Справа № 755/9536/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий Дніпровського УП ГУП Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи наявність у провадженні обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 10 до 15 років і, будучи обізнаним про міру покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; також, зазначив, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, оскільки вже вчиняв подібні злочини, хоча в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим; малолітні потерпілі, їх законні представники, свідки і підозрюваний є знайомими між собою особами, щосуботи відвідували церкву Адвентистів, мають спільне коло осіб, які спілкуються між собою, тому підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків прямо чи опосередковано. З наведених підстав прокурор зазначив, що є недостатнім застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Прокурор просив врахувати матеріали клопотання про застосування злочину із застосуванням насильства і не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, просив відмовити у його задоволенні через відсутність доказів, які б свідчили про наявність обгрунтованої підозри, а також з огляду на недоведеність ризиків, про які зазначено прокурором.
Підозрюваний підтримав думку захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у тому, що він 09.04.2016 приблизно о 20 год. 00 хв., маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті, звернувся з проханням до знайомого ОСОБА_10 , а саме відпустити малолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб вона допомогла помити автомобіль ОСОБА_8 .
Приблизно о 21 год. 00 хв. 09.04.2016 року, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю своїх рідних, привіз на своєму авто малолітню ОСОБА_11 та завів її до своєї квартири АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди нормальному моральному та фізичному становленні малолітньої особи, ОСОБА_8 , діючи умисно, завів малолітню ОСОБА_11 до ванної кімнати та, незважаючи на опір на це малолітньої ОСОБА_11 , силою зняв з неї одяг та нижню білизну. Потім ОСОБА_8 зняв також свій одяг та нижню білизну, оголивши свій статевий член в присутності малолітньої ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_8 , розуміючи свою протиправну сексуальну поведінку, наказав взяти його статевий член в ротову порожнину малолітній ОСОБА_11 , проте остання відмовилась. З метою подолання опору малолітньої, ОСОБА_8 закрив руками ніс ОСОБА_11 , та засунув свій статевий член їй до ротової порожнини, проти волі останньої, висловлюючи при цьому погрози. Внаслідок вказаних статевих зносин, у присутності малолітньої ОСОБА_11 у ОСОБА_8 відбувся рефлекторний акт еякуляція.
Згідно висновку експерта № 563 від 26.07.2016 при проведенні амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи встановлено, що після кримінального правопорушення, за яким вона проходить, як потерпіла, ОСОБА_11 перенесла психічний розлад у вигляді розладу адаптації: змішаної тривожної та депресивної реакції.
Крім того, 24.04.2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел спрямований на розбещення малолітньої, попросив під приводом виниклої необхідної допомоги у ОСОБА_10 малолітню дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_8 привіз до себе додому ОСОБА_12 , а саме до квартири АДРЕСА_3 , та зайшов з останньою до вказаної квартири.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди нормальному моральному та фізичному становленні малолітньої особи, оголив свій статевий член перед малолітньою ОСОБА_12 , та змусив останню здійснити акт онанізму.
ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні злочину не затримувався.
13.09.2016 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України та подано слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, яке отримано підозрюваним 13.09.2016 р. о 12-30 год.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України.
Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
? заявою ОСОБА_10 від 27.04.2016р. про вчинення ОСОБА_8 розбещення по відношенню до його малолітніх доньок ОСОБА_13 , 2005 року народження, та ОСОБА_14 , 2009 року народження;
? копіями свідоцтв про народження ОСОБА_13 , 2005 року народження, та ОСОБА_14 , 2009 року народження, які згідно зі ст. 84 КПК України та у відповідності до положень ст. 6 СК України підтверджують те, що на момент вчинення кримінальних правопорушень вони мали правовий статус малолітніх дітей, тобто, були особами, які не досягли 14 років;
? показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 07.05.2016р., відповідно до яких остання виклала обставини вчинення злочину та вчинення психологічного насильства ОСОБА_8 і застосування останнім погроз її життю;
? показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_12 від 07.05.2016р., відповідно до яких остання виклала обставини вчинення злочину;
? протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.05.2016 року про обставини, за яких він від доньок дізнався про вчинені щодо них злочини, а також про зміни у поведінці доньок, тривожні реакції та наляканість;
? висновком судово-психіатричного експерта №563 від 26.07.2016р. стосовно ОСОБА_11 , яким надана оцінка психічного та психологічного стану потерпілої до і після кримінального правопорушення, відносно якого вона проходить, а також з якого убачається, що з урахуванням наявного рівня психічного розвитку остання не могла розуміти характер та значення вчинених щодо неї сексуальних дій, але здатна повідомляти стосовно фактичної сторони події та описувати фабулу та деталі подій, які сталися щодо неї, в тому числі, дій сексуального характеру. З урахуванням неможливості розуміти соціально-юридичне значення таких дій, дитина не могла чинити відповідний повноцінний психологічний опір);
? висновком судово-психіатричного експерта №564 від 26.07.2016р. стосовно ОСОБА_12 , яким надана оцінка психічного та психологічного стану потерпілої до і після кримінального правопорушення, відносно якого вона проходить, а також з якого убачається, що остання здатна сприймати обставини, які мають значення для провадження та може надавати щодо них відповідні свідчення, які обмежені віковою неспроможністю дитини до відтворення хронологічного перебігу подій);
? матеріалами проведених негласних слідчих дій (прослуховування) від 22.07.2016р., дослідженим в оригіналі в судовому засіданні, які використані прокурором при розгляді клопотання;
? іншими отриманими у ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, так і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи характер правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.
Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.
При цьому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути обраний зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, за одним з яких ( ч. 3 ст. 153 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років; наявні в матеріалах клопотання дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, те, що ОСОБА_8 вчинив аналогічні злочини щодо неповнолітньої і малолітньої осіб, та в силу ст. 89 КК України є раніше несудимою особою; після вчинення кримінальних правопорушень продовжував підтримувати зв`язок із малолітніми потерпілими і свідками, оскільки вони є прихожанами однієї церкви, і вважає, що застосування підозрюваному більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме:
- спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду (наявність таких ризиків обумовлена обізнаністю підозрюваного про міру покарання за вчинення особливо тяжкого злочину);
- спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (наявність таких ризиків обумовлена наявністю вільного доступу підозрюваного до квартир в м. Києві та м. Богуславі);
- спробам незаконного впливу підозрюваного на свідків та малолітніх потерпілих у кримінальному провадженні (ризики обумовлені наявністю товариських, дуже близьких стосунків в силу спільних релігійних поглядів і відвідувань місць для молитов з малолітніми потерпілими, їх батьком і матір`ю, іншими прихожанами, через яких може бути здійснений такий вплив);
- спробам вчинити інше кримінальне правопорушення (наявність таких ризиків обумовлена вчиненням аналогічних злочинів підозрюваним раніше як у відношенні неповнолітньої, так і у відношенні малолітньої осіб).
У судовому засіданні, стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, наведених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим слідчий суддя, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку доведено наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому провадженні, з числа регламентованих ст. 177 КПК України.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
У той же час, частина 4 статті 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Керуючись положеннями вказаної норми, оцінюючи обставини справи у їх сукупності, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_9 , наявність обгрунтованої підозри про вчинення злочинів із застосуванням насильства щодо малолітніх потерпілих, слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дубна Тульської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, одруженого, який має на утриманню малолітнього сина, працюючого ВП ТОВ «Електронне світло», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - взяти під варту в залі суду.
Дату закінчення дії ухвали визначити у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, - до 10 листопада 2016 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: