнові збитки, не зміг просто словесно висловити вибачення стороні потерпілим, не відшкодувавши заподіяну шкоду. Працевлаштувавшись на Соколівський цегляний завод працює та, будучи на волі, зможе відшкодувати шкоду. Крім того зазначає, що хворіє на тяжку хворобу, ускладнений псоріаз - псоріатичний артрит, що уражує суглоби. Перебіг його хвороби обтяжений складними наслідками та потребує комплексного медичного лікування в тому числі і в умовах стаціонару.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни. Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання правильно встановлено, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, матеріальну шкоду не відшкодував, при цьому не встановив жодних пом`якшуючих обставин крім визнання своєї вини. Також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо позитивної характеристики обвинуваченого. Оскільки, ОСОБА_6 проживає по сусідству і вона періодично бачить його в стані алкогольного сп`яніння та в оточені соціально-небезпечних осіб, які приходять до його помешкання. Також, апелянтом не надано жодних доказів поганого стану здоров`я, що вказує на симуляцію хвороби обвинуваченого з метою уникнення справедливого покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 , щодо залишення апеляційних вимог апелянта без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_12 , які підтримали свої апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні в порядку ст.349 ч.3 КПК України доказах.

При цьому, районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням в інше приміщення та таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, щодо яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких є злочином середньої тяжкості, а інший відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не має судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

З урахуванням вищевикладеного та думки потерпілих щодо міри покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції статей інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим, підстави для застосування ст..69, 75 КК України відсутні.

Доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання, наявність позитивної характеристики, а також не перебування на обліку у лікаря нарколога, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та повне визнання своєї вини у вчиненні згаданого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані пом`якшуючі обставини були враховані районним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, що підтверджується вироком суду, а тому воно є виваженим, обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Апеляційні твердження обвинуваченого щодо його працевлаштування та наявність тяжкої хвороби з діагнозом - ускладнений псоріаз псоріатичний артрит, що потребує медичного лікування в умовах стаціонару, в матеріалах кримінального провадження свого підтвердження не знайшли.

Надані стороною захисту для огляду в судовому засіданні виписки з медичної документації свідчать про проходження обвинуваченим у 2012-2014 роках медичного лікування з приводу псоріазу. Разом з тим, вказані виписки не завірені належним чином, та з них не вбачається наявність даного захворювання у ОСОБА_6 в даний час.

За таких обставин підстав для задоволення скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року, стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4