Справа № 192/1156/16-к
Провадження № 1-в/192/1024/16
Ухвала
"21" березня 2016 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПР ОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконферецзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1970 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 судимий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області:

-11.05.2005 року за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць;

-06.11.2006 року за ч.1 ст.395, 71 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 1 міясць. Звільнений 01.04.2008 року по відбутті покарання;

-23.10.2008 року за ст.395, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

-23.10.2008 року за ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 28 серпня 2014 року.

Строк відбування покарання закінчується 15 червня 2012 року.

28 січня 2016 року засуджений відбув 2/3 частини строку покарання. 05 лютого 2016 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

22 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити,посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він має чотири заохочення, допустив 2 порушення режиму утримання, стягнення за які погашені у встановленому законом порядку.

Представник адміністрації СВК-21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 . Вказав, що засуджений характеризується посередньо, на виробництві установи працевлаштований, але до праці ставиться посередньо. не бере участь у програмах диференційованого виховного впливу, організації виховних заходів, роботі самодіяльних організацій засуджених.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання був заохочений тричі. ОСОБА_5 . Засуджений характеризується посередньо, безвідповідально ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться формально.

Згідно характеристики ОСОБА_5 не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бее участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня; не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених.

Хоча ОСОБА_5 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є стабільною. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений був заохочений лише тричі, мав стягнення за порушення режиму утримання, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

Таким чином, відсутня необхідна, передбачена кримінальним законом умова для застосування умовно-дострокового звільнення: сумлінна поведінка та ставлення до праці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що засуджений не готовий до самокерованої законослухняної поведінки на волі, тому застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасним та недоцільним, і у задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий