Справа № 452/1746/16-к
Провадження № 1-кп/452/155/2016
ВИРОК

іменем України

17 листопада 2016 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000493 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, судимого 10.11.2016 Апеляційним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць
та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, із вищою освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 26 квітня 2016 року о 3 годині, маючи умисел на незаконне проникнення до новобудови ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , постійний догляд за якою здійснює ОСОБА_8 , котрий там зберігав своє майно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом розбиття дерев`яних дощок у віконному отворі, проникли всередину будівлі, звідки таємно викрали дерев`яні двері з монтажною рамою, які належали ОСОБА_8 , тобто вчинили незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю та показав, що 25 квітня 2016 року він прийшов до свого знайомого на ім`я ОСОБА_9 , котрий проживає по АДРЕСА_4 , щоб переночувати. Ввечері до ОСОБА_9 прийшла ОСОБА_10 , а через деякий час прийшов їх знайомий ОСОБА_4 , котрого він також знав, так як перед тим декілька разів бачилися у м. Самборі. ОСОБА_10 заявила, що у неї є двері і їй потрібно допомогти їх винести, двері знаходяться на новобудові, запевнила, що проблем не буде ніяких. Він, ОСОБА_11 , погодився, але сказав, що потрібна ще чиясь допомога і вони попросили ОСОБА_4 , котрий погодився допомогти. Після цього вони всі троє пішли на новобудову. ОСОБА_10 подала їм дошку, по якій вони вилізли на другий поверх, відтягнули дерев`яні дошки, якими було забите вікно, через яке проникли в приміщення будинку. Також ОСОБА_10 повідомила, що двері знаходяться на першому поверсі, куди він та ОСОБА_4 спустилися, взяли ці двері і віднесли їх до ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю та показав, що ввечері 25 квітня 2016 року він прийшов до свого знайомого ОСОБА_9 , котрий проживає по вулиці Купилевій, щоб випити пива. Там вже знаходилися ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Під час розпивання пива ОСОБА_10 запропонувала піти на новобудову і допомогти забрати її двері, за що вона повинна була купити їм пива. ОСОБА_10 не казала викрасти їх, пояснила, що то двері її батька, на той час він не зважив на те, що то не особисто її двері і тому не усвідомлював, що буде вчиняти крадіжку. Приблизно о 3 годині ночі вони всі троє прийшли до новобудови, він та ОСОБА_5 по дошці піднялися на другий поверх, відсунули дошки, якими було закрито вікно, і через балкон проникли всередину. По дорозі ОСОБА_10 пояснила де знаходяться двері.

Крім повного визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своєї вини їх винуватість у незаконному проникненні до іншого володіння ОСОБА_8 підтверджується такими доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що він здійснює догляд за новобудовою ОСОБА_7 , яка знаходиться по АДРЕСА_3 , неподалік розташований його гараж, а у вказаній новобудові він, ОСОБА_12 , зберігав деякі матеріали, зокрема дерев`яні двері. Зранку 26 квітня 2016 року він прийшов до новобудови і зауважив, що вікна, які були забиті дерев`яними дошками, відчинені та зрозумів, що вчинена крадіжка, а також виявив відсутність дверей. На новобудові були розміщені відеокамери, які зафіксували крадіжку.

Заявою ОСОБА_8 та витягом з ЄДРСР, із яких вбачається, що в ніч на 26 квітня 2016 року невідомі особи шляхом проникнення в приміщення новобудови, яка належить ОСОБА_7 і за якою здійснює догляд ОСОБА_8 , вибивши отвір вікна на другому поверсі, таємно викрали двері із коробкою, вартістю 1 200 грн. (а.с. 95, 97).

