Номер провадження: 11-кп/785/689/16
Номер справи місцевого суду: 501/486/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року м. Одеса

05 травня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

встановила:
ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_8 , обіймаючи посаду фахівця з питань зайнятості та обліку кадрів ІІ категорії відділу кадрів служби управління персоналом ДП «Іллічівський морський торгівельний порт», будучи відповідальною за правильне ведення табелів обліку робочого часу, не являючись службовою особою, в порушення ст.43 Конституції України, ст.97 Кодексу законів про працю України, ст.ст.21, 22 Закону України «Про оплату праці», 15 серпня 2015 року та 22 серпня 2015 року умисно внесла в табель обліку робочого часу, який є офіційним документом відповідно до наказу Державного комітету статистики "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" від 05 грудня 2008 року №489, завідомо неправдиві відомості про кількість відпрацьованих годин директором ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» ОСОБА_9 , який на той час перебував за межами території України та не виконував своїх службових обов`язків, що призвело до неправомірного нарахування та незаконної виплати заробітної плати ОСОБА_9 у сумі 47 685 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції. Вказує, що судом не враховано, що укладення угоди є наслідком погроз та обіцянок з боку обвинувачення. Крім того вказує, що суд не роз`яснив той факт, що прокурор повинен був довести необґрунтованість заповнення табелю та її провину і відповідальність зі ці дії. Також вказує, що судом не враховано, що в її функціональні обов`язки не входить заповнення табеля і це було зроблено на прохання керівництва.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи, доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

У вироку суд першої інстанції вказав, що дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст.358 ч.1 КК України як підроблення офіційного документу, який видається підприємством, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою.

15 березня 2016 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_8 і її захисником - адвокатом ОСОБА_10 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, підозрювана зобов`язалась беззастережно визнати у судовому провадженні обвинувачення в обсязі повідомленої їй підозри.

Сторонами погоджено покарання ОСОБА_8 за ст.358 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В угоді також зазначено, що підозрювана розуміє наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

У вироку також вказано, що обвинувачена визнала себе винною у пред*явленному їй обвинуваченню і пояснила, що укладення угоди з її боку було добровільним.

С висновками суду першої інстанції не можна погодитись.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Вирок щодо ОСОБА_8 винесений без урахування вказаних вимог закону.
Так, суд не з`ясував у ОСОБА_8 чи вона розуміє, що прокурор повинен довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують.
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона внесла до табелю обліку часу кількість відпрацьованих годин директором ДП «Іллічівський морський торговий порт» ОСОБА_9 , який на той час не виконував своїх обов`язків.
Разом з тим, їй не роз`яснено, що прокурор повинен довести необґрунтованість заповнення вказаного табелю та її провину та відповідальність за ці дії.
Відповідно до ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.
В апеляційній скарзі обвинувачена вказала, що фактично укладення цієї угоди є наслідком тиску з боку обвинувачення, які полягали в тому, що у неї є неповнолітня дитина. В період досудового розслідування у разі невизнання вини їй погрожували арештом, а в разі визнання - адміністративним штрафом. Заради можливості бути з дитиною вона була згодна на все, що їй пропонувалось, в тому числі адміністративний штраф.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затверджені угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси третіх сторін або інших осіб та відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
В апеляційній скарзі обвинувачена вказала, що в її функціональні обов`язки не входить заповнення табелю, що облік робочого часу у табелі проводився відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 21.07.2015 року №118-0 про відсторонення ОСОБА_9 від виконання службових обов`язків зі збереженням заробітної плати.
Відповідно до висновку економічного дослідження №7090 Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз оформлення, нарахування заробітної плати ОСОБА_9 в період відсторонення його від виконання службових обов`язків документально обґрунтовано.
Суд першої інстанції не перевірив вказані обставини і не дав їм належної правової оцінки.
За таких обставин вирок суду не можна визнати законним та обґрунтованим.
Оскільки по кримінальному провадженню допущені істотні порушення, відповідно до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати вищенаведене, ретельно дослідити всі обставини і залежно від встановленого прийняти рішення відповідно до закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405. 40, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2016 року щодо неї скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4