АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/1139/16-к
Провадження № 11-кп/791/505/16 Головуючий у 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: УДЗ Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року травня місяця 11 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З участю прокурора ОСОБА_5

При секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.04.2016 року відносно засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.09.1996 року Ширяївським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.3, 187 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку суду на 2 роки. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 18.08.1997 року направлений в місця позбавлення волі. Звільненого 17.09.1999 року на підставі ст.. 5 ЗУ "Про амністію" від 16.07.1997 року

-29.06.2000 року Ширяївським районним судом Одеської області за ст.. 81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 18.04.2002 умовно-достроково на 11 місяців 14 днів.

-08.06.2012 року Ширяївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 06 місяців.

Засудженого вироком Розділянського районного суду Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років побавлення волі . На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 08.06.2012 року, остаточно до відбуття 4 роки 06 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.02.2016 на підставі Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» згідно ст. 72 ч.5 КК України в строк покарання зарахований час попереднього увязнення з 02.04.2013 по 07.05.2013.

Початок строку відбування покарання: 02.04.2013 року, кінець строку: 27.08.2017 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2016 року залишено без задоволення спільне подання начальника Голопристанської виправної колонії №7 Херсонської області і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Суд своє рішення мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання недостатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що він не згоден з висновками суду і що воно не базується на реальних обставинах справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що за період відбування покарання має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, визнає свою провину і розкаюється у скоєному.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу безпідставною і просив залишити ухвалу суду без зміни, в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 "Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким", де при звільнені засудженого від відбуття покарання умовно-достроково, враховується відбуття передбаченої законом частини покарання, сумлінна поведінка засудженого та якщо він, сумлінним ставленням до праці, довів своє виправлення.

Так засуджений ОСОБА_7 до Голопристанської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області (№7) прибув 28.03.2011 року на стаціонарне лікування.

За період відбування покарання 1 раз допускав порушення вимог режиму. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався 5 разів.

03.12.2015 року постановою начальника Голопристанської виправної колонії Херсонської області (№7) від 26.11.2015 року переведений до дільниці соціальної реабілітації Голопристанської виправної колонії Херсонської області (№7), як особа що стала на шлях виправлення.

Працевлаштований на контрагентському об`єкті різноробочим. Працює над підвищенням професійної кваліфікації. Роботи по благоустрою виконує якісно та в строк, розуміє їх необхідність.

Входить до числа засуджених, які мають позитивну спрямованість.

Соціальні зв`язки підтримує шляхом листування з рідними.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У своїй ухвалі суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання та відмовляючи у задоволенні клопотання вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, крім того до ОСОБА_7 вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте після цього він на шлях виправлення не став та продовжив займатися злочинною діяльністю, що свідчить про усталеність його злочинної поведінки та небажання ставати на шлях виправлення.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що протягом відбування покарання він довів своє виправлення не можуть бути взяті до уваги так як спростовуються матеріалами провадження, а доводи про те, що він зарекомендував себе позитивно, сумлінно ставиться до праці, має заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам справи провадження, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали - не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.04.2016 року залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2