АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002396 від 20.02.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.05.2010 року вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч.2 ст.289, ч.2 ст.190, ст.15 ч.2 ст.190, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 02.09.2010 року вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч.2 ст.190, 71 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі; звільнений 09.07.2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та цивільний позов потерпілого.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він 19 лютого 2016 року, знаходячись в приміщенні інтернет-клубу по вул. Мішуги, 9 в місті Києві, розмістив оголошення на сайті оголошень «OLХ» під назвою «передпродажна підготовка автомобіля, професійна поліровка». 19 лютого 2016 року близько 16 голини ОСОБА_6 зателефонував потерпілий ОСОБА_8 з метою поліровки автомобіля. Зустрівшись близько 18 голини по вул. Марії Раскової, 21 в місті Києві, потерпілий ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 автомобіль марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 300 000 гривень та ключі від вказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 поїхав на вказаному автомобілі до міста Біла Церква Київської області, де замінив державний номерний знак, а потім поїхав у невідомому напрямку, чим незаконно заволодів автомобілем марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . В подальшому даний автомобіль було виявлено та вилучено у селищі Криве Озеро Миколаївської області, покинутим на 296 кілометрі автомобільної дороги М-05» із сполученням «Київ-Одеса».
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував дані про його особу, а саме те, що у нього на утриманні знаходяться батьки похилого віку: мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який до того ж є інвалідом другої групи. Вважає це обставиною, що пом`якшує його покарання.

З урахуванням наведеної обставини та встановленої судом першої інстанції обставини, що пом`якшує його покарання щирого каяття, просить застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а саме нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив їй задовольнити, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законом віднесений до категорії тяжких, дані про особу винного, який неофіційно працює, раніше судимий за аналогічний злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також його вік та стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину та встановлених судом першої інстанції даних про особу винного, який після звільнення на підставі закону України про амністію від відбування подальшого покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 02.09.2010 року, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах призначив йому покарання у виді позбавлення волі в найнижчій межі, передбаченій санкцією частини 2 статті 289 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не знайшов підстав для врахування обставиною, що пом`якшує покарання наявність на його утриманні батьків-пенсіонерів, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не врахував наявність на його утриманні батьків похилого віку, що є обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Колегія суддів погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не вбачає.

З наведених вище підстав колегія суддів вирок суду залишає без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3