Справа № 163/1556/16-к
Провадження № 1-кп/163/70/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000006 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрезден Федеративної Республіки Німеччина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на території України за адресою: АДРЕСА_2 , поляка,громадянина України, приватного підприємця на території Республіки Польща, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України,-
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 27.01.2016, о 05 год. 50 хв., слідуючи з України в Республіку Польща легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , через митний пост «Ягодин» Волинськоїмитниці ДФС, намагався незаконно перемістити з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення:
- особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, масою 3,46 грам, який попередньо розфасував у два паперові згортки та приховав їх у власній сумці чорного кольору, яку перевозив у транспортному засобі між передніми пасажирськими сидіннями автомобіля під підлокітником;
- рідину темно-коричневого кольору, яка знаходилась у прозорому шприці, об`ємом 1,3 мл, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - опій ацетильований, масою 0,0811 грам, який також приховав у тій же сумці чорного кольору;
- дві таблетки білого кольору, упаковані в частину блістера з наявним на ньому написом «БУПРЕН ІС», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - бупренорфін, масою 0,0026 грам,
при цьому, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний намір до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки зазначені наркотичні засоби були виявлені під час проходження прикордонно-митного контролю інспекторами Волинської митниці ДФС та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 і вилучені під час проведення огляду місця події слідчим УСБУ у Волинській області.
Згідно з висновком експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № 39/39 від 13.04.2016, вилучена в ОСОБА_4 : подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 2,08 г, 1,38 г., тобто його загальна маса становить 3,46 г.; вилучена рідина темно-коричневого кольору являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - опій ацетильований, маса якого (в перерахунку на суху речовину) складає 0,0811 г.; вилучені дві таблетки білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - бупренорфін, маса якого в таблетках становить 0,0026 грам.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця № 1, Список № 1), опій ацетильований - до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця № 1, Список № 1), та бупренорфін - до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (Таблиця № 2, Список № 1).
Дії ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, як вчинення закінченого замаху на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичного засобу та особливо небезпечних наркотичних засобів, у спосіб, що утруднює виявлення.
21 червня 2016 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби України, здійснення процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та підтримання державного обвинувачення прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, кваліфікації таких його дій не оспорює, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Між сторонами узгоджено покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, визначивши обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 5883 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100011,00 грн. (сто тисяч одинадцять) гривень без конфіскації майна.
При узгодженні покарання, сторони погодили та врахували: погоджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, якими є: щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину; інші погоджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: визнання останнім вини, відсутність тяжких наслідків; дані про особу обвинуваченого, який постійно проживає на території Республіки Польща, хворіє на гепатит С, за місце роботи в Республіці Польща та за місцем реєстрації в Україні характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення (злочину), за яких: предметом злочину є невелика кількість наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, які переміщувались обвинуваченим для власного споживання.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений і його захисник проти цього не заперечили та погодились на призначення узгодженого покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
Крім цього, суд також враховує наступне.
За інкримінованим обвинуваченням, ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі.
Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України також є правильною.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.53, 65, 66, 68, 69 КК України.
При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, передбачені ст. 66 КК України, відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, інші обставини, що пом`якшують покарання винного, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого злочину, які у підготовчому судовому засіданні знайшли своє підтвердження та їх сукупність суд розцінює як таку, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення останньому більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому основне покарання у виді штрафу в узгодженому сторонами угоди розмірі, який відповідає вимогам ст.53 КК України.
Не призначення додаткової міри покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, у виді конфіскації майна відповідає приписам ч.2 ст.59, п.2 ч.1 ст.65 КК України та правовій позиції Верховного Суду України від 04.04.2011 у справі №5-1кс11, так як дії обвинуваченого не мали корисливого мотиву.
Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що понесені, у зв`язку з доведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з останнього на користь держави.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про зміну її підзахисному міри запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 має намір пройти курс лікування у Житомирському обласному наркологічному диспансері.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, а прокурор, зі сторони обвинувачення, не заперечив проти задоволення заявленого клопотання з огляду на об`єктивний стан здоров`я обвинуваченого.
Вирішуючи заявлене клопотання, з врахуванням думки учасників підготовчого судового засідання, суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки, хоча, як вбачається з акту наркологічної експертизи № 46 від 28.01.2016 року, обвинувачений дійсно потребує примусового протинаркоманійного лікування, яке йому не протипоказане, однак жодних належних підтверджуючих доказів того, що таке лікування є терміновим та вимагає стаціонарного режиму (умов) у кримінальному провадженні немає та стороною захисту у судовому засіданні не надано, а тому з врахуванням тієї обставини, що обвинувачений постійного місця проживання на території України не має, тому попередньо обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід залишити, до набрання вироком законної сили.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 21.06.2016 року у кримінальному провадженні №0000006, укладену прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби України, здійснення процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та підтримання державного обвинувачення прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 5883 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100011 (сто тисяч одинадцять) гривень 00 копійок, без конфіскації майна.
Речові докази:

- виготовлену з тканини чорного кольору наплечову сумку з наявним на ній написом «RUN AWAY», яка передана на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів УСБУ у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 ;

-особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 3,46 г.; особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - опій ацетильований, масою 0,0811 г.; наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - бупренорфін, масою 0,0026 г., які зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, - знищити;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , та ключі від нього, які передані на відповідальне зберігання уповноваженій особі ТзОВ «Волинь-Євробізнес» (м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 3а), - повернути ОСОБА_4 .
Документи:

- контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» та контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії АБГ №781810, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок процесуальних витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній у вигляді домашнього арешту.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1