АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/1984/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/458/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2016 року за № 0000744, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Джанкой Автономної Республіки Крим, громадянки України,

українки, з середньою освітою, незаміжня, на утриманні якої неповнолітні діти

не перебувають, не працює, раніше судима, останній раз:

14.08.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням

ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

захисник, адвокат ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, обвинувачена ОСОБА_6 11.03.2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись біля ринку «Північний», який розташований по вул. Щепкіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, побачила ОСОБА_9 , з лівої кишені куртки якої виглядав гаманець, після чого у неї винник намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

В той же день, приблизно о 10 годині 35 хвилин, перебуваючи біля ринку «Північний», який розташований по вул. Щепкіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, повторно, скоїла корисливий злочин, а саме, підійшла до ОСОБА_9 та шляхом вільного доступу таємно викрала із лівої кишені куртки гаманець, який не представляє матеріальної цінності для останньої, в якому знаходились грошові кошти в сумі 370 гривень, 4 банківські картки «ПриватБанк», що не представляють матеріальної цінності, після чого намагалася з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зникнути, але, відійшовши від потерпілої на відстань приблизно 15 метрів, ОСОБА_6 з викраденим майном була викрита сторонніми особами.

Розуміючи, що її злочинні дії стали явними для сторонніх осіб та безпосередньо потерпілої, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно: гаманець, в якому були 4 банківські картки та 370 гривень, намагалася зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, але не довела свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від її волі, та не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, так як з викраденим майном була зупинена сторонніми особами та потерпілою ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 намагалася завдати потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 370 гривень.

Вищезазначені дії обвинуваченої були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено їй покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2013 року, остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Речові докази: гаманець, 4 банківських картки «ПриватБанк», гроші в сумі 370 гривень, передані під розписку потерпілій ОСОБА_9 вирішено залишити в її користуванні.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції при призначенні їй покарання не було враховано тяжкий стан її здоров`я, зокрема, знаходження на лікуванні «Метадонової програми», перебування на ВІЛ-обліку та обліку у лікаря-нарколога, у зв`язку з чим просить пом`якшити призначене покарання.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду прокурор і потерпіла заперечували проти апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін; обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу та наполягали на пом`якшенні покарання і звільненні від відбування покарання з випробуванням; потерпіла та її представник стосовно апеляційної скарги покладалися на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, поясненняучасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнала себе винною у скоєному кримінальному правопорушенні та не оспорювала фактичні обставини провадження і кваліфікацію її дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Доводи обвинуваченої щодо суворості призначеного покарання та можливості звільнення її від відбування покарання з випробуванням колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ст. 65 КК України кримінальне покарання призначається у межах санкції статті (санкції частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини КК України. При цьому винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції в достатньому обсязі взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України, а саме те, що нею було вчинено кримінальне правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; характеристику особи обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима (а.к.п. 32, 33-38, 42-43), за місцем проживання характеризується посередньо (а.к.п. 41), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 40), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з лютого 2012 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (а.к.п. 39); обставини, що пом`якшують покарання повне визнання своєї вини та щире каяття в скоєному; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив покарання на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, з відбуванням його у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Колегія суддів погоджується з тим, що це покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для пом`якшення призначеного їй покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 цього висновку не спростовують, оскільки обставини, на які остання посилається, зокрема, тяжкий стан здоров`я, знаходження на лікуванні «Метадонової програми», перебування на ВІЛ-обліку та обліку у лікаря-нарколога, у своїй сукупності були враховані судом першої інстанції під час призначення покарання.

Крім того, характеристика особи обвинуваченої, а саме, те, що вона раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, скоїла тяжкий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим остаточне покарання їй обрано із застосуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, посередньо характеризується за місцем проживання, на думку колегії суддів, виключає можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2016 року за № 0000744, відносно

ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню не обрався, у зв`язку з чим строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту виконання зазначеного вироку.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4