В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2016 Справа №607/5986/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001264 від 07 квітня 2016 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. В. Бірки Тернопільського району, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, раніше судимого:

-03.06.2009 вироком Тернопільського

міськрайонного суду за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК

України до 5 років позбавлення волі із позбавлення права керування транспортними засобами строком на

2 роки.

-16.10.2015 вироком Тернопільського міськрайонного суду за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

06.04.2016 року близько 21.20 год. ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочин проти власності, в період відбування покарання з випробуванням, перебуваючи у супермаркеті «Новус», що по вул. Перля, 3 в м. Тернополі, шляхом вільного доступу намагався викрасти 11 (одинадцять), плиток шоколаду «Мілка», на загальну суму 254,76 гривень.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 06 квітня 2016 року близько 21:20 год., перебуваючи у приміщенні супермаркету «НОВУС» TOB «НОВУС УКРАЇНА», що по вул. Перля, 3 в м. Тернополі, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів викрав із прилавку супермаркету 11 плиток шоколаду «Мілка», з яких 7 плиток шоколаду «Мілка» молочний з цілим горіхом вагою 90 грам, кожна вартістю 23 грн. 16 коп., а також 4 плитки шоколаду «Мілка» молочний шоколад з цілим мигдалем вагою 90 грам, кожна вартістю 23 грн. 16 коп.

Однак виконавши усі дії, які ОСОБА_3 , вважав необхідним для завершення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину був затриманий охороною вищевказаного супермаркету на місці скоєння злочину, чим спричинив TOB «НОВУС Україна», майнову шкоду на загальну суму 254 гривні 76 копійок.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 заявив, що вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає в повному обсязі.

Він перебуваючи у приміщенні супермаркету «НОВУС» TOB «НОВУС УКРАЇНА», що по вул. Перля, 3 в м. Тернополі, викрав із прилавку супермаркету 11 плиток шоколаду «Мілка». Однак при виході із магазину з викраденим майном був затриманий працівником охорони.

У скоєному щиро розкаюється, завдану супермаркету «НОВУС» TOB «НОВУС УКРАЇНА`шкоду відшкодовано, оскільки викрадене повернуто.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що матеріальна шкода в розмірі 254,76 грн. відшкодована, при призначенні міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до статей 50, 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів та вчинив новий злочин в період відбуття іспитового строку та вважає, що йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі. Водночас враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, наявність в нього на утриманні батьків, які потребують догляду, позитивні характеристики по місцю проживання, суд вважає за доцільне призначити покарання на мінімальний строк, визначений санкцією статті обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 16.10.2015 року засуджений Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з обов`язками передбаченими п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 до повного відбуття покарання за даним вироком, вчинив новий злочин, за який притягується до відповідальності, у відповідності до ч.1 ст. 71 КК України йому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши до покарання за новим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у виді 4 років позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з часу звернення вироку суду до виконання.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 349 ч.3, 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2015 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1