Справа №589/632/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/474/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження №589/632/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, який ніде не зареєстрований та не має постійного місця проживання, раніше судимий:

- 14.11.1997 р. Шосткинським міським судом Сумської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145 КК України до 3 років позбавлення волі, 27.11.1998 р. звільнився умовно - достроково на не відбутий термін 1 рік 4 місяці 29 днів;

- 24.01.2002 р. Шосткинським міським судом Сумської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, 10.10.2003 р. звільнився по відбуттю строку покарання;

- 29.06.2004 р. Шосткинським міським судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 24.06.2006 р. умовно - достроково на не відбутий термін 10 місяців 23 дні;

- 20.04.2011 р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі, звільнився 30.05.2013 р. умовно - достроково на не відбутий термін 11 місяців;

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року, у якій порушує питання про необхідність пом`якшення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винними за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 , на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 184 грн. 14 коп.

27.02.2016 р. ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тому міру запобіжного заходу за даним вироком ОСОБА_7 ухвалено не обирати до вступу його в законну силу.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності обставин кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить змінити вирок суду і застосувати ст.69 КК України з призначенням йому покарання нижче встановленого ч.3 ст.185 КК України мінімуму, оскільки він має дуже скрутне матеріальне становище, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та відсутні претензії з боку потерпілого.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вирок суду не оскаржували.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 14.01.2016 р. близько 20-00 год. проник через вікно до підвального приміщення під`їзду №1 буд. АДРЕСА_1 та за допомогою металевого прута, зірвав замок з підвалу №10, вказаного будинку, належного ОСОБА_8 і намагався викрасти банки з консервацією, спричинивши потерпілому згідно висновку експертизи матеріальний збиток на загальну суму 520 грн., але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції, однак при цьому виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у сховище.

Заслухавши суддю доповідача, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_5 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 такою, що задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну кримінально-правову оцінку і в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення тільки в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу зміни вироку суду з застосуванням до призначеного покарання положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так, при призначенні покарання районним судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, (який відноситься до тяжких), особу обвинуваченого, який ніде не зареєстрований і не має постійного місяця проживання, обставин, що пом`якшують покарання (повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого), на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, обставини, що обтяжують покарання (рецидив злочину), а також всі інші вимоги, з якими кримінальний закон пов`язує визначення виду і розміру покарання, що знайшло своє відображення у вироку суду з наведенням відповідних мотивів.

Застосувати ст.69 КК України є правом суду, а не його обов`язком при вирішенні судом питання про призначення покарання, оскільки суд при цьому повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та особу винного.

Колегія суддів вважає, що наявність в матеріалах кримінального провадження ряду пом`якшуючих обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не є достатньою підставою для визначення йому покарання нижче нижчої межі, передбачених санкцією кримінального закону. Крім цього, суд першої інстанції призначаючи покарання за ч.3 ст.185 КК України обрав мінімальний вид покарання, передбачений в межах санкції статті.

Приймаючи до уваги всі обставини, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і маючи не зняті та не погашені судимості знову скоїв умисний корисливий тяжкий злочин, тому суд дійшов висновку, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення і попередження ним нових злочинів.

Колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, шляхом застосуванням ст.69 КК України і, знаходячи вирок суду законним, не вбачає підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4