Номер провадження: 11-сс/785/1024/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту у частині заборони відчуження та переоформлення нерухомим майном: садовий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 задовільнено,

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту у частині заборони відчуження та переоформлення нерухомим майном: садовий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляції адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Дана Ухвала була постановлена без участі ОСОБА_9 (далі - Апелянт).
Більш того, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту у своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що невстановлена особа нібито шахрайським шляхом по АДРЕСА_2 заволоділа нерухомим майном, втім вказана інформація є недостовірною, оскільки у наданих слідчим матеріалах, які досліджував слідчий суддя, було вказано, що Апелянт придбав вказану квартиру за договором купівлі-продажу, а за продавцем у вказаному договорі було визнано право власності на дану квартиру Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 2007 року, а вказана адреса, яку зазначив слідчий, а саме: АДРЕСА_2 є нотаріальною конторою, у якій попередній власник зареєстрував своє право власності.
Однак, в будь-якому разі Апелянт не має ніякого відношення до вищезазначених осіб, так як добросовісно та від платно набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , про що саме свідчили надані слідчим матеріали.
З поміж іншого, самостійно ОСОБА_10 та слідчим було визначено вартість_ зазначеної квартири, зазначивши, що вона становить 800 ООО грн., що є необ`єктивним та безпідставним визначенням, оскільки згідно висновку про вартість майна вартість квартири складає 485 983 грн., тому посилання на частину 4 ст. 190 КК України, також є безпідставним.
Отже, у своєму клопотанні, слідчий обґрунтував необхідність арешту, надавши слідчому судді документи, що свідчать про правомірне набуття Апелянтом, а також, з- поміж іншого, попереднім власником, права власності на квартиру.
Таким чином, зі змісту Ухвали вбачається, що підставою для накладення арешту послужили матеріали, що свідчать про шахрайські дії невстановленої слідством особи, направлені на незаконне заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , проте в той самий час, надані слідчим матеріали доводять протилежне, а саме, що Апелянт добросовісно та правомірно за договором купівлі-продажу придбав квартиру, яка належала ОСОБА_11 , ще з 2007 року, що спростовують доводи слідчого, який посилається на нібито вчинений злочин, та наводить на думку, що таким шляхом останні намагаються незаконно заволодіти чужим майном добросовісного набувача, про що Апелянтом буде подана відповідна заява до правоохоронних органів.
Отже, не дослідивши матеріали справи належним чином, посилаючись на кваліфікацію злочину, складу якого взагалі не має, слідчий суддя постановив ухвалу про арешт майна, без жодних на те підстав.
Так, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Більш того, Апелянт не має ніякого відношення до вказаних обставин, не є підозрюваним ні обвинуваченим, ні навіть свідком у вказаному кримінальному провадженні. Він як покупець за договором купівлі-продажу придбав квартиру у ОСОБА_11 , яка належала останньому на законних підставах.
Крім цього, відповідно до наданих слідчим матеріалів не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і в інших осіб, таким чином, Апелянт не купував квартиру у осіб, які мають такий статус.
Так, слідчим не доведено необхідності застосування такого заходу забезпечення позову, крім того, з матеріалів клопотання не вбачається, що Апелянт або інша особа не є добросовісним набувачем, тому заборона використання квартири порушує законні права Апелянта, що є недопустимим.
Отже, судом не було встановлено, що квартира була придбана протиправним способом.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Однак, слідчим не було надано жодних доказів, що свідчили б про недобросовісне придбання квартири Апелянтом чи інших осіб, в яких купував квартиру Апелянт, навпаки, всі надані слідчому судді матеріали свідчили про законність підстав набуття квартири, а також не було обґрунтовано, які обставини існують та підтверджують, що добросовісний набувач, в інтересах якого зберегти своє майно, може якимось чином негативно впливати на свою квартиру.
Тобто, відсутні будь-які докази, що вказують на вчинення Апелянтом, на майно якого слідчий просив накласти арешт, кримінального правопорушення, або в інших осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, заявника, який підтримав доводи апеляції та просив про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали суду, Старший слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судці Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту у частині заборони відчуження та переоформлення нерухомим майном: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер у реєстрі права власності на нерухоме майно 01, номер запису 15190810), мотивуючи вимоги наступним.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001667 від 01.07.2016 року за ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.
Відповідно до витягу з ЄРДР, були вчинено кримінальне правопорушення: 01.07.2016 р. до ч/ч Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_10 , про те що невстановлена особа 16.06.2016 приблизно о 16:30, знаходячись по АДРЕСА_4 , шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном загальною вартістю 800 000 грн., чим спричинила матеріального збитку на вказану суму. (ЖЄО 11870)
Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України.
На даний час, нерухоме майно, яке розташована за адресою АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, з метою недопустимості її подальшої передачі будь кому в оренду, переоформлення, продажу зазначеного нерухомого майна іншій фізичній особі (юридичній особі), у органу досудового розслідування виникла необхідність накладення на неї арешту.
Прокурор підтримав клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити із вказаних у клопотанні підстав.
Статтею 131 ч. 2 КПК України передбачено, що арешт тимчасово вилученого майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до ст. 132 ч.ч.1, 3, 4, 5 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку, Завдані арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предмет доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

З наданих матеріалів вбачається, що вказане тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно, набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

Таким чином встановлено наявність правових підстав, передбачених ч.2 сх.170 КПК України для арешту майна.

Судом встановлено, що під час розгляду матеріалів клопотання прокурором достатньо доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, що підтверджується витягом з ЄРДР за № 0001667 від 01.07.2016р., свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 від 27.12.2015 р., заповітом ОСОБА_12 від 02.11.2011р., протоколом допиту потерпілого від 01.07.2016 р., витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2016р., відомості про об`єкт нерухомого майна № 12987393, відомості про права власності від 21.11.2006р., відповідь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 від 29.06.2016 р., рішення Суворовського районного суду в м. Одесі від 10.09.2016р.. На даному етапі досудового розслідування, з метою недопущення перереєстрації вказаного нерухомого майна, яка є предметом кримінального правопорушення, накладені арештом обмеження відповідають розумності і спів розмірності з завданнями кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна, на даний час слідчим суддею не вбачається.
Як вбачається з постанови суду, слідчий суддя, перевіривши наявність достатніх підстав про необхідність арешту майна, яке вилучено у ході проведення обшуку, обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора.

У ухвалі слідчий суддя вказав, що вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити, оскільки надані матеріали свідчать про те, що арешт даного майна має суттєве значення для встановлення важливих обставин по кримінальній справі.

Перевіряючи доводи апеляцій, колегія суддів з ними не погодилася, так як звільнення майна від арешту дасть можливість сторонам зловживати своїм правом на розпорядження майном і ще більш затягне розгляд справи.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що дана ухвала суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 163, 392,400, 407,422 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА
Апеляцію адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту у частині заборони відчуження та переоформлення нерухомим майном: садовий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 задовільнено залишити без зміни.

Ухвала є кінцевою і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4