печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2725/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження №0000256 від 20.02.2015, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження №0000256 від 20.02.2015. Вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження незаконною та зазначає, що в порушення вимог ст. 25 КПК України слідчий не вжив жодних заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, в порушення ч. 2 ст. 9 КПК України не допитав жодної особи, зокрема і заявника ОСОБА_3 , не витребував жодного документа, не вчинив жодної процесуальної дії для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не дослідив належним чином обставин кримінальних правопорушень, не надав їм належну правову оцінку, не забезпечив прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги скарги, просив її задовольнити.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся у спосіб, визначений ст. 135 КПК України.

Слідчим суддею, з урахуванням думки особи, яка подала скаргу, положень ст. ст. 22, 306 КПК України, визнано можливим розглянути скарги у відсутність слідчого, яким винесено оскаржувану постанову.

Слідчий суддя, заслухавши доводи особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, матеріали закритого кримінального провадження, надходить до наступних висновків.

Так, на підставі матеріалів закритого кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні, встановлено, що постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 30.09.2015 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 20.02.2015, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, та враховуючи відсутність в наданих суду матеріалах, підтвердження про вручення копії постанови особі, яка подала скаргу, у строки, передбачені КПК України.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Між тим, закриваючи кримінальне провадження, слідчим означених вимог не дотримано.

Як зазначає слідчий в оскаржуваній постанові, за результатами досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, які б свідчили про наявність події злочину.

Також слідчий зазначає, що за аналогічними фактами прокуратурою міста Києва проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 26.07.2013 за №0000612, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 365 КК України. За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Звертаючись зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, ОСОБА_3 зазначає, що 10.03.2015 він подав до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення Генеральним прокурором України ОСОБА_5 злочинів, передбачених статтями 190, 364, 366 КК України. 25.05.2015 посадові особи Генеральної прокуратури України на підставі його заяви внесли відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань три кримінальні провадження №0000959, №0000960, №0000961, які були спрямовані для проведення досудового розслідування до прокуратури міста Києва.

Відповідно до листа заступника начальника слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 15.01.2016 за №17/1/1-15766-13, вищевказані кримінальне провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000256, за результатами якого 05.10.2015 прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Поряд із тим, ні з постанови слідчого про закриття кримінального провадження, ні з матеріалів провадження не вбачається, які дії буди вчинені слідчим для встановлення обставин у кримінальному провадженні, які фактичні дані ним встановлені, на підставі яких зроблено висновок про відсутність події злочину.

Матеріали кримінального провадження, що надійшли на адресу суду на 226-ти томах, фактично складаються із заяв ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами правоохоронних органів різних інстанцій та іншими особами, копій ухвал слідчих суддів щодо розгляду скарг ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні даних до ЄРДР за заявою, повідомленням про злочин, витягів з ЄРДР.

На аркуші матеріалів 211 міститься рапорт слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 від 28.07.2015, погоджений заступником начальника слідчого відділу прокуратури міста ОСОБА_8 та начальником слідчого відділу прокуратури міста ОСОБА_9 , щодо необхідності об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень, що здійснюються прокуратурою міста Києва за скаргами ОСОБА_3 .

Поряд із тим, процесуального рішення про об`єднання означених кримінальних проваджень матеріали закритого кримінального провадження не містять, як і будь-яких даних про те, що досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження було доручено здійснювати слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , а відтак не підтверджено, що він є особою, яка має повноваження приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні №0000256, в тому числі і про закриття кримінального провадження.

На аркуші 5 матеріалів провадження міститься витяг з кримінального провадження №0000256 станом на 24.02.2015, з якого вбачається, що дані у цьому кримінальному провадженні внесені до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2014 та на підставі заяви ОСОБА_3 №827-3П від 01.09.2014, проте саме заява від 01.09.2014 в матеріалах провадження відсутня. За таких обставин неможливо встановити, які обставини та на підставі чого перевірялись слідчим за вказаним фактом.

Варто звернути увагу, що за заявою ОСОБА_3 від 10.03.2015 Генеральною прокуратурою України до ЄРДР було внесено відомості за ознаками складів злочинів, передбачених статтями 190, 364, 366 КК України.

Поряд із тим, закриваючи кримінальне провадження, слідчий не згадує, що кримінальне провадження №0000256 здійснювалось в тому числі за ст. 190 КК України.

Посилання слідчого в обгрунтування висновків постанови на те, що прокуратурою міста Києва було закрито кримінальне провадження №0000612, яке проводилось за аналогічними фактами, є формальним, оскільки без огляду матеріалів кримінального провадження №0000612, на підставі виключно даних ЄРДР, в даному конкретному випадку неможливо встановити, чи є деякі із заяв ОСОБА_3 , за якими дані внесено до ЄРДР у цих кримінальних провадженнях, аналогічними. Проте, вивченням матеріалів закритого кримінального провадження можна стверджувати, що дані кримінальні провадження не є тотожними.

Сама постанова про закриття кримінального провадження за своїм змістом є формальною, оскільки не містить ні посилання на слідчі та процесуальні дій, проведені слідчим в ході досудового розслідування, ні викладу фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування, зміст постанови не ґрунтується на матеріалах провадження та не узгоджується із ними, постанова не містить аналізу підстав, за яких слідчий дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження та дійшов висновку про відсутність події злочину по кожній із заяв ОСОБА_3 , що приєднана до матеріалів провадження.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст. ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Також слідчий суддя погоджується із доводами заявника про те, що виходячи з матеріалів кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження не була направлена слідчим ні заявнику, ні прокурору, проте зазначає, що вказана обставина сама по собі не є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки не впливає на повноту проведеного досудового розслідування чи обґрунтованість прийнятого слідчим рішення. Проте, даний факт був врахований слідчим суддею при вирішенні питання щодо дотримання заявником строків звернення зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 305, 306, 307,309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження №0000256 від 20.02.2015 задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження №0000256 від 20.02.2015 скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури м. Києва для продовження проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000256, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2015.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1