11-кп/775/296/2016(м)
266/69/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001513 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.12.2010 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений 24.07.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк одинадцять місяців одинадцять днів позбавлення волі,

визнано винним за ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.12.2010 року Приморського районного суду м. Маріуполя за ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 15 березня 2010 р. ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2010 р. і до повноліття дітей. Після звільнення з місць позбавлення волі, починаючи з 24 липня 2012 р. ОСОБА_6 умисно та злісно ухиляється від сплати аліментів, матеріального чи іншого утримання дітям не надає (за виключенням трьох платежів у вересні та листопаді 2013 р., та лютому 2014 р. у сумах 400 гривень, 400 гривень та 200 гривень відповідно), в результаті чого, станом на 23 грудня 2015 р. його заборгованість складає 42 596,00 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що призначене покарання обвинуваченому не достатнє для його виправлення. Також звертає увагу на те, що судом не вірно застосовані вимоги ст.ст. 71, 72 КК України, а саме не вказано у вироку остаточне покарання, чи підлягає виконанню невідбута частина покарання за попереднім вироком та з якого часу. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.12.2010 року у виді 11 місяців 11 днів позбавлення волі та відповідно до ст. 72 КК України остаточно призначити покарання у виді 11 місяців 26 днів позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не погодився з доводами апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оспорюються.

В той же час суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке внаслідок своєї м`якості є явно несправедливим та невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи покарання, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, раніше судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості в період умовно-дострокового звільнення, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_6 покарання не є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Слушними є доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що обвинувачений не працює, має значну суму заборгованості по аліментам, таким чином, призначене покарання у виді штрафу не тільки не забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а й не сприятиме поновленню порушених прав дітей та виплату заборгованості по аліментам, оскільки стане додатковим фінансовим навантаженням на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню і в цій частині слід постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.12.2010 року у виді 11 місяців 11 днів позбавлення волі та відповідно до ст. 72 КК України остаточно призначити покарання у виді 11 місяців 26 днів позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КК України призначити покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.12.2010 року у виді 11 місяців 11 днів позбавлення волі та відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України остаточно призначити покарання 11 місяців 26 днів позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту його проголошення.

Судді: