Справа № 474/176/16-к.
Провадження № 1-кп/474/16/2016 року.
У Х В А Л А
Іменем України
17.03.16 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у підготовчому, відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка кримінальне провадження № 0000355, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.З ст. 185, ч.З ст. 187 КК України.
Учасники кримінального провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, визначених законом посилаючись на те, що саме посилання звинувачення на тяжкість злочину та попередню судимість ОСОБА_4 не може бути приводом для тримання останнього під вартою. При цьому, вина ОСОБА_4 в скоєнні інкриминованих йому злочинів, органом досудвого розслідування не доведена, а ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді утримання під вартою на даний момент відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухав доводи захисника про необхідність задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора, представника потерпілого та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 є особою раніше судимою: 25.09.2001 року Апеляційним судом Микеолаївської області за ст. ст. 185 ч.3, 94, 42 КК України до 10 років позбавлення волі який звільнився 26.12.2010 року по відбуттю строку покарання.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбаччений ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, тобто вчинення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньої змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло, напад з з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, за настуних обставин.
10 лютого 2015 року близько 14.30 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, прибули до будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_8 . Знаходячись біля будинку № 76/1, ОСОБА_4 , вступив в злочинну змову з невстановленою слідством особою, направлену на викрадення чужого майна. Реалізуючи задумане ОСОБА_4 , та невстановлена слідством особа в той же період часу, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, господарів будинку вдома не було, таємно пройшли до подвір`я будинку. Підійшли до будинку, відкрутили металеву решітку вікна, після чого шляхом віджиму відчинили верхню частину метало пластикового вікна та проникли до вищевказаного будинку. Знаходячись в будинку ОСОБА_4 , та невстановлена слідством особа таємно викрали ноутбук марки «Lenovo G510», вартістю 4000 гривень, ноутбук марки «Asus» вартістю 1600 гривень, ноутбук марки «MCI» вартістю 900 гривень, фотоапарат марки «Samsung» вартістю 100 гривень, та гроші в сумі 19500 гривень. Після чого шляхом вибиття вхідних дверей вийшли з будинку та з викраденим з місця події скрилися, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , на загальну суму 26000 гривень.
Крім того, 22.02.2015 року приблизно о 12.00 години, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою на ім`я « ОСОБА_11 », з метою скоєння розбійного нападу прибули до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає родина ОСОБА_12 , розподіливши між собою ролі кожного у вчинені кримінального правопорушення. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на вчинення кримінального правопорушення невстановлена слідством особа на ім`я « ОСОБА_11 » почав слідкувати за ОСОБА_13 , який пересувався по базару, та знаходився біля дружини ОСОБА_13 . В цей час ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 , пройшли декілька разів біля домоволодіння АДРЕСА_2 , спостерігаючи за домоволодінням. Після того як особа на ім`я « ОСОБА_11 » зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що господар ОСОБА_13 , знаходиться далеко, за яким він слідкував, ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 , пройшли до подвір`я вищевказаного домоволодіння. Вони пройшли до будинку через незачинені двері, одягли заздалегідь приготовлені маски, ОСОБА_14 , дістав предмет схожий на пістолет та увійшов до кімнати де сидів за комп`ютером син господарів будинку ОСОБА_15 . ОСОБА_10 , погрожуючи ОСОБА_15 , застосуванням пістолету, приставивши його до потилиці, почав вимагати щоб той сказав де знаходяться гроші. Внаслідок вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_15 , реально сприймаючи погрозу застосування відносно нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, як таку, що дійсно може бути реалізована, не став чинити нападникам опору. ОСОБА_4 в цей час пересувався по будинку в пошуках грошових коштів. А ОСОБА_10 застосував до ОСОБА_15 насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в тому, що він схопив ОСОБА_15 за шию, спричинивши потерпілому при цьому тілесні ушкодження у вигляді крововилива шиї, та положив його на ліжко, обличчям до низу, накривши халатом голову, щоб останній нічого не бачив, зв`язав йому руки за спиною дротом від плойки. Подолавши таким чином можливий опір потерпілого, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_15 інформацію про те, де знаходиться кімната його батьків. Після чого ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , якого постійно тримали біля себе, приставивши пістолет до голови, перейшли до вищевказаної кімнати, де за тумбочкою ОСОБА_4 знайшов вмонтований в стіну металевий сейф, зачинений на навісний замок. ОСОБА_4 , збив навісний замок та відчинив сейф, в якому знаходилися ювелірні вироби. ОСОБА_4 дістав з сейфу майно ОСОБА_13 , а саме золоті вироби: ланцюжок довжиною 30 см, 7 грам вартістю 8400 гривень.; ланцюжок довжиною 30 см, шириною 2 мм, вагою 4 грами, вартістю 4200 гривні.; ланцюжок довжиною 40 см, шириною 2 мм, вагою 3 грами, вартістю 3600 гривень.; браслет шириною 7 мм, вагою 5 грамів, вартістю 6000 гривень.; хрестик вагою 3 грами, вартістю 3600.; кулоном вагою 2 грами, вартістю 2400 гривень.; ладанкою вагою 2,5 грами, вартістю 3000 гривень.; кулоном вагою 6 грамів, вартістю 7200 гривень; та срібні вироби: сережки вагою 4 грами, вартістю 100 гривень.; кулон у вигляді ключачоловічого вартістю 100 гривень, кулон у вигляді ключа жіночого вартістю 100 гривень.; сережки вагою 5 грамів, вартістю 125 гривень.; кільце вагою 7 грамів, вартістю 175 гривень, тобто на загальну суму 39 000 гривень. Після чого наказали ОСОБА_15 , не смикатися та утримуючи викрадене при собі, з місця події зникли. Таким чином ОСОБА_16 здійснивши розбійний напад відкрито незаконно заволоділи майном ОСОБА_13 на загальну суму 39000грн, чим завдали потерпілій матеріального збитку.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 86 від 23.02.2015 року, потерпілому ОСОБА_15 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововилива шиї, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
02.04.2015 року слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.05.2015 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 продовжено до 30.06.2015 року.
Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.08.2015 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 продовжено до 12.10.2015 року.
Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.08.2015 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 09.12.2015 року.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.11.2015 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 24.01.2016 року.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.01.2016 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 23.02.2016 року.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2016 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 днів.
Відповідно до частини 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак і його продовження може бути застосовано щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. При цьому слід враховувати визначені ст. 177 КПК ризики.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до п. С ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, серйозність пред`явленого обвинувачення та ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.).
Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу суд, в силу приписів ст. 178 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК україни ,за які передбачено передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, оскільки обвинувачений є особою раніше судомою, в тому числі за корисливий та особливо тяжкий злочини, те, що ОСОБА_4 після відбуття покарання маючи непогашену судимість знову обвинувачується у вчиненні злочинів які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів вчинених впродовж незначного проміжку часу, що, в свою чергу, свідчить про системність вчинення ним злочинів, та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.) виправдовує тримання обвинуваченого під вартою наявністю конкретного суспільного інтересу (попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів), який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості,тяжкості та способу вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, на підставі наданих матеріалів враховує також його вік, сімейний стан, майновий стан та особу ОСОБА_4 .
Щодо стану здоров`я обвинуваченого суд враховує те, що ОСОБА_4 та його захиснитком не надано будь яких доказів які б вказували, що ОСОБА_4 не може утримуватися під вартою, суд зазначає, що обставини які б перешкоджали утримання ОСОБА_4 за станом здоров`я, відсутні.
Крім того, обвинувачений не зміг пояснити суду чи потребує він, певного лікування чи медичного обстеження, які він не може отримати в СІЗО.

Таким чином, суд вважає, що захисником не доведено, що стан здоров`я обвинуваченого по медичним показникам перешкоджає триманню останнього під вартою.

В сукупності вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обставини зазначені в клопотанні захисника не дають обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню і підстав для зміни запобіжного заходу не має.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 201, 331, 396-372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_17 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3