Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1680/16-к
н/п 1-кп/490/360/2016
ВИРОК
Іменем України
16 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого та обвинувачених,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0006977 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, раніше не судимим, має повну загальну середню освіту, навчається на 3-му курсі Миколаївського політехнічного коледжу, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, раніше не судимим, має повну загальну середню освіту, навчається на 2-му курсі Миколаївського політехнічного коледжу, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
27 грудня 2015 року, близько 18 год. 40 хв., ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою та у групі, скориставшись тим, що двері кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , залишені незачиненими на замок, проникли до цієї кімнати, звідки таємно викрали майно ОСОБА_6 , а саме ноутбук "Aser" вартістю 7 226 грн., з викраденим з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що 27 грудня 2015 року, у вечірній час, він знаходився у кімнаті АДРЕСА_3 , де проживає. До кімнати зайшов обвинувачений ОСОБА_5 , який проживає разом із ним, та повідомив, що у кімнаті № 36 не зачинені на замок вхідні двері, мешканців кімнати немає, і там знаходиться ноутбук, та запропонував його викрасти, на що він погодився. Разом з ОСОБА_5 він пішов до вказаної кімнати. ОСОБА_5 зайшов до кімнати, а він залишився чекати біля вхідної двері. У коридорі з`явилися інші мешканці гуртожитку, що не дало їм можливості з першого разу викрасти ноутбук. Вони повернулися до своєї кімнати. Через деякий час, щоб не привертати зайвої уваги інших мешканців гуртожитку, ОСОБА_5 пішов до кімнати № 36 сам, викрав звідти ноутбук та коли повернувся віддав викрадене йому, а він сховав ноутбук у матрац, що знаходився в їхній кімнаті. Наступного дня, зранку, він відніс ноутбук до ломбарду та заклав на своє ім`я, отримавши за це грошові кошти. Згодом закладений ноутбук викупив його знайомий на ім`я ОСОБА_7 . Іще пізніше, коли співробітники поліції повідомили йому і ОСОБА_5 , що знають про вчинення ними крадіжки, він пішов до ОСОБА_7 , та, пообіцявши повернути йому гроші, забрав ноутбук, який добровільно видав поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно 27 грудня 2015 року, близько 18 год. 40 хв., він пішов до кімнати АДРЕСА_4 , щоб запросити знайомого до своєї кімнати для сумісного розпивання спиртних напоїв. Підійшовши до вказаної кімнати він з`ясував, що її мешканці відсутні, а вхідні двері кімнати не зачинено на замок, і у кімнаті є ноутбук. Повернувшись до своєї кімнати він повідомив про це обвинуваченого ОСОБА_4 , який проживає разом з ним в одній кімнаті, та запропонував викрасти ноутбук. ОСОБА_4 погодився, і вони вдвох прослідували до кімнати № 36. Він зайшов до кімнати, а ОСОБА_4 залишився чекати біля вхідної двері. У коридорі з`явилися інші мешканці гуртожитку. Це не дало їм можливості з першого разу викрасти ноутбук, оскільки вони побоювалися бути спійманими на місці. Вони повернулися до своєї кімнати. Через деякий час, щоб не привертати зайвої уваги інших мешканців гуртожитку, він пішов до кімнати № 36 сам, зайшов туди, викрав ноутбук та повернувся до своєї кімнати, де передав викрадене ОСОБА_4 .. Останній розрізав матрац, що знаходився в їхній кімнаті, і сховав туди ноутбук. Наступного дня, зранку, ОСОБА_4 відніс ноутбук до ломбарду та заклав на своє ім`я, отримавши за це грошові кошти, які вони поділили.

Показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину за викладених вище обставин.

Наведені вище дії обвинувачених стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка - таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням до житла.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання і навчання, за місцем навчання характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, щире каяття і добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання та навчання, щиро покаявся у вчиненому злочині та добровільно відшкодував шкоду, завдану злочином, суд вважає можливим виправлення цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання і навчання, за місцем навчання характеризується незадовільно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_5 є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання та навчання, щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, покласти ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, покласти ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ - ноутбук "Aser", відданий на збереження до рішення суду потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: