Справа №487/5435/15-к 09.03.2016

Провадження № 11-сс/784/94/16 Категорія ст. ст. 183, 194 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року, якою відносно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації на АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 26.12.2002 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на підставі ст. 75 КК України;
2) 06.06.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 11.06.2009 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ст. ст. 391, 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 10.12.2010 року за відбуттям строку покарання; -
- продовжено строк тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисники ОСОБА_8
представник потерпілих ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та звільнити його з під варти.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Підозрюваний ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та постановленою з порушенням норм процесуального права.
- що оголошена підозра не підтверджена доказами, оскільки спростована потерпілими та свідками;
- що ухвала суду обґрунтована в основному даними про його особу;
- що слідчим суддею у порушення закону категорично констатовано, що він ( ОСОБА_6 ) вчинив інкриміновані йому злочини, що є можливим лише при прийнятті судового рішення по суті справи;
- що слідчим суддею оскаржувана ухвала можливо постановлена у відсутність постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування, яка (в свою чергу) постановлена в порушення норм ч. 3 ст. 295 КПК України.
В доповненнях до апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_6 наводить положення кримінального процесуального закону та норм Європейської Конвенції з прав людини щодо повноважень та обов`язків слідчого судді щодо контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні.
Наводить аналогічні доводи викладеним в апеляційній скарзі щодо непричетності до вчинення інкримінованих йому злочинів з посиланням на заяви потерпілих та свідків у справі та презумпцію невинуватості.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчий суддя зазначив, що відповідно до клопотання слідчого відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який 07.06.2015 року приблизно о 23.30 год., знаходячись біля під`їзду № 4 будинку № 21 на проспекті Леніна в м. Миколаєві, в ході раптово виниклого конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітки спереду та побіг по вул. 8-го Березня у бік вул. 6-та Поперечна, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину. Наздогнавши ОСОБА_6 біля магазину «Економ», що розташований по вул. 8-го Березня в м. Миколаєві, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наніс 4 удари ножем ОСОБА_10 в область грудної клітини, чим спричинив останньому 4 ножових поранення. Намагаючись затримати ОСОБА_6 , ОСОБА_11 підбіг до нього. Однак ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 один ріжучий удар ножем в область шиї, після чого побіг в бік вул. 6-та Поперечна та зник з місця вчинення злочину.
За висновком судово-медичного експерта № 881 від 24.06.2015 року у ОСОБА_10 наявні тяжкості тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя - у вигляді проникаючої рани грудної клітки справа з правостороннім пневмотораксом; та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, - у виді рани грудної клітки передньої, задньої, бічних поверхонь грудної клітки, рани обличчя з переходом на підборіддя, які утворились в результаті дії колючо-ріжучого предмета, не виключено клинка ножа.
Таким чином слідчий суддя прийшов до висновку ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; а також злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (покарання за яке передбачає позбавлення волі від п`яти до восьми років) та вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів, пославшись на висновок експерта № 945 15.07.2015 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2015 року, висновок експерта № 881 від 24.06.2015 року, тощо;
існування ризиків, того що при звільненні з-під варти ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, впливати на свідків злочину, вчинити інший злочин.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, не зменшились, а для повного з`ясування усіх обставин кримінального провадження та усунення протиріч необхідне проведення ряду слідчих дій, завершення яких до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не можливе.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.
При вирішенні питання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.
24.07.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень та в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а. с. 38 - 39).
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2015 року відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.02.2016 року.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2016 року строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою продовжено до 18.50 год. 20.02.2016 року.
Доводи апелянта щодо констатування слідчим суддею факту вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів є слушними, проте, це порушення не є таким, що тягне скасування оскаржуваної ухвали. Апеляційний суд виправляє цю помилку слідчого судді.
Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у тому, що 07.06.2015 року приблизно о 23.30 год., знаходячись біля під`їзду № 4 будинку № 21 на пр. Леніна в м. Миколаєві, в ході раптово виниклого конфлікту, він, реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітки спереду та побіг по вул. 8-го Березня у бік вул. 6-та Поперечна, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину. Наздогнавши ОСОБА_6 біля магазину «Економ», що розташований на вул. 8-го Березня в м. Миколаєві, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наніс 4 удари ножем ОСОБА_10 в область грудної клітини, чим спричинив останньому 4 ножових поранення. Намагаючись затримати ОСОБА_6 , ОСОБА_11 підбіг до нього. Однак ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 один ріжучий удар ножем в область шиї, після чого побіг в бік вул. 6-та Поперечна та зник з місця вчинення злочину.
За висновком судово-медичного експерта № 881 від 24.06.2015 року у ОСОБА_10 виявлені: тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя - у вигляді проникаючої рани грудної клітки справа з правостороннім пневмотораксом; та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, - у виді рани грудної клітки передньої, задньої, бічних поверхонь грудної клітки, рани обличчя з переходом на підборіддя, які утворились в результаті дії колючо-ріжучого предмета, не виключено клинка ножа.
Зазначене підтверджує висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та водночас спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів такої.
Зміна потерпілими та свідками своїх показань та їх намагання спростувати результати таких слідчих дій, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (на що посилається апелянт), що мало місце після оголошення ОСОБА_16 про підозру та про зміну підозри, потребують додаткової ретельної перевірки з урахуванням показань свідка ОСОБА_17 (матері потерпілого ОСОБА_10 ) щодо погроз її сину з вимогами забрати заяву про вчинений відносно нього злочин з міліції, і в жодному разі не спростовують наявність вищевказаної обґрунтованої підозри ОСОБА_16 .
За такого є безпідставними і доводи апелянта в цій частині.
Є правильним і висновки слідчого судді відносно того, що не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені при обранні ОСОБА_6 даного запобіжного заходу, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать, що:
є підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_16 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років позбавлення волі; у даному кримінальному провадженні він був оголошений у розшук;
є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема незаконно впливати на осіб, які є свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні шляхом залякування та схиляння їх до дачі показань на свою користь, а також на забезпечення йому алібі, про що свідчить зміна показань потерпілими та свідками на користь ОСОБА_6 після оголошення йому підозри та про її зміну, а також з урахуванням показань свідка ОСОБА_17 щодо погроз її сину за звернення до міліції у зв`язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень та вимог відмитися від наданих показань;
є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інший злочин, оскільки він з 01.12.2011 року не має місця реєстрації та постійного місця проживання, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, пов`язаних із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень.
З урахуванням вищевикладеного є неспроможними доводи апелянта про обґрунтування судового рішення лише даними про його особу.
Що стосується доводів апелянта щодо продовження прокурором строку досудового розслідування з порушенням його (підозрюваного) прав, передбачених ч. 3 ст. 295 КПК України, то вони є голослівними, носять характер міркувань та припущень, і не мають жодного підтвердження.
Підозрюваний ОСОБА_6 апеляційному суду пояснив, що не звертався з клопотаннями до відповідного прокурора, що вирішував питання продовження строку досудового розслідування.
Крім того, зазначене у будь-якому разі не спростовує того факту, що строк досудового розслідування продовжено у відповідності до вимог ст. ст. 219, 294, 295 КПК України. Окрім того, як вбачається з журналу судового засідання та технічного носія інформації (диску, на якому зафіксовано судовий розгляд) дана постанова першого заступника прокурора Миколаївської області від 19.02.2016 року про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 4-х місяців, тобто до 20.03.2016 року, була предметом розгляду суду при вирішенні слідчим суддею питання щодо продовження строку т римання ОСОБА_6 під вартою (а. с. 63 - 65, 66 68).
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою слідчим суддею продовжено у межах цього строку досудового розслідування, тобто - до 18.50 год. 20.03.2016 року.
Наявність у підозрюваного певних захворювань, про які він надав апеляційному суду відповідні дані, не перешкоджають його триманню під вартою в умовах СІЗО.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм діючого кримінального процесуального законодавства та норм Європейської Конвенції з прав людини при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_18 під вартою, які б потягли скасування оскаржуваної ухвали.
А тому доводи апелянта, викладені в доповненнях до апеляційної скарги, є необґрунтованими.
За такого апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, - П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_18 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.50 год. 20 березня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4