Справа № 296/8488/16-к
УХВАЛА
Іменем України
11 жовтня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 220 160 2 від 11.01.2016 року про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієво Донецької області, громадянки України, освіта вища, не одруженої, малолітніх дітей не має, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвоката на підставі свідоцтва №2549 від 30.05.2007 року, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 160 2 від 11.01.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Донецьку створено стійке ієрархічне об`єднання - терористичну організацію, так звану «Донецьку народну Республіку» (далі - «ДНР»), основною метою діяльності якої є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР».

Також встановлено, що достовірно знаючи, що «ДНР» є терористичною організацією, усвідомлюючи суспільну небезпеку своєї діяльності, громадянка України ОСОБА_5 , з серпня 2015 року перебуваючи у м. Донецьку, добровільно стала одним із активних її учасників, виконуючи обов`язки спеціаліста у відділі законодавчо-аналітичного забезпечення юридичного департаменту незаконно утвореного Фонду державного майна так званої «Донецької Народної Республіки».

Слідством вказується, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями за вищевикладених обставин приймала активну участь у терористичній організації та вчиняла організаційне та інше сприяння її діяльності, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України.

12.09.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в участі у терористичній організації та сприянні її діяльності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

13.09.2016 ухвалю слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23.09.2016 року до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 жовтня 2016 року.

07.10.2016 слідчий ОВС СВ УСБУ в Житомирській області за погодженням з прокурором відділу нагляду прокуратури Житомирської області звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 12.11.2016 року.

Подане клопотання обґрунтовувалося неможливість завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з необхідністю вчинення ряду слідчих та процесуальних дій, а також посиланням на наявність ризиків того, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, використовуючи родинні та набуті злочинні зв`язки, може виїхати за межі державного кордону України, а також на тимчасово непідконтрольні території Донецької області; незаконно впливати на свідків, яких на даний час не допитано та яким відомо про обставини вчинення ОСОБА_5 злочину; зв`язуватись із учасниками «ДНР» з використанням телефонних засобів зв`язку та/або мережі Інтернет та повідомляти їм про обставини здійснення досудового розслідування, продовжити сприяти діяльності вказаної терористичної організації та/або вчинити інші злочини проти основ національної безпеки України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання і просили його задовольнити з викладених у клопотанні підстав, вказували на те, що підозрювана ОСОБА_5 повністю інкримінованого їй злочину не визнала, досудове розслідування у справі не завершено та проводяться ряд слідчих дій, а також зазначали про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що по червень 2016 р. зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка є пенсіонеркою та не працює, перебувала на території Донецької області не мала можливості працювати адвокатом та працювала юристом в Фонді державного майна «Донецької Народної Республіки», вказувала, що її робота мала формальний характер та була пов`язана з судовим представництвом, направленням кореспонденції та перевіркою проектів документів на відповідність чинному законодавству та вона не мала відношення до розробки нормативно-правових актів «Донецької Народної Республіки», не здійснювала діяльність, пов`язану з їх державною реєстрацією, та набуття ними чинності, оскільки не займала керівної посади та не працювала в органах юстиції. Також підозрювана зазначала, що декілька разів прибувала в Житомирську область та до м. Києва у зв`язку із професійною діяльністю адвоката та самостійно з`явилася до УСБУ в Житомирській області, вказувала про те, що не збирається ухилятися від явки до слідчого чи суду, не має можливості впливати на слідство та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисники у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечували, посилаючись на те, що досудовим слідством не доведено, що ОСОБА_5 вчинила дії, які б пов`язували її із незаконним збройним формуванням так званої «ДНР» чи сприяла діяльності терористичної організації та вказували на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України, вказували про не доведеність слідством ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та фактичну неможливість ОСОБА_5 переховуватися від слідства та суду, оскільки всі документи (паспорт, включаючи для вїзду/виїзду з України, водійські права та посвідчення адвоката) вилучені слідчим, неможливість впливати на досудове розслідування, та перешкоджати йому іншим чином, додатково зазначали про наявність у підозрюваної місця для проживання на території Коростенського району Житомирської області, позитивних характеристик з місця проживання в м. Єнакієво, перебування на обліку в лікаря терапевта з приводу наявних захворювань, у зв`язку з чим вказували на можливість застосування до підозрюваної іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваної та її захисників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 5 § 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини забезпечує особам, які заарештовані або затримані за підозрою в вчиненні кримінального злочину, гарантію від безпідставного чи невиправданого позбавлення волі (див. рішення Aquilina v. Malta of 29 April 1999, § 47, T.W. v. Malta 29 April 1999, § 41, Sabeur Ben Ali v. Malta 29 June 2000, §28).

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no.300, § 55; K.-F. v. Germany judgment of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, judgment of 22 October 1997, § 51).

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, що стверджується: протоколом огляду від 16.09.2016, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «Нокіа», модель С2-01 з сим-картою оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» НОМЕР_1 , протоколами за результатами проведення оперативно-розшукових заходів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мобільних телефонів ОСОБА_5 ) від 12.10.2015, 28.12.2015, 28.01.2016, протоколами про результати проведення негласних (слідчих) розшукових дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мобільних телефонів ОСОБА_5 ) від 14.03.2016, 13.06.2016, 20.08.2016, та протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних мереж (поштова електронна скринька ОСОБА_5 ) від 29.07.2016.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя бере до уваги об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування № 220 160 2 до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, тобто до 13.10.2016 року з огляду на необхідність проведення допиту підозрюваної ОСОБА_5 з пред`явленням їй аудіозаписів її телефонних розмов з іншими учасниками терористичної організації «ДНР», встановленням та допиту в якості свідків інших осіб, яким відомі обставини участі підозрюваної ОСОБА_5 в терористичній організації «ДНР», проведення судово-фоноскопічної експертизи, виконання вимог ст. 290 КПК України; складання обвинувального акта та реєстрів матеріалів досудового розслідування.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.1 ст.258-3 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 15 років, особу підозрюваної, яка проживала та мала міцні соціальні зв`язки на території тимчасово непідконтрольній території Донецької області, та хоча остання на даний час має можливість безоплатно користуватися житловим будинком, що знаходиться у Коростенському районі Житомирської області, що надана його власником, має позитивну характеристику з місця проживання в м. Єнакієво Донецької області та перебуває на обліку в лікаря терапевта за місцем проживання з приводу наявних хвороб, однак вказані обставини не можуть запобігти вже раніше встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та до теперішнього часу існує загроза переховування підозрюваної ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, можливість виїхати на тимчасово непідконтрольні території Донецької області, зв`язуватись із учасниками «ДНР» з використанням телефонних засобів зв`язку та/або мережі Інтернет та повідомляти їм про обставини здійснення досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає неможливим запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою строком в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 184, 193, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах строку досудового розслідування, до 12 листопада 2016 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1