Справа № 152/292/16-к
Провадження №11-кп/772/1194/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 , та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 липня 2016 року, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Жмеринка Вінницької області

житель

АДРЕСА_1

громадянин України, раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджений до покарання у виді 5-ти років п`яти місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Задоволені цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 350.000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень; на користь ОСОБА_12 - 388.000 (триста вісімдесят вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_10 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що на підставі реєстраційного свідоцтва НОМЕР_2 належить ОСОБА_13 , їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, в напрямку м. Шаргород Вінницької області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , котрі рухалися в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_14 загинула на місці ДТП, а ОСОБА_9 був доставлений до Шаргородської ЦРЛ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 , відповідно до висновку експерта №73 від 25.12.2015 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми забитих ран (2) в лівій тім`яно-потиличній ділянці, саден - в лобно-тім`яній ділянці справа та зліва, на лобі по центру, на переніссі, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-тім`яній ділянці, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, поширеного субарахноїдального крововиливу, закритої тупої травми грудей: перелому 1-5 ребер справа по біляхребтовій лінії; забою легень; закритого багатоуламкового перелому правого колінного суглобу; відкритого багатоуламкового перелому правого стегна в верхній третині; саден та синців тулуба, що виникли від дії твердого тупого предмета (предметів) під час автодорожньої пригоди, мають ознаки прижиттєвого походження та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і стоять в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_14 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Між смертю ОСОБА_14 і сполучною травмою є причинний зв`язок. Анатомічне розташування та характер ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від місцевої дії травмуючої сили, яка діяла в праву половину тіла в направленні ззаду наперед при умові вертикального положення тіла При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 слідів переїзду транспортним засобом через тіло не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_14 алкоголь не виявлено, що свідчить про те, що за життя не задовго до смерті вона знаходилася в тверезому стані.
Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта за №137/176 від 01.02.- 08.02.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки справа; закритої тупої травми живота - розриву селезінки, надриву капсули квадратної долі печінки, гематоми брижі тонкої кишки, великого чепця, передньої черевної стінки з внутрішньоочеревинною кровотечею (до 100 мл); закритого перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не були небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належать до середнього ступеню тяжкості, оскільки потягли тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я; виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП - 24.12.2015 року.
Згідно з висновком судово-токсикологічної експертизи за №3175 від 29-30.12.2015 року при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,3 проміле.
Відповідно до висновку експерта за №385-а від 01.06.2016 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-2104 з державним номером НОМЕР_3 ОСОБА_10 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п.10.1, 11.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, водій автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_10 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом виконання вимог п.п.10.1,12.3,12.4 ПДР України. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 11.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.
Прокурор ОСОБА_11 до закінчення апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги на підставі ч.1 ст.403 КПК України, у зв`язку з чим апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , неоспорюючи фактичних обставин провадження та юридичну кваліфікацію своїх дій, вважає призначене йому покарання занадто суворим та таким, що не дасть йому змоги вподальшому надавати матеріальну допомогу у лікуванні потерпілого та в утриманні малолітніх дітей загиблої ОСОБА_14 . Просить пом`якшити вирок, змінивши його в частині призначеного покарання, та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Посилається на те, що свою вину у скоєному він повністю визнав, усвідомив свою провину, щиро покаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину з необережності, вибачився перед потерпілими, добровільно частково відшкодував потерпілим моральну шкоду, позитивно характеризується по місцю проживання, на його утримані знаходиться дружина та двоє малолітніх синів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах: обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , які свою апеляційну скаргу повністю підтримали і просили задовольнити, представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважали вирок законним і обґрунтованим та просили залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини провадження, доведеність вини ОСОБА_10 та юридична кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

При призначенні винному покарання судом першої інстанції в повній мірі дотримано положень ст.ст. 50, 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду щодо міри покарання винного у виді реального позбавлення волі в межах санкції закону, а також необхідність і достатність для нього такого покарання у вироку належним чином мотивовані з посиланням на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення Конституції України та практику Європейського Суду з прав людини; вони відповідають особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та заподіяним наслідкам, матеріалам провадження вцілому, а тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими і переконливими та погоджується з ними.

Зокрема, поряд з пом`якшуючими обставинами, наведеними у вироку, судом враховані конкретні обставини справи, пов`язані із загибеллю молодої людини ОСОБА_14 у віці 26 років - матері 3-х малолітніх дітей, наявність невідворотних наслідків, пов`язаних з її сметрю для потерпілого ОСОБА_9 чоловіка загиблої та потерпілої ОСОБА_12 матері загиблої, отримання потерпілим ОСОБА_9 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано визнано судом в якості обставини, що обтяжує його покарання. Крім того, судом враховані думки потерпілої сторони про виключно суворе покарання винного.

Що стосується призначення винному додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією закону, то, враховуючи обставини кримінального правопорушення, заподіяні наслідки виключно з вини водія ОСОБА_10 , який перебував за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив правила дорожнього руху України, таке покарання для нього є цілком обґрунтованим і необхідним.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного винному покарання та застосування до нього положень ст.75 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі пом`якшуючи обставини в повній мірі враховані у вироку судом першої інстанції при призначенні винному покарання.

Таким чином, підстав для зміни оскаржуваного вироку немає.

Керуючись ст. ст. 403, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 липня 2016 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: