Провадження № 11-кп/780/1079/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 18.08.2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої: ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги прокурора ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яким засуджено до покарання:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2
за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна;
за п. п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим судом остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.06.2015 року по 02.06.2016 року включно;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Яблуневе Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2013 за ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 3 роки:
за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна;
за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2013 у виді 2 років обмеження волі та з врахуванням вимог ст. 72 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.06.2015 року по 02.06.2016 року включно;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2007 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст. 304, ч. 3 ст. 357 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно - достроково 23.08.2011 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.08.2011 з невідбутим строком на 2 роки 2 місяця 29 днів за:
за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна;
за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.06.2015 року по 02.06.2016 року включно.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 судом задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , солідарно, на користь потерпілої ОСОБА_10 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 248 000 (двісті сорок вісім тисяч сорок) грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Крім того, судом стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь держави - 9529 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 65 коп. процесуальних витрат. Також вироком вирішено питання про речові докази.
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за вчинення ними злочинів, як зазначено у вироку суду, за наступних обставин.
На початку червня 2015 року (точної дати досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_7 , будучи знайомим з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись на території стадіону ,,Зеніт» в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області під час відпочинку та розпиття спиртних напоїв, запропонував останнім вчинити викрадення грошових коштів та інших матеріальних цінностей з будинку свого знайомого ОСОБА_15 , що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , в якого він неофіційно працював різноробочим на протязі тривалого часу, на що останні погодилися, після чого з метою реалізації свого злочинного корисливого умислу стали готуватися до вчинення злочину.
Так, 17.06.2015, близько 08 години, ОСОБА_7 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 та корисливу мету на громадському транспорті прибули в с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, де по заздалегідь розробленому плану ОСОБА_7 пішов до будинку ОСОБА_15 , щоб дочекатися його від`їзду та повідомити про це по мобільному телефону ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які залишилися чекати на території дитячого майданчика поряд з зазначеним будинком. Цього ж дня, близько 10 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї будинку по АДРЕСА_5 , дочекавшись від`їзду ОСОБА_15 та його цивільної дружини ОСОБА_10 , повідомив про це по мобільному телефону ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 через відчинену ОСОБА_7 хвіртку зайшли на територію подвір`я. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел та корисливу мету, ОСОБА_7 в гаражі за вказаною адресою знайшов металевий лом та господарські рукавиці, які передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 зняв москитну сітку на одному з вікон першого поверху будинку, а ОСОБА_9 , вдягнувши рукавиці, за допомогою металевого лому відчинив металопластикове вікно шляхом віджиму, після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 проникли до будинку, в середині якого почали шукати грошові кошти та інші матеріальні цінності. В цей час ОСОБА_8 залишився стояти коло вікна в місці проникнення, спостерігаючи за обстановкою з метою попередження можливості їх викриття в злочинній діяльності власниками будинку та сторонніми особами. Не знайшовши грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вирішили дочекатися повернення додому потерпілого, щоб вчинити напад з метою заволодіння майном ОСОБА_15 та його умисного вбивства з корисливих мотивів, за допомогою знайдених в шафі кімнати - студії з кухнею двох одиниць мисливської зброї - гладкоствольної рушниці марки ,,Сайга 410 К» № НОМЕР_1 та гладкоствольної рушниці марки ,,Сайга 410 К» № НОМЕР_2 , зареєстрованих на потерпілого ОСОБА_15 , які були заряджені мисливськими набоями 410 калібру, про що було відомо всім обвинуваченим. Після цього ОСОБА_7 залишив будинок та по раніше узгодженому спільному плану продовжував знаходитись на території подвір`я за вказаною адресою, спостерігаючи за появою господаря будинку, щоб повідомити про його прибуття ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який на той час, вже перебував в середині будинку разом з ОСОБА_9 , проникнувши через пошкоджене вікно. Цього ж дня, близько 14 години, ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї за вказаною адресою, помітивши що до будинку під`їхав автомобіль ОСОБА_15 , повідомив про це по мобільному телефону ОСОБА_8 , а сам залишився на подвір`ї будинку, при цьому умисно не повідомивши потерпілого про перебування в його будинку сторонніх осіб. Відразу ж після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дочекавшись появи в будинку потерпілого ОСОБА_15 , який зайшов через вхідні двері, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи при цьому насильство, яке є небезпечним для життя, вчинили напад на останнього, а саме ОСОБА_8 , в той час, коли потерпілий ОСОБА_15 зайшов до кімнати - студії з кухнею та стояв до нього обличчям, умисно здійснив один постріл з мисливської гладкоствольної рушниці ,,САЙГА 410 К» № НОМЕР_1 в область життєво-важливого органу - грудну клітку справа. Не бажаючи зупинятися на вчиненому, ОСОБА_9 , маючи на меті доведення спільного злочинного умислу до кінця, в той час як ОСОБА_15 після першого пострілу намагався вибігти з будинку та по коридору з кімнати - студії направився до вхідних дверей та був обернений спиною, також умисно здійснив в його напрямку 2 постріли з мисливської гладкоствольної рушниці ,,Сайга 410 К» № НОМЕР_2 , однак не влучив, оскільки ОСОБА_15 встиг вибігти з будинку на вулицю. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 помер в автомобілі екстреної медичної допомоги. Згідно висновку судово-медичної експертизи №319 від 30.10.2015 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено наскрізне вогнепальне кульове поранення грудей з пошкодженням правої легені. Смерть ОСОБА_15 наступила внаслідок наскрізного вогнепального кульового поранення грудей справа з пошкодженням легені і розвитком крововтрати. Наскрізне вогнепальне кульове поранення грудей справа з пошкодженням легені і розвитком крововтрати відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій засуджених та доведеність їх вини, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, у зв`язку з невідповідністю покарання призначеного судом, ступеню тяжкості злочину, особі засуджених внаслідок м`якості та просить:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання за: ч. 4 ст. 187 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого карання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за: ч. 4 ст. 187 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України приєднати до покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання за: ч. 4 ст. 187 - 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; п. п. 6,12 ч. 2 ст. 115 - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, використовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На думку прокурора, призначаючи покарання обвинуваченим, суд не в повній мірі врахував дані, що характеризують їх особу, тяжкість скоєного злочину, їх ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, внаслідок чого призначив занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засуджених.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким виключити з вироку обставину, що обтяжує покарання, призначити покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначити невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду Київської області від 29.10.2013 року у виді двох років обмеження волі та з урахуванням вимог ст.72 КК України, остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок просить залишити без змін. Вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд при винесенні вироку безпідставно визнав обтяжуючою покарання обставиною - рецидив злочину, проте дана обставина не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Також зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки судом не враховано його активну допомогу слідству у розкритті злочинів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати. Перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.187 КК України на ст.15, ч.2 ст.185 КК України та розглянути дане кримінальне провадження із зміненим обвинуваченням. Апелянт вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що вказують на наявність в його діях злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Захисник - адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду відносно обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст.187, п. п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України закрити згідно ч.2 ст.284 КПК України. Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання по даній статті. Апелянт вважає, що висновки суду, викладені у вироку не підтверджуються доказами, розглянутими в судовому засіданні. Вказує, що покази ОСОБА_7 повністю підтверджуються показами, даними в судовому засіданні обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в суді пояснили, що у них з ОСОБА_18 була домовленість проникнути в будинок ОСОБА_19 і викрасти там гроші, які потерпілий заборгував ОСОБА_7 .
Зазначає, що обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_16 пояснили, що ніякої домовленості про здійснення вбивства чи розбійного нападу на ОСОБА_15 між ними та ОСОБА_18 не було. Вказує, що все обвинувачення у здійсненні вбивства та розбійного нападу ОСОБА_18 базується лише на матеріалах слідчого експерименту під час якого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що їм ОСОБА_18 запропонував налякати зброєю Майбороду. Але в суді вони відмовились від цих показів і пояснили, що оговорили ОСОБА_18 . В судовому засіданні не було виявлено достатніх доказів того, що між ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 була домовленість на здійснення вбивства ОСОБА_15 та здійснення розбійного нападу на нього. Між ними була домовленість на здійснення крадіжки грошей. Апелянт вважає, що дії ОСОБА_7 повинні бути перекваліфіковані з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (закінчений замах на таємне викрадення чужого майна поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб). Крім того, на думку апелянта, суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та призначив покарання, що є явно несправедливим через свою суворість та не відповідає обставинам справи.
Захисник - адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України змінити. В частині обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України дії ОСОБА_9 апелянт просить перекваліфікувати з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникнення у житло. В частині обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2016 року скасувати та на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу даного кримінального правопорушення, а кримінальне провадження в цій частині - закрити. Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_9 просить врахувати межі санкції ч.3 ст.187 КК України, щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, як під час досудового розслідування так і під час судового слідства, врахувати його молодий вік, та те що він є дитиною-сиротою, позитивні характеристики призначити м`яке покарання у вигляді позбавлення волі. Вважає, що в діях ОСОБА_9 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство з корисливих мотивів вчинене за попередньою змовою групою осіб. Також зазначає, що стороною обвинувачення неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України. Дії ОСОБА_9 про які зазначає сторона обвинувачення мають охоплюватися іншими частинами статті 187 КК України, які є окремими кваліфікуючими ознаками розбою і не охоплюються ч. 4 ст. 187 КК України, відповідальність за яку настає лише при умисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Вважає, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 187 КК України, в чому зізнався та щиро розкаявся, що й було встановлено під час судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення та виступ в судових дебатах: прокурора, потерпілої, обвинувачених, їх захисників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши останнє слово всіх обвинувачених, колегія суддів приходить до наступного.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції проведений у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу.
Ствердження в апеляційних скаргах обвинувачених та їх захисників про те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засуджені за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України необґрунтовано, а висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не підтверджуються доказами, розглянутими в судовому засіданні, на думку колегії суддів, є непереконливими, оскільки, в супереч ствердженням апелянтів, висновок суду першої інстанції про винуватість вказаних вище обвинувачених у вчиненні інкримінуємих їм злочинів відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатнього повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні і детально наведених у вироку та оцінених доказах, які не викликають у суду сумнівів в їх достовірності.
В обґрунтування висновку про винність обвинувачених в скоєному судом першої інстанції обґрунтовано покладені показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_20 , протоколи огляду, протоколи проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновки експерта.
Дослідивши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставились під сумнів стороною захисту, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд 1-ї інстанції прийшов, на думку колегії суддів, до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 поставлених їм в вину протиправних дій та правильно кваліфікував їх дії за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Вказаний вище висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону, зроблений на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, надання їм відповідної оцінки та належним чином мотивований у вироку суду.
З врахуванням наведеного, колегія суддів доводи апелянтів - обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо недоведеності вини у пред`явленому їх підзахисними обвинуваченні вважає безпідставними.
Також апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта - обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невірного визнання судом обтяжуючою покарання обставиною - рецидив злочинів, оскільки як вбачається з матеріалів справи останнього було засуджено Печерським районним судом м. Києва 29 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 3 роки. Злочини, за які ОСОБА_8 засуджено даним вироком, останнім вчинено 17 червня 2015 року, тобто в період іспитового строку. Рецидив злочинів (ст. 34 КК України) може бути врахований судом за п.1 ч.1 ст. 67 КК України, як обставина, що обтяжує покарання, лише за умови, якщо: а) як попередній, так і знову вчинений злочини були умисними; б) на час вчинення нового злочину судимість за попередній ще не була погашена чи знята; в) рецидив не є ознакою, яка в диспозиції відповідної статті Особливої частини КК зазначена як така, що впливає на кваліфікацію вчиненого. Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано та обґрунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 - рецидив злочинів.
Щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , покарання, то воно призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є таким, яке відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і даним про особу обвинувачених, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для зміни цього покарання, як шляхом його посилення, так і шляхом пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Що стосується рішення суду першої інстанції, прийнятого по цивільному позову потерпілої ОСОБА_10 щодо відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що воно базується на відповідних доказах та відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки потерпіла у зв`язку із смертю чоловіка понесла непоправну втрату близької людини, зазнавши при цьому особливих моральних страждань.
Під час розгляду справи не допущено таких порушень КПК України, які були б підставою для скасування вироку.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає без задоволення апеляційні скарги, а даний вирок - без змін.

Також у зв`язку з набранням чинності Законом України ,,Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку ув`язнення у строк покарання від 26 листопада 2015 року №838-V111, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк застосованого до них в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 червня 2016 року по 18 серпня 2016 року включно.

Головуючий

Судді: