АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/2324/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 644/8392/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.4 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді провадження в суді першої інстанції, та захисника на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працює, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-11.07.1986 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.117 КК України до 5 років позбавлення волі;

-12.09.1994 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.101, ч.3 ст.206, ст.42 КК України до 7 років позбавлення волі;

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та засуджений до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Як встановлено вироком, 27 листопада 2014 року приблизно о 19 годині 40 хв. ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де він орендував кімнату у потерпілої ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після сумісного з потерпілою вживання алкогольних напоїв, в процесі сварки з ОСОБА_11 , виниклої на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи умисел, направлений на незаконне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , умисно наніс останній декілька ударів правою рукою в область обличчя.

Після цього, через деякий час, ОСОБА_9 продовжив свої неправомірні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , та маючи неконкретизований умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, взявши в кімнаті, в якій він проживав, електричний чайник з закип`яченою водою, зайшовши до ванної кімнати, в якій знаходилась ОСОБА_11 , та діючи умисно, і усвідомлюючи, що завдасть потерпілій нестерпимого фізичного болю, почав закип`яченою в чайнику водою поливати обличчя, шию та руки ОСОБА_11 , яка знаходилась в сидячому положенні в ванній.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: термічних опіків тіла: голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; перелом кісток носу, синці на верхній і нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелом п`ясної кістки лівої кісті, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

02.12.2014 року ОСОБА_11 від глибоких обширних термічних опіків тіла - голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, що ускладнилися у своїй течії некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю, померла у Харківській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та захисник обвинуваченого оскаржили вказаний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за п.4 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання за цей злочину у виді 15 років позбавлення волі..

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи щодо нанесення потерпілій тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , однак не надано належної уваги оцінці суб`єктивній стороні злочину, зокрема, спрямованості умислу ОСОБА_9 , чим допущено неправильне застосування кримінального закону, та зроблено передчасний висновок про те, що умисел обвинуваченого був спрямований лише на нанесення тяжкого тілесного ушкодження.

Як зазначено прокурором, судом вказано, що наявність неприязні обвинуваченого до потерпілої ОСОБА_11 виникла в ході сварки, однак це не може свідчити про мотивацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

Також, як вказує у своїй апеляції прокурор, свідки жодним чином не характеризували відносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 як неприязні, і що судом визнано, що ступінь тілесних ушкоджень та спосіб їх нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя.

Під час своїх дій ОСОБА_9 усвідомлював, що спричиняє потерпілій особливі фізичні страждання та нестерпимий фізичний біль, доки потерпіла знаходилась у безпорадному стані в ванній.

У складі злочину, передбаченого ст.115 КК України, обов`язкова наявність умисної форми вини, при чому умисел може бути прямим та непрямим.

Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_9 коли поливав потерпілу з чайника окропом, розумів та усвідомлював, що завдає останній особливі фізичні страждання та нестерпимий фізичний біль.

Крім того, прояви жорстокості з боку обвинуваченого почали проявлятися ще раніше, коли він наніс потерпілій ОСОБА_11 , особі похилого віку, декілька ударів правою рукою в область обличчя, після чого затягнув її до ванної кімнати, кинув у ванну, включив холодну воду, при цьому фізично перешкоджав їй вибратися.

При винесенні вироку не було враховано та не взято до уваги показання свідка ОСОБА_12 , яка є лікарем швидкої допомоги, яка вказала, що обвинувачений не впускав її до квартири, тобто, перешкоджав лікарям та працівникам міліції потрапити до помешкання, що підтверджує бажання обвинуваченого настання смерті потерпілої.

