Справа № 201/8901/16-к
Провадження № 1кс/201/5540/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.06.2016, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої вказував на те, що 13 червня 2016 року до прокуратури Дніпропетровської області надано заяву про вчинене кримінальне правопорушення та оскільки на теперішній час відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР не були, скаржник просить суд зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР, виконавши вимоги ст. 214 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу просив задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши думку заявника та дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається зі змісту скарги, 13 червня 2016 року ОСОБА_3 надав до прокуратури Дніпропетровської області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

У зв`язку з тим, що з моменту звернення скаржника до прокуратури Дніпропетровської області минув значний час і відомості про розгляд поданої скаржником заяви у нього відсутні, суд доходить до висновку про те, що органом досудового розслідування було допущено бездіяльність.

Отже, зважаючи на те, що заявником підтверджено факт направлення у встановленому порядку до прокуратури Дніпропетровської області заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 червня 2016 року, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання її розглянути та повідомити заявника про результати її вирішення, оскільки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відноситься до дискреційних повноважень прокурора, а ним наразі не надано доказів розгляду заяви про внесення даних указаних заявником до реєстру.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 214, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 13 червня 2016 року (вх. № 28215), про що його повідомити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1