Дата документу Справа № 314/3885/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 314/3885/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1293/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі (в режимі відеоконференції) кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Островське Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.05.2007 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до 4 років 4 місяців 12 днів позбавлення волі.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 02.04.2014 року по 08.06.2016 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнено від відбування покарання за цим вироком у зв`язку із фактичним його відбуттям.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Островське Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 26 лютого 2007 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

2) 4 березня 2008 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

3) 25 квітня 2008 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20 липня 2008 р. направлений в місця позбавлення волі; звільнений 7 вересня 2011 на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію»;

5) 4 липня 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту; звільнений 17 серпня 2012 року по відбуттю строку покарання;

6) 7 листопада 2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, та засуджено:

за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців 12 днів позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить;

за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

На підставі ст. 71 КК України, частково до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2013 року, що складає 5 років позбавлення волі, та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Строк покарання обчислений з моменту набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 2 квітня 2014 року включно до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ВАТ «Запоряжжяобленерго», ТОВ «Маяк» задоволені в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в солідарному порядку у відшкодуванням майнової шкоди на користь ОСОБА_10 4000 грн. та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_11 368 грн у відшкодування майнової шкоди та 500 грн. у відшкодування моральної шкоди; на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Новомиколаївського РЕМ 30367,71 грн., на користь ТОВ «Маяк» 4363,82 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у розмірі 3633,96 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК країни, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, а ОСОБА_7 також у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України за наступних обставин.

В ніч на 24 січня 2014 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою проникли на територію ВАТ "Запоріжжяобленерго" СП "Новомиколаївський район електричних мереж", що розташований по вул. Суворова, 1 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, де, зірвавши навісний замок на воротах гаражу, проникли всередину, звідки таємно повторно викрали майно, належне вказаному підприємству загальною вартістю 30376,71 грн. заподіявши підприємству шкоду на вказану суму.

Окрім цього, в ніч на 1 лютого 2014 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, проламавши отвір в даху гаража ОСОБА_12 , що розташований на околиці АДРЕСА_3 , проникли у цей гараж, звідки таємно повторно викрали майно, належне ОСОБА_12 загальною вартістю 11029 гривень, заподіявши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, в ніч на 1 лютого 2014 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, проламавши отвір в даху гаража ОСОБА_11 , що розташований на околиці АДРЕСА_3 , проникли у цей гараж, звідки таємно повторно викрали майно, належне ОСОБА_11 на загальну суму 368,00 грн, заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Після цього, в ніч на 1 лютого 2014 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, зірвавши навісний замок на воротях гаража ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_3 , проникли в цей гараж, звідки таємно повторно викрали майно вартістю 541,50 грн, заподіявши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Далі, в ніч на 1 лютого 2014 року, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, зірвавши навісний замок, проник до приміщення гаражу ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_3 , і незаконно повторно заволодів скутером "Honda CESTA", належним ОСОБА_10 , заподіявши їй майнову шкоду.

Окрім цього, в ніч на 20 лютого 2014 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, зірвавши навісний замок, проникли в приміщення гаража ОСОБА_13 , що розташований по АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрали майно, належне потерпілому на загальну суму 3105 гривень 38 копійок, спричинивши матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, в ніч на 20 лютого 2014 року, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, зірвав навісний замок та проник до приміщення гаражу ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_1 , звідки незаконно повторно заволодів мопедом "Sabur", заподіявши потерпілому майнову шкоду.

Далі, в ніч на 26 лютого 2014 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, через вікно, проникли в приміщення майстерні, що розташоване на території ТОВ "Маяк" по АДРЕСА_4 , звідки таємно повторно викрали мано, належне вказаному підприємству на загальну суму 4363 гривні 82 копійки, спричинивши вказаному товариству матеріальну шкоду на зазначену суму.

Після цього, в ніч на 11 березня 2014 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, розбивши віконне скло, проникли в приміщення відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації, що розташоване по вул. Войкова, 102 в смт. Новомиколаївка Запорізької області, звідки таємно повторно викрали майно загальною вартістю 14762 гривні, заподіявши Новомиколаївській районній державній адміністрації майнову шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, на початку березня 2014 року, в нічний час, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, розбивши віконне скло, проникли в приміщення гаражу, належного ОСОБА_14 , який розташований в на АДРЕСА_5 в районі магазину "Візит" на узбіччі автодороги "Запоріжжя-Донецьк", звідки таємно повторно викрали майно загальною вартістю 1036 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, 20 березня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 та інша невстановлена особа, за попередньою змовою між собою, з метою нападу та заволодіння чужим майном, направились до будинку ОСОБА_15 , розташованого по АДРЕСА_6 . Прибувши до будинку, ОСОБА_7 та інша особа, надягнули на обличчя маски та на руки рукавиці, вирвали двері і проникли до приміщення літньої кухні, де, засліпили ОСОБА_15 світлом ліхтарика, після чого невстановлена особа завдала їй декілька ударів рукою в обличчя, поваливши на підлогу, та намагалася зв`язати її руки та ноги липкою стрічкою, при цьому невстановлена особа погрожувала застосувати відносно ОСОБА_15 , насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я, а саме погрожувала пневматичним пістолетом, наставивши його до голови потерпілої. В цей час ОСОБА_7 обшукав приміщення літньої кухні потерпілої. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 та невстановлена особа спричинили ОСОБА_15 фізичний біль, та заволоділи в результаті нападу готівковими грошима в сумі 4419 гривень, мобільним телефоном вартістю 23 гривні, та золотими сережками 585,00 проби, вагою 1,75 гр. вартістю 980,00 гривень, які зняли з вух потерпілої, а всього майном на загальну суму 5422 гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оскаржуючи вирок суду в частині встановлених фактичних обставин, доведеності його вини та кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити зарахувавши у строк призначеного йому покарання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк його тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні відносно нього, в якому його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України з 15 травня 2013 року по 7 листопада 2013 року, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що суд першої інстанції призначивши йому покарання, зарахував у відповідності до ст. 71 КК України покарання, призначене судом у вказаному провадженні.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що підстави для зарахування у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні у строк покарання, призначеного за цим вироком суду не має, розглянувши матеріали справи та дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого то вони є необґрунтованими та задоволенню вимоги його апеляційної скарги не підлягають з огляду на наступне.

Згідно матеріалів кримінального провадження перебіг строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в даному провадженні почався з часу застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 2 квітня 2014 року, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від цієї дати, згідно якої строк тримання під вартою ОСОБА_7 обрахований з моменту його затримання (т. 2 а.с. 113-114).

З резолютивної частини вироку суду вбачається, що саме з цього часу з 2 квітня 2014 року і по день набрання вироком законної сили включно обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано у строк призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 5 статті 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі проводиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Таким чином суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахував строк попереднього ув`язнення з 2 квітня 2014 року і по день набрання вироком законної сили, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Що стосується доводів обвинуваченого про зарахування у цей строк строку його попереднього ув`язнення в межах іншого кримінального провадження, то на вимогах закону вони не ґрунтуються, оскільки ч. 5 ст. 72 КК України прямо зазначено, що зарахування таке повинно бути проведеним в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4