Протоколом огляду місця події, із якого вбачається, що по АДРЕСА_3 розташована триповерхова новобудова, на другому поверсі якої, на балконі, два віконні отвори забиті дерев`яними дошками, на одному віконному отворі виявлено, що дошки вибиті. З лівої сторони від входу до новобудови на землі до стіни приперта дерев`яна дошка. На піску, який лежить на землі, з лівої сторони від входу до новобудови, виявлено один слід низу взуття, один недопалок, а на стовпі, що розміщений перед новобудовою, встановлені дві камери відеоспостереження (а.с. 98 - 99).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26 травня 2016 року про те, що ОСОБА_4 під час слідчого експерименту детально розповів та показав про події, які відбулися в ніч на 26 квітня 2016 року, а саме про те, що 26 квітня 2016 року в нічну пору доби він перебував будинку ОСОБА_13 по вул. Купилевій у м. Самборі, де також знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , а також чоловік на ім`я ОСОБА_15 . Під час перебування у вказаному будинку ОСОБА_10 запропонувала викрасти двері, які знаходяться на новобудові, на що він, ОСОБА_16 , погодився посприяти їй за невелику винагороду. Також погодився допомогти їй і ОСОБА_15 , після чого вони втрьох, приблизно о 3 годині ночі, пішли на вказану новобудову, по дорозі ОСОБА_10 розказала де саме знаходяться двері. Прибувши на місце, він і ОСОБА_15 поставили дошку, по якій дісталися до вікна, яке було забите дошками, відсунули їх та проникли всередину, взяли двері, спустили їх вниз і повернулися тим самим шляхом, що і проникли. Викрадені двері занесли до будинку ОСОБА_13 (а.с. 102-103).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26 травня 2016 року, із якого вбачається, що ОСОБА_10 розповіла і показала про обставини проникнення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до приміщення новобудови по АДРЕСА_3 , а саме про те, що 26 квітня 2016 року, в нічну пору, вона прийшла до ОСОБА_17 , котрий проживає в АДРЕСА_4 , і в цей час там знаходилися ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , а також хлопець на ім`я ОСОБА_15 , з котрим вона особисто не була знайома. У подальшому зайшла мова за двері, які знаходилися в приміщенні новобудови по сусідству із її, ОСОБА_12 , будинком. Із розмови ОСОБА_19 та ОСОБА_15 вона зрозуміла, що вони шукають якісь двері, на які у них є покупець, і тоді вона зрозуміла, що вказані двері можуть викрасти. Після цього вони втрьох прийшли до цієї новобудови, ОСОБА_20 та ОСОБА_15 приставили до стіни дошку, по якій вилізли на другий поверх, розсунули дошки, якими було закрито вікно, і проникли всередину, знайшли там двері з рамою, винесли їх на вулицю та із цими дверима повернулися до будинку ОСОБА_13 (а.с. 100-101).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною третьою цієї статті КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у тому, що вони за попередньою змовою із ОСОБА_10 , щодо котрої кримінальне провадження закрито, 26 квітня 2016 року о 3 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом розбиття дерев`яних дощок у віконному отворі новобудови ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , постійний догляд за якою здійснює ОСОБА_8 , котрий там зберігав свої двері, проникли всередину будівлі, звідки таємно викрали дерев`яні двері з монтажною рамою, вартістю 2 000 грн., які належали ОСОБА_8 , чим завдали потерпілому майнову шкоду на вказану суму, тобто скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 повторно, поєднану з проникненням у приміщення, а саме, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 вказаного Кодексу встановлено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема отримання висновків експертів.

Відповідно до ст. 185 КК України та ст. 51 КУпАП кримінальна відповідальність наступає за вчинення крадіжки чужого майна, вартість якого на момент її вчинення перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У обґрунтування висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачення стороною обвинувачення надано як доказ про розмір заподіяних потерпілому збитків довідку, видану ФОП ОСОБА_21 , про те, що вартість дверного полотна «Венеція» станом на 26.04.2016 становить 2 000,00 грн. (а.с. 112).

Із заяви ОСОБА_8 від 26 квітня 2016 року вбачається, що у нього були викрадені двері із коробкою, вартістю 1 200 грн., фірма виробника не вказана (а.с. 97).

Із протоколу огляду речових доказів відомо, що предметом огляду були дерев`яні двері з монтажною коробкою, у якому також не вказано виробника (а.с.107-111).

Згідно ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи, у тому числі щодо визначення розміру матеріальних збитків.

Відповідно до ст. 86 цього Кодексу доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 КПК України встановлено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Отже, докази про вартість майна, у крадіжці якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд визнає недопустими, а відтак відсутній об`єкт злочину, передбаченого ст. 185 КК України.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснено якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Ураховуючи наведене, суд змінив правову кваліфікації висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачення із ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу, що покращує їх становище.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 злочину, особу винних, обставини, що пом`якшують їх покарання.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили невеликої тяжкості.

Пом`якшуюча покарання ОСОБА_5 обставина щире каяття.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, однак злочин вчинив під час іспитового строку.

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, є підстави призначити йому покарання у виді обмеження волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і відсутні підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням.

Так як ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення вироку Апеляційним судом Львівської області від 10 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України, згідно якого йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, відбуте частково за попереднім вироком.

ОСОБА_4 характеризується негативно, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 після відбування покарання на шлях виправлення не став, для його виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 162 КК України, і відсутні підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання - обмеження на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 та підпункту б) пункту 1) частини 1 статті 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання із покаранням у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, призначеного за вироком Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, визначити остаточне покарання позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 14 червня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 14.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою, але не далі як до 15 січня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання обмеження волі на строк два роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Речовий доказ: двері з дверною коробкою, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - йому повернути.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя