КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №1-679/2011
Провадження № 1-в/552/491/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості засудженій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вироком Київського районного суду м. Полтави від 18.12.2012 року була засуджена за ч. 2 ст. 205, ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України , а саме:

за ч.2 ст.205 КК України до штрафу 4 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 68000 грн.;

за ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України до штрафу в сумі 5464167 грн;

за ч.1 ст.366 КК України (в ред.2001 року) до штрафу в сумі 850 грн.;

за ч.4 ст.358 КК України до штрафу в сумі 850 грн. (в ред. 07.04.2011 року).;

за ч.3 ст.358 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі (в ред. 07.04.2011 року)

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудити на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2010 року до покарання, призначеного за цим вироком, остаточно вважати засудженою на 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.06.2013 року, вирок Київського районного суду м. Полтави від. 18.12.2012 року, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2014 року, вирок Київського районного суду м. Полтави від. 18.12.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20.06.2013 року, залишено без зміню.

05.10.2016 року адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про дострокове зняття судимості з ОСОБА_5 при цьому посилалась на вимоги ст.. 91, 89 КК України та ст.. 539, 5 КПК України.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_5 та її адвоката ОСОБА_4 які підтримали клопотання та просили його задовольнити, прокурора ОСОБА_3 який заперечував проти задоволення клопотання, оскільки відсутні правові підстави, приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Як вбачається з вироку Київського районного суду м. Полтави від 18.12.2012 року, який в частині правової кваліфікації Апеляційним судом Полтавської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишений без змін, ОСОБА_5 засуджена за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України та ряду інших злочинів.

У відповідності до ст. 91 КПК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.
Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Згідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 N 16 « Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у достроковому знятті судимості.
Таким чином, обов`язковими умовами зняття судимості являються: а)відбуття особою покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі; б)закінчення не менше половини строку погашення судимості, встановленого в ст.89 КК України.

Підставою для зняття судимості відповідно до ч.1 ст. 91 КК України є встановлення судом виправлення особи, доведеного нею зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , будучи звільненою від відбування покарання 10 червня 2013 року, набула право звернення до суду з клопотанням про зняття судимості, оскільки на день звернення з зазначеним клопотанням 05 жовтня 2016 р. - половина строку погашення судимості закінчилась.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 засуджена за ряд корисливих злочинів та злочинів в сфері службової діяльності, що вказує на підвищену суспільну небезпечність вчинених нею діянь. Надані засудженою ОСОБА_6 пояснення в судовому засіданні та докази на обґрунтування заявленого клопотання: копію трудової книжки з відміткою про працевлаштування, характеристика з місця роботи та з місця проживання - не доводять виправлення засудженої, носять формальний характер. Відповідно з них неможливо зробити висновок про те, що остання зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, а долучені до клопотання поряд з характеристиками довідки про склад сім`ї від 05.09.2016 року, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 25.08.2016 року, довідку з психоневрологічного диспансеру від 25.08.2016 року не є підставою для дострокового зняття судимості.
З огляду на викладене в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 395 КПК України, ст. 89,91 КК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про дострокове зняття судимості засудженій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом семи діб з дня її винесення.
Головуючий ОСОБА_1