Провадження № 1-кп/742/66/16
Єдиний унікальний № 742/833/16-к

12 квітня 2016 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності: ОСОБА_5 ,
законного представника особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності: ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Прилуцької міськради ОСОБА_8 ,
представника Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_9 ,
за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю та повністю підтвердив обставини щодо викрадення майна потерпілої, які викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру. Він попросив вибачення у потерпілої та заявив суду, що у скоєному щиро кається і запевняє про недопущення подібного в подальшому.
Законний представник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 охарактеризувала свого неповнолітньогосина ОСОБА_13 з позитивної сторони і запевнила, що в подальшому вона зможе забезпечити його належну поведінку.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України також підтверджується наданими та перевіреними судом доказами:
Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила про фактичні обставини відкритого викрадення їй належної сумочки з грошима, телефоном та іншими речами, скоєного в т.ч. неповнолітнім та іншим молодим чоловіком, але їй повернуто все викрадене, вона приймає вибачення неповнолітнього ОСОБА_13 і не має до нього претензій матеріального та морального характеру та не заперечує щодо застосування щодо нього мір виховного характеру.
Дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме, протоколами огляду місця пригоди, викрадених речей (а.п.19-22,56), речовими доказами (а.п.23,53,92) які повернуті під розписку потерпілій (а.п.45,93), а також речовими доказами (диск) який зберігається у матеріалах кримінального провадження (а.п.186-187), Висновком експерта про вартість викраденого телефону (а.с.50-52), Протоколом слідчого експерименту з неповнолітнім ОСОБА_5 (а.с.182-185).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_5 від 23.07.2015 року, йому створені належні умови для проживання та всебічного розвитку (а.п.65).
Вищенаведені докази свідчать про доведеність винності неповнолітнього (малолітнього на час вчинення суспільно-небезпечного діяння) ОСОБА_5 , що виразились у відкритому викраденні чужого майна, мають ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, тобто, відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Оскільки на час скоєння суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 не досяг 14-ти річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то до нього, відповідно до ст. 105 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.
Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, суд враховує характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння, дані про його особу, позитивну характеристику з місця навчання, сімейний стан та стан здоров`я, його вік, пом`якшуючі обставини щире каяття, вчинення правопорушення малолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку, обтяжуючих обставин судом не встановлено, думку учасників процесу, матеріально-побутові умови проживання та виховання, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України, а саме: мобільний телефон, сумка, гаманець, светр та коробка з-під мобільного телефону залишити у законному володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 (а.п.45,93), а диск залишити на зберіганні у матеріалах справи (а.п.186-187).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 372, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 ч. 2 п. 1, 3 КК України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк 1 (один) рік.
Речові докази - мобільний телефон, сумка, гаманець, светр та коробка з-під мобільного телефону залишити у законному володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 (а.п.45,93), а диск залишити на зберіганні у матеріалах справи (а.п.186-187).
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію ухвали негайно вручити прокурору та неповнолітньому ОСОБА_5 через його законного представника ОСОБА_6 .
Суддя ОСОБА_1