АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1414/16 Справа № 184/1991/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 21 КК України,-

встановила:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 14 листопада 2016 року клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16 години 15 хвилин 14 листопада 2016 року до 16 години 15 хвилин 13 січня 2017 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, про виправлення описки в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року, зазначено, що у мотивувальній частині "відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 22 години 30 хвилин 12 листопада 2016 року"; у резолютивної частини "застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 22 години 30 хвилин 12 листопада 2016 року до 22 години 30 хвилин 11 січня 2017 року.

В своїх висновках слідчий суддя, з посиланням на встановлені органом досудового розслідування обставини, відповідно до яких ОСОБА_7 12 листопада 2016 року близько 17 години, знаходячись в квартирі по АДРЕСА_2 , де сумісно з дружиною - ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, виникла сварка. Внаслідок якої ОСОБА_7 завдав один удар ОСОБА_9 у спину, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя, після чого, з місця вчинення злочину зник.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вказав, що наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вказавши, що жодних доказів, які б спростовували зазначені та встановлені ризики, стороною захисту до суду не було надано.

Крім зазначеного слідчий суддя вказав, що прокурором у судовому засіданні доведено про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, що знайшли своє підтвердження при розгляді клопотання, а тому й прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, при цьому відмовивши у клопотанні сторони захисту про застосування особі підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник в апеляції просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Стверджує, що ухвала незаконна, прийнято з порушенням матеріального та процесуального права.

Вказує, що як на момент пред`явлення підозри ОСОБА_7 , так і на момент розгляду судом клопотання слідчого, не було призначено проведення судово-медичної експертизи і не було висновку експерта про ступінь тяжкості заподіяних потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Тобто у органа досудового слідства немає підтвердження, що потерпілій заподіяні саме тяжкі тілесні ушкодження.

Вважає, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілу та інших осіб, ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність - не підтверджено документально. В порушення вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею не взято до уваги попередню бездоганну поведінку та позитивну характеристику підозрюваного з місця проживання, наявність постійного місця проживання, де він проживає разом з мамою, відсутність судимостей, а також те, що підозрюваний є військовослужбовцем, де також характеризується позитивно.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 тап його захисника, які просили скаргу задовольнити, а ухвалу скасувати та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення слідчого судді без зміни, вивчивши надані судом першої інстанції та слідчим матеріали проваджень, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України - спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2016 року за № 0001077.

В цей же день ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 листопада 2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог вказаної норми підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання ст. слідчого Покровського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13 листопада 2016 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. 193, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, про що ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру, яка ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події, протоколами огляду предмету, наявністю речових доказів та показаннями самого ОСОБА_7 .

Доводи захисника, що по справі не було призначено та проведено судово-медичну експертизу та не було висновку про ступінь тяжкості заподіяних потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, колегією суддів визнаються неспроможними, оскільки згідно довідки з КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров» потерпіла ОСОБА_9 була госпіталізована до лікарні з діагнозом: відкрита проникаюча хребтово-спинальна травма грудного відділу хребта з ураженням спинного мозку, нижньої параплегії, що відповідно до п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, оскільки жодних доводів, які б спростовували зазначені та встановлені ризики, стороною захисту не надано. А тому доводи апеляційної скарги адвоката в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме, що той позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де живе разом з мамою, є військовослужбовцем, де також позитивно характеризується, хоча й заслуговують на увагу, однак оскільки вони були враховані судом першої інстанції, а також колегією суддів в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, так як не ставлять під сумнів висновки суду, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Що ж стосується строку, до якого слідчий суддя застосував тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , то він не відповідає вимогам ст. 197 ч. 1 КПК України.

Як убачається з ухвали, тримання ОСОБА_7 під вартою застосовано на строк шістдесят днів, а саме до 11 січня 2017 року, що фактично складає 61 день.

Виходячи з того, що відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою не може перевищувати 60 днів, невідповідність висновків суду щодо строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою є порушення вимог кримінального процесуального закону та у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України підставою для скасування судового рішення та постановлення нової ухвали апеляційною інстанцією.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 січня 2017 року включно.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196 - 198, 309, ч.2 ст.376, 405, п.1 ч.3 ст.407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого Покровського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 січня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4