Справа № 191/2103/16-к
Провадження № 1-в/191/2085/16
У Х В А Л А
іменем України
06 жовтня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення СВК № 94 с. Шахтарське клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яким просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України.

Засуджений своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити. Також пояснив, що працює днювальним, але ніякої платні не одержує.

Представник адміністрації СВК № 94 проти задоволення клопотання заперечував. Також пояснив, що за вироками суду з засудженого стягнуті матеріальну шкоду та витрати на проведення судової експертизи, але до установи виконавчі листи не надходили.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. В розумінні правил ст. 81 КК України підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

ОСОБА_5 раніше засуджувався чотири рази. По даній справі засуджений 05.08.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст.. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку: 11.03.2015 року, кінець строку: 04.12.2016 року з урахуванням ухвали суду на підставі ч. 5 ст. 72 КК України. В установах виконання покарань перебуває з 22.09.2014 року. Прибув до СВК № 94 24.09.2015 року, на виробництві установи не працевлаштований, бажання працевлаштуватися не висловлює, протягом 2015 року має два стягнення у вигляді доган, заохочень не має, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою отримання поблажливого ставлення, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участь у виховних заходах не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, на профілактичному обліку не перебуває, вину у скоєному злочині визнає. Станом на 06.10.2016 року має не відбутий строк 1 місяць 28 днів.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання свого виправлення не довів, оскільки його поведінка та ставлення до праці не є сумлінними.

Таким чином, клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України, Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», керуючись ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Копію ухвали направити начальнику СВК № 94, засудженому ОСОБА_5 для відома.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1