АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
Справа № 11-сс/796/2259/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргупрокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» (код за ) за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим не доведено необхідність арешту коштів на рахунку підозрюваної ОСОБА_9 в банку з огляду на не надання доказів його необхідності та конкретної суми, що співрозмірна завданій шкоді.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк».

Мотивуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що судом при вирішенні питання про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку, відкритому у ПАТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_9 , належним чином не враховано наявність у даному кримінальному провадженні, обставин, необхідних для накладення арешту. Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких та санкцією вказаної частини статті передбачено конфіскацію майна підозрюваного (обвинуваченого).

Також прокурор звертає увагу суду на те, що в ході досудового розслідування проведено авто-товарознавчі експертизи транспортних засобів, якими незаконно заволоділи ОСОБА_10 з ОСОБА_11 і невстановленою особою та, за висновками експертів, загальна ринкова вартість ідентичних непошкоджених автомобілів, які належать ОСОБА_12 , станом на 2014 рік становила 328 673 грн.

Крім того, прокурор зазначає, що станом на день звернення до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним клопотанням потерпілі у даному кримінальному провадженні звернулися з цивільним позовом про стягнення з підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди у розмірі 19633210 грн.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції м. Києва знаходяться матеріали кримінального провадження № 0002469, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та невстановлена досудовим розслідуванням особа під керівництвом ОСОБА_11 , який будучи раніше судимим, та маючи злочинний досвід, визначивши вчинення злочинів як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, з метою незаконного збагачення, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо володіння, користування і розпорядження майном, в грудні 2013 року організував та очолив стійку організовану групу, до складу якої наряду з ним, увійшли його вищевказана цивільна дружина ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа.

Так, в період з грудня 2013 року по квітень 2014 року ОСОБА_11 діючи у складі організованої групи із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, під приводом укладення відповідних договорів, додаткових договорів та актів прийому-передачі узяли в оренду у ОСОБА_12 транспортні засобами, а саме: «VolksWagen Transporter Т5» н.з. НОМЕР_2 ; «Daimler Chrysler» н.з. НОМЕР_3 ; «VolksWagen Transporter Т5» н.з НОМЕР_4 .

В подальшому у період з березня 2014 року по квітень 2014 року невстановлена в ході досудового розслідування особа у складі організованої групи із ОСОБА_9 і ОСОБА_11 відповідно до відведеної їй злочинної ролі, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, від імені ОСОБА_12 , видала та нотаріально посвідчила генеральні довіреності на право користування та розпорядження вищевказаними транспортними засобами ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_11 діючи у складі організованої групи із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою розпорядились указаними транспортними засобами на власний розсуд передавши їх за грошову винагороду третім особам в м. Олександрія Кіровоградської області з можливістю подальшого, нотаріального переоформлення даних автомобілів на власний розсуд.

В подальшому зазначені автомобілі: «VolksWagen Transporter Т5» н.з. НОМЕР_2 ; «Daimler Chrysler» н.з. НОМЕР_3 ; «VolksWagen Transporter Т5» н.з НОМЕР_4 , виявлені і вилучені з приватних домоволодінь громадян у вказаному населеному пункті. Автомобіль «Daimler Chrysler» знаходиться в розшуку.

Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними злочинними діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненими повторно, у складі організованої групи, а також у підробленні та використанні офіційних документів, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, скоїла кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст.28 ч.4 ст. 358 КК України.

23.02.2016 року винесено повідомлення про підозру ОСОБА_9 та оголошено розшук останньої.

30.03.2016 року Апеляційним судом м. Києва винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_9 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.05.2016 року о 04 годині 45 хвилин підозрювану ОСОБА_9 , затримано та доставлено до СУ ГУ НП у м. Києві, де о 05 годині 50 хвилин складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

В ході вищевказаного затримання та особистого обшуку у підозрюваної ОСОБА_9 виявлено і вилучено крім іншого банківську картку Universal Bank НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 .

Від дачі показів підозрювана ОСОБА_9 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась.

22.06.2016 року слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

24 червня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, внесеного в межах кримінального провадження №0002469, про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідність арешту коштів на рахунку підозрюваної ОСОБА_9 в банку з огляду на не надання доказів його необхідності та конкретної суми, що співрозмірна завданій шкоді; не доведено, що накладений арешт не може вплинути на інтереси інших осіб, а також неспіврозмірність обмеження права власності підозрюваної завданням саме цього кримінального провадження, враховуючи кваліфікацію її дій.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на наступні обставини.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п. 2, 3 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України; або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, метою накладення арешту на кошти, є забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні 23.02.2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст.28 ч.4 ст. 358 КК України. Санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, передбачено конфіскацію майна підозрюваного (обвинуваченого).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні слідчого приведені достатні доводи, підстави та мета для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк», та жодних об`єктивних підстав вважати, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Оскільки слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, то ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про задоволення апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, та накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» (код за ) за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» (код за ) за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_9 у ПАТ «Універсал Банк» (код за ) за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4