АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2360/15-к Номер провадження 11-кп/786/125/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000150 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 345 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:
за участю прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
На вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури м. Комсомольська ОСОБА_9 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить вказаний вирок змінити в частині призначення покарання, через неправильне застосування Закону України про відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню. Вказати у резолютивній частині вироку - у відповідності до положень ч.1, ч.2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вказав, що суд у резолютивній частині вироку призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню - ч.2 ст.70 КК України, а призначив покарання у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 прохає вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості, відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що призвело до неправильної правої кваліфікації кримінального правопорушення, неправильного застосування норм матеріального права та порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказав, що при винесенні вироку суд приймав рішення на ґрунті однобічної, неповної та неправильної оцінки доказів, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначив, що ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 в стані сильного душевного хвилювання, в стані необхідної оборони, але з перевищенням її меж.
Щодо побиття потерпілого ОСОБА_11 , зазначив, що відсутні достатні докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до його побиття.
Щодо кримінального правопорушення передбаченого ст. 345 КК України, зазначив, що стороною обвинувачення не доведено склад злочину, а саме не доведено суб`єктивну сторону, а саме тільки прямий умисел.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, прохає вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень.
Вказав, що він дійсно наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження, але данні ушкодження були нанесені ним з метою захисту, в стані хвилювання, щодо побиття ОСОБА_11 зазначив, що його не бив та не бачив.
Відносно скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. 345 КК України, вказав, що нікого не бив, а працівники міліції скористалися його станом, який він мав в наслідок мікроінсульту.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2015 року, близько 17-30 год., ОСОБА_7 , знаходячись в загальному коридорі житлового будинку по АДРЕСА_2 , на грунті тривалих неприязних стосунків з сусідом по будинку потерпілим ОСОБА_10 , 1949 року народження, під час ініційованого обвинуваченим конфлікту, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, завдав останньому чисельну кількість ударів руками та ногами по різним частинам тіла, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ зі струсом головного мозку, гематомою голови та шиї, ран на обличчі та лівій руці, синців та саден на голові, шиї, тулубі, верхніх і нижніх кінцівках, контузії лівого ока з крововиливом в білкову оболонку, травматичного злому коронок 11,13 та вивиху 32 зубу, тупої травми пахової ділянки з масивною гематомою статевих органів і нижніх кінцівок та лівобічним орхітом, які за висновком судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, і є нехарактерними для виникнення їх, як при вільному падінні потерпілого з висоти власного росту, так і при його падінні, як з раніше приданим тілу прискоренням так і без такого.

В продовження злочинної діяльності, 13 квітня 2015 року, близько 01-00 год., обвинувачений, знаходячись в загальному коридорі житлового будинку по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з сусідом по будинку потерпілим ОСОБА_11 , 1983 року народження, під час знову ж таки ініційованого самим обвинуваченим конфлікту, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, завдав останньому чисельну кількість ударів дерев`яною ніжкою від столу по різним частинам тіла, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_11 політравму у вигляді закритої тупої травми живота з розривом селезінки в ділянці її судинної ніжки, що ускладнилась крововиливом в черевну порожнину, закритої травми грудної клітини з забоєм правої легені, крововиливом в праву плевральну порожнину та контузією лівої легені, множинних гематом тулуба, які за висновком судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент їх заподіяння, і є нехарактерними для виникнення їх, як при вільному падінні потерпілого з висоти власного росту, так і при його падінні, як з раніше приданим тілу прискоренням так і без такого.

В продовження свої злочинної діяльності, 16 квітня 2015 року, близько 09-30 год., обвинувачений знаходячись у власному помешканні в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ДІМ СДІМ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_12 під час виконання ним службових обов`язків чергування у складі слідчо-оперативної групи працівників Комсомольського МВ УМВС та здійснення виїзду в складі групи за викликом однієї з мешканок будинку, через наскрізний отвір дверного вічка вхідних дверей власної квартири наніс потерпілому один удар металевим шампуром в область правого ока, внаслідок чого завдав ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді контузії, частково гемофтальма та кололо-рваної рани шкіри нижньої повіки справа, які за висновком судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області, ОСОБА_7 визнано винним визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.345 КК України із призначенням покарання по кожному з епізодів відповідно: за ч.1 ст.121 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі; за ч.1 ст.122 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч.2 ст.345 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вчинених злочинів призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Цивільні позови прокурора задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Комсомольської міської ради витрати, понесені державою на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в загальній сумі 5 854 грн. 65 коп.

Позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на його користь завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 4 352, 13 грн. та компенсацію моральних збитків в сумі 80000 грн.

Позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_7 на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримку наданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника та необхідності виправлення описки в резолютивній частині вироку стосовно необхідності вказівки щодо застосування ч.2 ст. 70 КК України при визначенні покарання обвинуваченому, згідно принципу зазначеному у вироку, колегія суддів дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наданих апеляцій вважає, що тільки апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини скоєних злочинів та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_7 у скоєнні злочинів за якими він засуджений. Винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованих злочинів доведена сукупністю доказів, зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства, достовірність яких не викликає сумніву.

Судова колегія вважає, що суд дав належну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку дій із відповідною їх кваліфікацією. Даних про те, що у справі допущені порушення кримінально - процесуального чи матеріального закону, які б могли бути підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено. У вироку суду щодо ОСОБА_7 відсутні посилання на нелегітимні докази. Всі докази зазначені у вироку суду першої інстанції колегія суддів також визнає легітимними та достовірними, відповідно до вимог діючого законодавства щодо їх правомірності.

Суд першої інстанції правильно оцінив матеріали кримінального провадження та поставився критично до пояснень ОСОБА_7 , що він не вчиняв інкримінованих злочинів стосовно спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та захисту від дій потерпілого ОСОБА_10 , оскільки це суперечить зібраним матеріалам справи в їх сукупності.

Винуватість ОСОБА_7 в заподіяння тілесних ушкоджень вказаним потерпілим у даному кримінальному провадженні за обставин викладених у вироку матеріалами справи доведена.

У вироку суду першої інстанції наведено правильне спростування доводів обвинуваченого щодо не визнання ним скоєних інкримінованих злочинів та фактичних обставин їх вчинення.

Таким чином згідно обставин, які передували скоєнню злочинів, взаємовідносин кожного з потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та обвинуваченого, які були сусідами, обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 лейтенанта міліції, які до настання скоєного злочину знайомими не були, дії кожного із вказаних осіб, причини припинення дій з боку винної особи та її відношення до скоєного, спосіб та знаряддя вчинення злочинів, характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень потерпілим та їх тяжкість, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 інкриміновані злочини скоїв виключно навмисно, а не внаслідок необережності або самозахисту, відповідно до їх наслідків, маючи при цьому значну фізичну перевагу над потерпілими сусідами, внаслідок наявної візуальної міцної статури тіла , високого зросту та відповідної маси тіла. Потерпілий ОСОБА_10 за своїм фактично пенсійним віком та відповідним станом здоров`я ні якої загрози для обвинуваченого взагалі не являв. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше систематично порушував громадський порядок, виявляв агресію до оточуючих та притягувався до адміністративної відповідальності, оскільки має наркотичну залежність внаслідок вживання канабіоїдів та відповідні розлади особистості та поведінки.

Підстав для сумніву в достовірності показань всіх потерпілих у даній справі стосовно фактичних обставин спричинення їм обвинуваченим тілесних ушкоджень , ( ОСОБА_11 під час слідчого експерименту) під час досудового та судового слідства не вбачається, оскільки їх показання в повному обсязі підтверджуються даними їх судово-медичних експертиз стосовно заподіяної кількості , тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх спричинення із відповідністю зазначеному потерпілими.

Колегія суддів, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , ( який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час якого, відповідно до вимог чинного законодавства, достовірнішим чином було встановлено та зафіксовано, що саме ОСОБА_7 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні для життя в момент їх спричинення, також визнає легітимним доказом. Підстав для обмови обвинуваченого потерпілим під час проведення вказаної дії встановлено не було. В квартирі обвинуваченого було вилучено і знаряддя скоєння даного злочину, вказаним потерпілим.

На явно спростовують показання ОСОБА_7 стосовно захисту від дій ОСОБА_10 і данні зробленого обвинуваченим відеозапису на власний телефон безпорадного стану потерпілого внаслідок побиття, де ОСОБА_10 знаходиться на підлозі, повністю закривавлений власною кров`ю та не орієнтується в просторі та фактично не може вчиняти активних дій. Присутні при цьому свідки, ноги, яких також було зафіксовано на запису матері, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в судовому засіданні надали викривальні показання стосовно дій обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_10 , погроз на його адресу та наміру застосування плешні для подальшого спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, працівники «швидкої допомоги» не бачили у ОСОБА_7 ні яких тілесних ушкоджень після прибуття на місце злочину.

У колегії суддів також не викликають сумніву і встановлені фактичні обставини скоєного обвинуваченим злочину стосовно потерпілого ОСОБА_15 який діяв 16 квітня 2015 року в складі слідчо-оперативної групи працівників Комсомольського MB УМВС та прибув за адресою проживання обвинуваченого на виклик одного із мешканців будинку по факту порушення ОСОБА_7 громадського порядку. Показання потерпілого в судовому засіданні є аналогічними поясненням, які були надані ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту та підтверджуються матеріалами судово-медичних експертиз стосовно зазначеного потерпілого. В ході обшуку квартири обвинуваченого був вилучений металевий шампур знаряддя вказаного злочину.

Згідно із висновком службового розслідування (а.с. 155 - 159), проведеним комісією за фактом отримання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у вигляді контузії, частково гемофтальма та кололо-рваної рани шкіри нижньої повіки справа отримані потерпілим під час виконання службових обов`язків , безпосередньо пов`язаних з охороною громадського порядку та боротьбою із злочинністю.

Таким чином, відповідно до вірно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин скоєння вказаного злочину, достовірно встановлено та доведено , що по відношенню до потерпілого міліціонера ОСОБА_12 обвинувачений діяв виключно з прямим умислом, намагаючись своїми діями завдати шкоди здоров*ю правоохоронця під час виконання ним службових обов`язків.

Судом першої інстанції також надана вірна оцінка аргументам сторони захисту щодо порушень, які, за посиланням адвоката мали місце при складанні ряду процесуальних документів, зокрема в частині помилкового зазначення «по-батькові» / ОСОБА_17 та ОСОБА_18 / потерпілого ОСОБА_10 та підстави внесення до ЄРДР епізоду з ОСОБА_11 / а саме, дати повідомлення міської лікарні за фактом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , яка зазначена днем 11 квітня 2015 року /а.с. 112/, що за посиланням сторони захисту ставить під сумнів згадані документи і певною мірою унеможливлює їх доказовість у справі. Особа потерпілого ОСОБА_10 вірно встановлена відповідно до ксерокопії його паспорта який мається в матеріалах справи. Факт скоєння обвинуваченим злочину стосовно саме зазначених потерпілих повністю було доведено відповідно до доказів зазначених у вироку.

Твердження обвинуваченого та захисника про скоєння злочину стовно ОСОБА_10 в стані сильного душевного хвилювання в повному обсязі не відповідають та суперечать дослідженим за вказаним епізодом доказам провадження в їх сукупності, які не викликають сумніву в їх достовірності, в тому рахунку і підтверджуються висновками судово-психіатричних експертиз (а.с. 166-185) згідно яких ОСОБА_7 виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку комбінованого ґенезу (повторні ЗЧМТ, вживання канабіоїдів) з елементами симулятивної поведінки. Тимчасовим, хронічним розладом психічної діяльності, слабоумством чи іншим хворобливим станом в період інкримінованих йому злочинних діянь обвинувачений не страждав та страждає на даний час . За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, може постати перед слідством та судом, примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того під час досудового та судового слідства, як і в апеляційній інстанції обвинуваченим та його захисником не ставилось питання про необхідність проведення судово- психологічної експертизи стосовно ОСОБА_7 за епізодом спричинення значної кількості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , які визначені , як середньої тяжкості. Як вбачається із матеріалів провадження та вироку суду , злочин стосовно ОСОБА_10 , як і стосовно інших потерпілих, скоєно обвинуваченим внаслідок певної звички до вчинення правопорушень направлених проти життя та здоров`я громадян та даних про вживання наркотичних засобів обвинуваченим, що впливає на його поведінку та робить її агресивною. В повному обсязі , це стосується і злочину скоєного стовно потерпілого ОСОБА_10 , якого раніше обвинувачений вже бив не зважаючи на те , що той є сусідом та особою похилого віку, якого сам ОСОБА_7 під час проведення психіатричної експертизи визначив як « дідуся» та під час побиття якого викрикував антисемітськи лозунги образи.

В своїй апеляції обвинувачений на стан ефекту та сильного душевного хвилювання не вказує , зазначивши тільки про звичайне хвилювання під час побиття потерпілого , яке ним визначене як захист від нападу потерпілого. Крім того, колегія суддів при оцінці інтелектуального моменту скоєння обвинуваченим вказаного злочину приймає до уваги , що раніше вже ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів та має відповідний життєвий досвід, який його спонукав до симулятивної обманної поведінки під час досудового слідства, а саме під час проведення психіатричної експертизи, що достеменно доведено.

Таким чином відповідно до вказаного, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника задоволенню не підлягають.

Апеляція прокурора підлягає до задоволення з підстав в ній наведених, оскільки дійсно суд першої інстанції застосувавши принцип призначення покарання за сукупністю злочинів передбачений ст.70 ч.2 КК України згідно мотивувальної та регулятивної частини вироку, помилково, внаслідок описки послався на ч. 1 ст. 70 КК України, за якою принцип складання покарань відповідно до тексту вироку в даному випадку не застосовувався.

В іншій частині вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляцію прокурора м. Комсомольська ОСОБА_9 задовольнити, а апеляції захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , змінити .

Вважати ОСОБА_7 засудженим :

- за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Остаточне покарання у відповідності до положень ч.2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вчинених злочинів визначити ОСОБА_7 у вигляді 12 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3