Справа № 461/3930/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/374/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 та його представників - адвокатів ОСОБА_10 та

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000644 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року застосовано до

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Купела, Рокитнівського району, Рівненської області

та жителя АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Визначено, що строк дії ухвали становить 60 днів, тобто до 8 серпня 2016 року.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Зазначає, що прокурором у клопотанні не було обґрунтовано та доведено, які саме обставини дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Водночас вважає, що посилання прокурора в клопотанні та слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що ОСОБА_7 намагатиметься вплинути на свідків, а також буде ухилятися від слідства та суду, є припущеннями, які об`єктивними даними не підтверджені. Також не знаходить свого підтвердження і та обставина, що ОСОБА_7 має на меті вчиняти інші правопорушення.
Зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки особі підозрюваного ОСОБА_7 . Зокрема, тій обставині, що він дає вичерпні показання, сприяє слідству. Також судом не враховано міцні соціальні зв`язки підозрюваного, який одружений та є батьком двох дітей, має постійне місце проживання та праці. За місцем роботи характеризується виключно позитивно. Також ОСОБА_7 позитивно характеризується і за місцем постійного проживання. Підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
На думку захисту, судом при обранні виключного запобіжного заходу - тримання під вартою не надано належної оцінки віку підозрюваного, який становить 57 років, та його міцним соціальним зв`язкам.
Також вважає, що при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який суд надасть можливість підозрюваному відшкодувати матеріальні збитки потерпілому.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та його представників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

11 червня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_12 .

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 10 червня 2016 року, о 16 годин 30 хвилин, керуючи автобусом марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині дороги з вул. Зеленої в напрямку вул. Ш.Руставелі у м. Львові, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 року, а саме: п. 1.5; п. 2.3 п.п.«б», «д»; п. 10.1 та п. 18.1, які виразились в тому, що він під час керування автобусом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виконанні маневру повороту праворуч з вул. Зеленої на вул. Ш.Руставелі, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху і одночасно при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що по вул. Ш.Руставелі, на який в цей час праворуч по ходу руху автобуса вийшли три пішохода, серед яких була малолітня ОСОБА_12 , не зменшив швидкості руху автобуса та не зупинив автобус, щоб надати дорогу пішоходам, для яких його діями була створена небезпека, що і призвело до наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_12 . В результаті наїзду малолітній пішохід ОСОБА_12 померла на місці ДТП.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою без визначення застави, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме: позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування характеризуючих даних ОСОБА_7 , як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Крім того, слідчий суддя врахував характеризуючі дані ОСОБА_7 , який раніше несудимий.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

Так, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК Українислідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яким спричинив загибель людини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону.
Щодо апеляційних вимог захисника про обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину вказаний запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4