1-кп/381/301/16
381/4277/16-к
У Х В А Л А
«16» листопада 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001823 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села міста Фастова Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , а також інших учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 03 листопада 2016 року.

В підготовчому судовому засіданні стороною захисту надано угоду про примирення, якої досягли потерпілий з обвинуваченим.

Враховуючи викладене, суд на виконання вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, невідкладно зупинивши проведення інших процесуальних дій, перейшов до розгляду угоди.

10 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Сторони угоди визнали, що під час досудового розслідування було встановлено, що 11 вересня 2016 року близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля гаражів, що розташовані поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись станом алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_6 , несподівано, у спосіб вихоплювання з рук та не звертаючись при цьому до застосування насильства, відкрито викрав у потерпілого чуже майно, протиправно заволодівши його сумкою - барсеткою із шкірозамінника, вартістю 300 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Самсунг», вартістю 100 грн., гаманець з шкірозамінника, вартістю 300 грн. в якому теж знаходились грошові кошти в сумі 350 грн., а всього викрав чуже майно на загальну суму 1050 грн., яким, зникнувши з місця події, мав реальну можливість розпоряджатись чи користуватись.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України за ознакою відкритого викрадення чужого майна (грабежу).

Згідно з даними угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_9 повинен понести за вчинений злочин, а саме, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн. та отримана його згода на таке призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди не дотримані вимоги і правила КК України, просив відмовити в затвердженні цієї угоди.

Обвинувачений, якого підтримали захисник та потерпілий, в судовому засіданні просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення. Натомість можливість укладення такої угоди в даному конкретному випадку виключається з таких правових підстав.

Так, згідно до п. 1 та п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
У відповідності до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:

- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Як видно з обвинувального акту та угоди про примирення, ОСОБА_9 , будучи судимий за вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи (ч. 1 ст. 115 КК України), знову вчинив умисний злочин проти власності, що за таких обставин представляє велику суспільну небезпеку. До того ж обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 згідно ч. 66 КК України органами досудового розслідування визнано рецидив злочинів.

Разом з тим, узгоджуючи мінімальне за розміром та видом покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн., яке ОСОБА_9 повинен понести за вчинений ним злочини, сторонами угоди не було враховано особу винного і обставину, що обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови зазначеної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не відповідають вимогам КК України стосовно загальних засад його призначення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Згідно з правилами п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд в будь-якому випадку відмовляє в затвердженні угоди, якщо її умови суперечать вимогам КК України, у такому випадку досудове розслідування може бути продовжено в загальному порядку, тільки якщо таку угоду було укладено під час його проведення, що потягло невідкладне його переривання на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України. Оскільки, як видно з матеріалів кримінального провадження, угода про примирення надійшла під час судового провадження, останнє повинно бути продовжено у загальному порядку.

Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст. 314, 468, 469, 372, 471, 473 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
У затвердженні угоди про примирення від 10 листопада 2016 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_10 БОНЧЕВ