Дата документу Справа № 314/5144/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1669/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5144/16-к
Категорія ст. 82 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабино Запорізького району Запорізької області, з середньою освітою, одруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Запорізької області від 26.06.2007 року за ст. 115 ч. 2 п. 7, ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1, п. 7, ст. 289 ч. 3, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного Суду України від 04.10.2007 року вирок Апеляційного суду Запорізької області від 26.06.2007 року змінено, і ОСОБА_6 пом`якшено покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.02.2007 року по 04.10.2007 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність судового рішення через порушення норм матеріального і процесуального права зазначає, що суд не врахував думку представника виправної установи, який просив задовольнити клопотання. Не надав уваги тому, що відповідно до характеристики, ОСОБА_6 за місцем відбування покарання характеризується виключно позитивно, розкаюється у скоєному, має п`ять заохочень, одне стягнення, яке погашено, працює, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та особистих побачень, відбув 2/3 строку покарання, а тому даним про виправлення останнього.

Внаслідок цього, захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання, і на підставі ст. 82 КК України замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, на більш м`який, - обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, захисник ОСОБА_8 звернулась до суду із клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, на більш м`який, - обмеження волі.
За наслідками розгляду клопотання суд першої інстанції встановив наступне.
Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 16.02.2007 року. З 04.09.2015 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). Стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці два рази заохочувався правами начальника відділення соціально-психологічної служби.
Згідно довідки, засуджений ОСОБА_6 з 04.09.2015 року був внесений до графіку роботи засуджених з благоустрою відділення та прилеглої території, але участі не приймав. Будучи працездатним працевлаштовувався у 2015 році лише протягом 1-го місяця, а у 2016 році був працевлаштований лише протягом 2-х місяців. Має невідшкодований цивільний позов на суму 30 5042, 42 грн.
Комісією установи з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, 30.06.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Як вбачається з матеріалів справи, суд, розглядаючи заяву захисника ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким, належним чином врахував, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 16.02.2007 року. З 04.09.2015 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). Стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці два рази заохочувався правами начальника відділення соціально-психологічної служби. Згідно довідки, засуджений ОСОБА_6 з 04.09.2015 року був внесений до графіку роботи засуджених з благоустрою відділення та прилеглої території, але участі не приймав. Будучи працездатним працевлаштовувався у 2015 році лише протягом 1-го місяця, а у 2016 році був працевлаштований лише протягом 2-х місяців. Має невідшкодований цивільний позов на суму 30 5042, 42 грн.
Комісією установи з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, 30.06.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні заяви захисника про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи захисника про те, що районний суд не врахував, що відповідно до характеристики, ОСОБА_6 за місцем відбування покарання характеризується виключно позитивно, є необґрунтованими, оскільки, як правильно вказав районний суд, у останнього відсутня активна примірна поведінка, зокрема про це свідчить те, що останній свідомо ухиляється від суспільно-корисної праці, а значить від виконання цивільно-правових зобов`язань щодо відшкодування шкоди потерпілим, а це може свідчити тільки про те, що останній не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим 30.06.2016 року комісією установи з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, йому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.
При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: