ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
18 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 28 березня по 11 квітня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю у вчиненні злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 судом касаційної інстанції.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, обґрунтування вимог касаційної скарги захисника викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, що визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до якої касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Також у касаційній скарзі не наведено чітких доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судових рішень з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 414 КПК України
Окрім того, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій оскаржуваних судових рішень, завірених належним чином, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173.

З огляду на викладене, касаційна скарга захисника підлягає залишенню без руху із наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3