Справа № 562/647/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09.03.2016 року близько 17.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 таємно викрав вироби з металу, вартістю 1166 гривень 40 копійок, які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останій майнову шкоду на вищевказану суму.
28.03.2016 року в м. Здолбунів між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно даної угоди, потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені частиною 1 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні показала, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено злочин середньої тяжкості, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому його дії кваліфікує за частиною 1 статті 185 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого, встановлено, що за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 28 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо
таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1