В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2016 Справа №607/9868/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 05 серпня 2016 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , електрозварювальник вулканізаторник відділення слюсарно механічних робіт і поточного ремонту ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини пп НОМЕР_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 17 годині 21 червня 2016 року самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 07 години 30 хвилин 30 червня 2016 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Він же, будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 09 годині 30 хвилин 9 липня 2016 року повторно самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 07 години 30 хвилин 13 липня 2016 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення раніше до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, повторно допустив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

По суті кримінального провадження пояснив, що він був призваний на військову службу до Збройних Сил України. О 17 годині 21 червня 2016 року самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 07 години 30 хвилин 30 червня 2016 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд. Також 09 годині 30 хвилин 9 липня 2016 року повторно самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 07 години 30 хвилин 13 липня 2016 року (моменту добровільного повернення), знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії:

-за ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину повторно, і вважає обрати йому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з призначенням мінімального строку покарання, передбаченого диспозицією статті обвинувачення.

При цьому, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 щире каяття, особу обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, те, що в нього на утриманні знаходяться батьки пенсійного віку, а тому приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст.75 КК України.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, його слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Речові докази вважати поверненим володільцю.

Керуючись наведеним, а також ст.ст.370,373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015 року) та призначити йому покарання за даним кримінальним правопорушенням у виді 3 (трьох) років позбавлення волі

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази матеріали службового розслідування, проведеного службовими особами в/частини пп НОМЕР_1 за фактом відсутності на службі у в/частині пп НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 (відсутності на службі з 21 по 30 червня 2016 року), матеріали службового розслідування, проведеного службовими особами в/частини пп НОМЕР_1 за фактом відсутності на службі у в/частині пп НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 (відсутності на службі з 9 по 13 липня 2016 року), іменні списки особового складу ремонтної роти в/частини пп НОМЕР_1 для проведення вечірньої перевірки за червень - липень 2016 року вважати повернутими в/частині пп НОМЕР_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1