Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 1-80/11
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Новоград Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравенськ Баранівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, освіта базова загальна середня, невійськовозобов`язаний, непрацюючого, судимого 22 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 02.03.2011 року близько 23-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Пашкевича в м. Баранівка Житомирської області безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, наніс близько 9 ударів ногами та руками по різних частинах тіла для ОСОБА_6 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних обширних синців та саден на обличчі, волосистій частині голови, крововиливу в кон`юктивну частину лівого ока, ран на слизовій оболонці нижньої губи. В цей же час ОСОБА_5 скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки Glofish, б/у, вартістю 300 грн. та стартовий пакет передплаченого зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., який випав із кишені ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном втік, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 325 грн.

Досудовим слідством вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України, як дії які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та в таємному викраденні чужого майна ( крадіжка ).

В судовому засіданні ОСОБА_5 від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України, лише зазначив, що вину визнає частково, а саме: у вчиненні злочину за ч.1 ст.296 КК України визнає себе винним повністю, щодо вчинення крадіжки мобільного телефону не визнає, оскільки умислу на крадіжку не було, а лише підняв випавший з кишені потерпілого мобільний телефон переставив сім карту у свій телефон для того, щоб потерпілий ОСОБА_6 зміг йому зателефонувати і він за окрему плату повернув би йому телефон. Цивільний позов не визнає.

Визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України підтверджуються, показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , надані на досудовому слідстві, також висновком судово-медичної експертизи № 184 від 04.03.2011 року.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_5 , видно, що останній 02.03.2011 року після вживання спиртних напоїв у своєму будинку та в барі «Глобус», що розташований в м. Баранівка, пішов разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 до бару «Парус», де продовжував розпивати спиртні напої.В барі познайомився з потерпілим, який зізнався, що йому подобається ОСОБА_9 . Потім потерпілий разом із його співмешканкою вийшли на вулицю. Коли ОСОБА_5 вийшов на вулицю та побачив на іншій частині вулиці, потерпілого, який обійняв за плечі його співмешканку, наздогнав останніх та наніс удари руками ногами по голові та інших частинах тіла потерпілому (а.с.47).

Так з оголошених та досліджених в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_6 , видно, що останній 02.03.2011 року після відпочинку з друзями на шашликах, прийшов увечері до бару «Парус», щоб випити пива. В барі познайомився з дівчиною ОСОБА_10 з якою збирався поїхати додому. Йшовши з останньою по вулиці їх наздогнав ОСОБА_5 та наніс удар кулаком в голову , а потім по різним частинам тіла. Коли випав з кишені телефон не пам`ятає, бив його лише ОСОБА_5 (а.с.18).

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 видно, що останній 02.03.2011 року разом із своїми друзями відпочивав в барі « Парус», де побачив свого знайомого ОСОБА_6 , який всіх пригощав спиртними напоями. Через деякий час він вийшовши на вулицю побачив ОСОБА_11 , який йшов із розбитим обличчям (а.с.37).

З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , видно, що потерпілий та обвинувачений ОСОБА_5 , 02.03.2011 року, разом сиділи за бар стійкою та розпивали спиртні напої. Потім портерпілий вийшов з невідомою для свідка дівчиною на вулицю, через деякий час за ними вийшов підсудний ОСОБА_5 (а.с.38).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_9 , видно, що 02.03.2011 року вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 відпочивала в барі «Парус», де познайомилася з потерпілим ОСОБА_6 , який запропонував їй вийти покурити на вулицю та зізнався, що вона йому подобається. У момент коли потерпілий поклав на її плечі руку з`явився ОСОБА_5 та наніс удар кулаком в голову потерпілому (а.с.22)

З дослідженого в судовому засіданні акту судово-медичного обстеження №184 від 04.03.2011 року, видно, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді множинних обширних синців та саден на обличчі, волосистій частині голови, крововилива в кон`юктиву лівого ока, ран на слизовй оболонці нижньої губи утворилися від дії тупого предмета, давністю можливо 02.03.2011 року, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с.6).

Таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, доведена повністю і кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України.

Дослідивши та проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 , за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд прийшов до висновку про недоведеність вини підсудного у вчиненні даного злочину.

В судовому засіданні було встановлено, що матеріали даної кримінальної справи на доведеність вини підсудного у вчиненні крадіжки містять довідку про вартість викраденого майна, а саме: довідкою виданою ПП ОСОБА_12 про те, що вартість телефону марки Glofish, б/у, станом на 03.03.2011 року становить приблизно -300 гривень (а.с.13).

Дослідивши в судовому засіданні даний доказ суд приходить до висновку, що даний доказ одержаний незаконним шляхом, а саме з порушенням порядку встановленого нормами кримінально-процесуального законодавства.

Згідно ст.323 КК України, вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

За нормативним визначенням крадіжка (ст.185 КК України) з об`єктивної сторони належить до злочинів з матеріальним складом, обов`язковими її ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю. Тому для наявності кримінально караного діяння, передбаченого ст.185 КК україни, необхідно встановити розмір шкоди, завданої крадіжкою. При визначенні розміру шкоди необхідно виходити з вартості викраденого майна у грошовій сумі. Отже, законодавцем сформульовано вимогу щодо конкретизації предмета злочину та його вартості, яка на момент вчинення протиправних дій має бути більшою ніж зазначено у ст.51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Тобто кримінально карану крадіжку слід відрізняти від згаданого адміністративного правопорушення.

Вчинення крадіжки, кримінальна відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого майна (на підставі наявної в матеріалах довідки про вартість викраденого) законом не передбачена, винне діяння не може бути кваліфіковано за ст.185 КК України.

За таких обставин в матеріалах справи відсутні докази які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тому останнього слід виправдати.

Призначаючи вид та міру показання підсудному ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, на даний час відбуває покарання за вироком від 22.04.2015 року Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст.186 КК України -4 роки позбавлення волі.

Обставиною, що відповідно до ст.66 ч.1 п.1 КК України пом`якшує покарання підсудному, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 ч.1 п.13 КК України обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення підсудному міри покарання у виді арешту, оскільки вважає, що менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Щодо цивільного позову суд прийшов до слідуючого висновку. Даний позов потерпілий подавав на досудовому слідстві, а саме 7 березня 2011 року. В судове засідання не явився, надіслав лише телеграму з м. Санкт-Петербурга, (17.02.2016 року), в якій просив розглядати дану справу без його участі, щодо підтримання заявленого цивільного позову не зазначив нічого, докази на обгрунтування заявленого позову в матеріалах справи також відсутні. На підставі викладеного, суд цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральних збитків на суму 5000 гривень залишає без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засіданні потерпілого.

Речові докази по справі мобільний телефон та сім карта, залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_5 відбуває реальну міру покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, запобіжний захід не обирати.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) місяці арешту.

Відповідно до ч. 4 ст.70, 72 КК України призначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотири ) роки позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази по справі мобільний телефон та сім карта, залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Строк відбування покарання рахувати з 20 грудня 2014 року.

ОСОБА_5 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнати невинним і виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу підсудному ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення через Баранівський районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1