Справа № 344/9635/16-к
Провадження № 11-сс/779/147/2016
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрільче Городенківського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в України в Івано-Франківській області ОСОБА_12 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 10 вересня 2016 року, з покладенням на нього відповідних обов`язків та заборони у період доби з 23 год. до 07 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, а також встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, однак прокурором не доведено, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме в тому, що в ніч з 15 на 16 лютого 2015 року він, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на територію ВКПФ Смерічка, що по вул. Українська, 93-Г в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, де з метою власної наживи незаконно заволоділи транспортним засобом трактором марки Беларус-892, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 176 000 грн. Крім того, 30.03.2015 року приблизно о 23:30 год. ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на територію ПрАТ Зернопродукт МХП, що по вул. Січових Стрільців,9, в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, де з метою власної наживи застосували фізичне насильство, що є небезпечним для життя та здоров,я до охоронця ОСОБА_15 , після чого незаконно заволоділи транспортним засобом трактором марки МТЗ Білорус 1221.2 реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 266270 грн.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює законність ухвали слідчого судді, вважає її незаконною внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Покликається на те, що підозрюваний вчинив корисливе кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким корисливим злочином проти власності, з часу повідомлення про підозру ОСОБА_7 , який зареєстрований у м. Одеса, жодного разу не з,явився в СУ ГУНП в Івано-Франківській області для проведення слідчих та процесуальних дій, незважаючи на те, що був повідомлений про необхідність їх проведення, а також відмовився від отримання відповідних повісток. Тому вважає, що слідчий суддя мав всі підстави для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка просила її апеляційну скаргу задовольнити, а в апеляційній скарзі захисника відмовити, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, які просили задовольнити їх апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається із ухвали, слідчим суддею враховано вище зазначені обставини при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Разом з тим, положеннями ч.1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.п.3,4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається із матеріалів подання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачений ч.2 ст.289 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п,яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п,ять років.

Однак вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та заборонивши йому у період доби з 23год.00хв.по 07год.00хв. залишати житло, з покладенням додаткових обов`язків, слідчий суддя не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 проживає на значній відстані від Івано-Франківська, що фізично не реально прибувати до слідчого з м. Одеси у деякі дні підряд для виконання слідчих дій(згідно повісток 01,02,03 серпня 2016року) і своєчасно повернутися до свого місця проживання, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, його вік, стан здоров,я та майновий стан, що він одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання та праці є адвокатом, відсутність судимостей.

Крім того, покликання прокурора на факти неявок підозрюваного на його неодноразові виклики та відмови отримувати відповідні повістки не знайшли свого підтвердження, оскільки на усіх оглянутих повістках викликах слідчим зазначено, що ОСОБА_7 для виконання слідчих дій приходив своєчасно. При цьому, як зазначив ОСОБА_7 , з ним жодних слідчих дій не проводилося.

Таким чином прокурором не доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також не доведено, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Разом з тим сукупність досліджених доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Тому покликання захисника ОСОБА_8 на необґрунтованість підозри її підзахисного та відсутність ризиків не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищенаведене, а також, що прокурором не доведено, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів приходить до висновку, що особисте зобов,язання, є більш м`яким запобіжним заходом у порівнянні із триманням під вартою, і зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.179,405, 407,409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 залишити без задоволення, а захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді особистого зобов,язання з покладенням на нього обов`язків, встановлених п.1,3,4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4