Злочин, передбачений п.4 ч.2 ст.115 КК України, є особливо тяжким, покарання за вказаний злочин передбачено від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Обтяжуючими обставинами, на думку прокурора, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, проти особи похилого віку, тому таке покарання для обвинуваченого, яке просе прокурор у своїй апеляції, буде, на його думку, законним і справедливим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок, та призначити йому більш м`яке покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що вважає вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року законним та обґрунтованим в частині перекваліфікації дій обвинуваченого, однак може бути змінений в частині строку призначеного покарання у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини, його вибачення перед потерпілою, та не заперечення ним про стягнення з нього цивільного позову.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляції захисника, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляцію захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої,перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та адвоката не підлягає задоволенню з наступного.
Судове рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про необхідність перекваліфікації умисних дій ОСОБА_9 , направлених на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 способом, що має характер особливого мучення, підтверджується сукупністю доказів і обставин, зібраних та перевірених судом у ході судового слідства, яким суд надав належну правову оцінку.
Так, у ході судового слідства допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що після подій 27.11.2014 року ОСОБА_10 мала обширний опік обличчя, на ній була кров та сліди побиття.
Висновки судово-медичної експертизи підтверджують факт встановлення у потерпілої ОСОБА_11 на тілі перелом кісток носу, переломи кісток руки, синці на кінцівках, а також глибокі обширні термічні опіки голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, ускладнені у своєму протіканні некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю.

Опіки тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, які і стали причиною смерті потерпілої.

Судом першої інстанції перевірялись підстави для притягнення обвинуваченого ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності по п.4 ч.2 ст.115 КК України, і судом обґрунтовано та об`єктивно було встановлено, що обвинувачений під час сварки з потерпілою ОСОБА_11 не мав на меті вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю.

Відповідно до вироку суду першої інстанції суд не встановив, що під час скоєння кримінального правопорушення обвинувачений затягнув нині померлу ОСОБА_11 до ванної кімнати, кинув у ванну, включив холодну воду, і при цьому перешкоджав їй вибратися з ванни, тому ці посилання апелянта у своїй апеляційній скарзі є надуманими та не обгрунтованими.

Обґрунтовано та законно суд першої інстанції перекваліфікував дії обвинуваченого з п.4 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України як заподіяння обвинуваченим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 способом, що має характер особливого мучення, вказавши, що при умисном вбивстві з особливою жорсткістю винний усвідомлює, що завдає потерпілому особливих мук і страждань.

Також колегія суддів визнає обгрунтованим послання суду і на те, що закон пов`язує таку кваліфікуючу ознаку не тільки зі способом убивства, а й з іншими обставинами, які підтверджують, що винний діяв з умислом, спрямованим на вчинення злочину з особливою жорстокістю, пославшись на постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочин проти життя і здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року.

Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду про те, що навіть наявність особистої неприязні обвинуваченого до потерпілої ОСОБА_11 , викликаної в ході сварки 27.11.2014 року між ними сама по собі не може свідчити про мотивацію його дій, направлених на умисне вбивство потерпілої, тому, на думку колегія суддів, перекваліфікація дій обвинуваченого була правильною і законною.

Висновок суду першої інстанції про те, що сама ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не свідчить про умисел на позбавлення життя обвинуваченим у даному конкретному випадку колегія суддів вважає як таким, шо заслуговує на увагу, і є правильним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора у цій частині задоволенню не підлягає.

Що ж стосується міри покарання, то вона призначена відповідно до ст.65 КК України з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, та межах санкції ч.2 ст.121 КК України, особи винного, який раніше неодноразово судимій за скоєння тяжких злочинів, скоєння правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що визнано обтяжуючими покарання обставинами.

Враховуючи наслідки скоєного, та вищевказані обставини колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_9 , та яке ближче до максимальної межі покарання, є законним та справедливим.

При цьому колегія суддів вважає, що вибачення обвинуваченого перед потерпілою та не заперечення про стягнення з нього матеріальної шкоди самі по собі не дають підстав для зниження призначеного йому покарання.

Що ж стосується зарахування ОСОБА_9 у відбутий строк його попередне ув`язнення, то це питання вже вирішено судом першої інстанції при постанові вироку суду.

Не вбачаючи підстав для скасування чи зміни вироку суду колегія суддів вважає про необхідне у задоволенні апеляцій прокурора та захисника відмовити.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції та захисника залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.08.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді -