Справа № 743/587/15-к
Провадження №1-кп/743/2/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілих ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000059, про обвинувачення

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пльохів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, не військовозобовязаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.264 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_16 , без передбаченого законом дозволу, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав 120 патронів калібру 5,45х39 мм., котрі являються бойовими припасами, які він до 18.02.2015 року зберігав за місцем свого проживання у домоволодінні АДРЕСА_2 .

17.02.2015 року ОСОБА_16 , без передбаченого законом дозволу, перебуваючи в с.Піски Ясинуватського району Донецької області, знайшов та привласнив два ручні протитанкові гранатомети РПГ-18, які являються бойовими припасами, котрі він 18.02.2015 року, в автомобілі Ніссан Патрол д.н. НОМЕР_1 , перевіз на вул.Колгоспну, 12 в смт.Ріпки Чернігівської області.

18.02.2015 року, в період часу з 13 до 14 години ОСОБА_16 , без передбаченого законом дозволу, в автомобілі Ніссан Патрол д.н. НОМЕР_1 , перевіз один ручний протитанковий гранатомет РПГ-18, який являється бойовим припасом, до Ріпкинської ЗОШ № 2, розташованої по вул.Пирогова, 5 в смт.Ріпки Чернігівської області, де передав його завідуючій господарством ОСОБА_17 .

18.02.2015 року, в період часу з 13 до 14 години ОСОБА_16 , без передбаченого законом дозволу, перевіз другий ручний протитанковий гранатомет РПГ-18, який являється бойовим припасом, до Ріпкинської гімназії, розташованої по вул.Святомиколаївській, 43, в смт.Ріпки Чернігівської області, де передав його директору ОСОБА_18 .

Внаслідок недбалого зберігання ОСОБА_16 бойового припасу, у період часу з 16 до 17 години 18.02.2015 року, в приміщенні Ріпкинської ЗОШ № 2, розташованої по вул.Пирогова, 5 в смт.Ріпки Чернігівської області відбулося спрацювання ручного протитанкового гранатомета РПГ-18, в результаті чого стався вибух, від якого працівник школи ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження і того ж дня померла в Ріпкинській ЦРЛ, а працівники школи ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою винність у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та показав, що з весни-літа 2014 року, він надавав волонтерську допомогу підрозділам Збройних Сил України та добровольчим військовим формуванням в зоні проведення антитерористичної операції у східних областях України, систематично доставляючи військовослужбовцям необхідні речі та продукти харчування. ОСОБА_16 був знайомий і співпрацював зі ОСОБА_17 , котра в Ріпкинський ЗОШ № 2 організовувала збір речей, продуктів харчування та виготовлення маскувальних сіток для передачі в зону АТО. Крім того, збором від населення речей і продуктів харчування займались працівники Ріпкинської селищної ради та гімназії. Вказану допомогу ОСОБА_16 перевозив у зону ведення бойових дій як власними автомобілями, так і транспортом, котрий належав іншим членам ГО Всеукраїнської організації Самооборона Майдану. Влітку 2014 року обвинувачений, у встановленому законом порядку, придбав мисливський карабін, який періодично брав з собою в поїздки, з метою забезпечення особистої безпеки. Крім того ОСОБА_16 , на законних підставах, володів пістолетом призначеним для стрільби набоями травматичної дії. В кінці 2014 року ОСОБА_17 попросила ОСОБА_16 привезти до школи, з місць ведення бойових дій, речі і предмети в якості експонатів для музею, питання про створення якого було вже вирішено керівництвом навчального закладу. Зі слів останньої ОСОБА_16 дізнався, що директор школи виділив для музею приміщення. Від керівництва Ріпкинської гімназії обвинувачений таких пропозицій не отримував, однак привозив до цього закладу прапор, який передали бійці. ОСОБА_16 особисто не спілкувався з директорами навчальних закладів з приводу створення музеїв та облаштування їх експонатами і тривалий час зволікав з проханням ОСОБА_17 , щоб уникнути ускладнень під час перевірок при перетинанні блокпостів. 17.02.2015 року обвинуваченому зателефонував ОСОБА_19 з проханням бути другим водієм під час поїздки до с.Піски Донецької області. Погодившись на прохання, ОСОБА_16 на власному автомобілі Ніссан Патрол прибув з смт.Ріпки до м.Чернігова, де вподальшому пересів у грузопасажирський автомобіль Фольксваген Т-4, після чого вони забрали священнослужителя Катерининської церкви, журналіста і оператора обласного телебачення та вирушили до місця призначення. Прибувши в с.Піски, журналіст ОСОБА_20 і оператор ОСОБА_21 проводили фото і відеозйомку, брали інтервю, священнослужитель ОСОБА_22 спілкувався з бійцями, а ОСОБА_16 організовував розвантаження автомобіля. Транспортний засіб волонтерів знаходився неподалік штабу добровольчого батальйону ОУН, на відстані близько 20 метрів від якого лежала неохоронювана купа побутового брухту, уламків, використаних бойоприпасів та спорядження, серед яких були і корпуси від гранатометів. Після розвантаження автомобіля та закінчення роботи журналістів, ОСОБА_20 взяла один корпус від гранатомета і помістила його до багажного відділення автомобіля, пояснивши, що робить це на прохання директора одного з Чернігівських музеїв. В свою чергу ОСОБА_16 , згадавши про прохання ОСОБА_17 , попередньо отримавши усний дозвіл у заступника командира батальйону на прізвище ОСОБА_23 , також взяв із купи брухту ряд предметів, в тому числі гільзи, осколки, коробки з-під набоїв, картонні циліндри та два, як вважав він, корпуси відстріляних гранатометів, які також поклав в багажник автомобіля. Вподальшому ОСОБА_24 з ОСОБА_25 , а також журналістом і оператором, на прохання військовослужбовців, перевезли безпосередньо на передній край лінії оборони декількох бійців зі спорядженням та бойовими припасами. При цьому, під час поїздки, деякі бійці та ОСОБА_25 сиділи і стояли на предметах, підібраних обвинуваченим і ОСОБА_20 . З переднього краю лінії оборони ОСОБА_16 забрав з собою одного бійця, якого необхідно було доставити в м.Київ, після чого вони, забравши зі штабу батальйону священнослужителя, вирушили в Чернігівську область. Під час руху в зворотньому напрямку автомобіль волонтерів неодноразово перевіряли на блокпостах, в тому числі працівники правоохоронних органів, які бачили в багажному відділенні гранатометні корпуси, однак до рук їх не брали і не перевіряли. Після того, як військовослужбовця на імя ОСОБА_26 висадили поблизу станції метро в м.Києві, ОСОБА_16 із супутниками, в ніч з 17 на 18 лютого 2015 року прибули до м.Чернігова, де поблизу Драматичного театру висадили оператора та журналіста, яка забрала один гранатомет і понесла його на плечі, потім підвезли священнослужителя, а потім обвинувачений перевантажив до свого автомобіля речі, які він взяв для музеїв та приїхав в смт.Ріпки. В першій половині дня 18.02.2015 року ОСОБА_16 , разом з членами сімї, розглядав привезені із зони АТО предмети, при цьому особисто брав у руки та розглядав корпуси гранатометів. В обідню пору обвинувачений на автомобілі прибув до Ріпкинської ЗОШ № 2, де зустрівся зі ОСОБА_17 , поспілкувався з нею та, за допомогою двох учнів, заніс експонати для музею, серед яких був гранатометний корпус і залишив їх в одному з приміщень навчального закладу, поклавши їх на підлогу. Після цього ОСОБА_16 поїхав до Ріпкинської гімназії, де зустрівся з директором ОСОБА_18 та після розмови з останньою, також залишив на столі в одному з приміщень експонати для музею, в тому числі один корпус від гранатомету. Ні в с.Пісках Донецької області, ні вподальшому, ОСОБА_16 не заглядав всередину корпусів гранатометів через відкриті кришки та не звертався до компетентних осіб, з метою перевірки їх безпечності. Під вечір 18.02.2015 року ОСОБА_16 перебуваючи вдома, почув два вибухи, які пролунали зі сторони Ріпкинської ЗОШ № 2, після чого побіг разом з дружиною на місце події і по дорозі дізнався, що вибухи ймовірно сталися внаслідок детонації предметів, привезених ним. Безпосередньо поблизу школи обвинувачений побачив руйнування та з метою запобігання аналогічній події в гімназії, спільно із ОСОБА_27 , на автомобілі останнього, прибули до вказаного вище навчального закладу. В приміщення гімназії ОСОБА_16 не пустили, однак повідомили, що один з принесених ним предметів викликав підозри і його викинули на смітник. Знайшовши вказаний предмет, обвинувачений у пішому порядку направився з ним до ЗОШ № 2, де залишив його поряд з приміщенням. Поблизу школи ОСОБА_16 бачив ОСОБА_8 , який сказав, що внаслідок дій обвинуваченого він своїми руками вбив дружину. Обвинувачений не проходив військової служби, не був ознайомлений з конструкцією та порядком використання гранатометів і не міг припустити, що привезені ним корпуси були у спорядженому стані. Того ж вечора біля приміщення школи ОСОБА_16 затримали працівники міліції. З приводу набоїв, знайдених за місцем проживання обвинуваченого, ОСОБА_16 пояснив, що приміщення гаража замикалося, однак вхідні двері до нього були відчинені і до нього мали доступ сторонні особи, в тому числі ті, хто приносив речі для передачі в зону АТО. Після повернення з с.Піски ОСОБА_16 бачив в автомобілі запакований заводським способом паперовий згорток, але цей згорток візульно не схожий на той, який було знайдено в коробці на стелажі гаража обвинуваченого.

Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачений не визнав, одночасно вказавши, що в кінці 2015 - на початку 2016 року він двічі, шляхом поштового переказу, намагався перерахувати ОСОБА_8 кошти в розмірі 2 та 3 тис.грн., однак вони повернулися від отримувача неврученими.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому діянь, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що станом на 18.02.2015 року він працював в Ріпкинській ЗОШ № 2 майстром виробничого навчання та робітником і перебував у безпосередньому підпорядкуванні своєї дружини - ОСОБА_17 , яка займала посаду завідувача господарством школи. Одночасно дружина потерпілого займалася збором допомоги військовослужбовцям, котрі проходили службу в зоні АТО; збирала і передавала волонтерам продукти харчування, речі, організовувала виготовлення учнями маскувальної сітки. Вранці 18.02.2015 року ОСОБА_8 спільно з дружиною прибули на роботу і кожен з них упродовж дня виконував свої функціональні обовязки. Зокрема потерпілий, за характером своєї роботи, переважно знаходився на подвірї школи та в підсобних приміщеннях і побачив дружину лише о 16 години. Саме в цей час ОСОБА_17 повідомила ОСОБА_8 про те, що волонтери привезли із зони АТО предмети для музею і їх необхідно перенести до складського приміщення, оскільки у неї виникли сумніви щодо безпеки цих речей. Коли через декілька хвилин потерпілий зайшов до кабінету дружини, він побачив, що остання сидить за робочим столом, поряд з нею стояла ОСОБА_11 , а в кріслі сиділа ОСОБА_10 . Праворуч себе на підлозі ОСОБА_8 побачив металеву болванку, гільзи, циліндричний предмет зеленого кольору довжиною близько 1 метра, з ременем для перенесення. На запитання потерпілого, ОСОБА_17 повідомила, що саме ці предмети необхідно перенести. Коли ОСОБА_8 нагнувся і став піднімати за переносний ремінь предмет, схожий на трубу, він відчув удар звукової хвилі, схожий на хлопок і зразу ж за ним послідував вибух. Ймовірно ОСОБА_8 на деякий час втрачав свідомість, оскільки після вибуху, в приміщенні він побачив лише дружину, яка мала числені тілесні ушкодження, була без свідомості, а також лікаря, якому допомагав помістити потерпілу до карети швидкої допомоги. Подальший перебіг подій ОСОБА_8 памятає частково, так як отримав контузію. Того ж дня ОСОБА_8 дізнався про смерть дружини. На предметі, який піднімав потерпілий в кабінеті дружини, він особливої уваги не зосереджував, не торкався руками до його корпусу, не розгледів на ньому маркувальних написів і позначень. В той же час ОСОБА_8 памятає, що труба, яку він піднімав, мала певну вагу, у звязку з чим можна припустити, що вона не була полою. Хто саме приніс до школи вказані предмети, потерпілий не знав, з волонтерами до того часу не спілкувався, про створення музею в школі до 18.02.2015 року він не знав. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 2 місяці перебував на стаціонарному лікуванні, а малолітня дитина потерпілого упродовж понад 1 місяця мала психологічні розлади. Вибачення у потерпілого ОСОБА_16 не просив, майнової та матеріальної шкоди не відшкодовував. Лише в кінці 2015 року ОСОБА_8 у поштовій скриньці виявив повідомлення про грошовий переказ на 2 тис. грн. від невідомої особи та повернув це повідомлення до поштової установи. За період строкової військової служби ОСОБА_8 не проходив теоретичних навчань з користування будь-якими видами стрілецької зброї, гранатометів, в тому числі і РПГ-18, та лише один раз здійснював практичну стрільбу з автомата Калашникова.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що вона працює бібліотекарем Ріпкинської ЗОШ № 2 і близько 16 години 30 хвилин 18.02.2015 року зайшла до службового кабінету ОСОБА_17 , з метою скористатися оргтехнікою. В цей час ОСОБА_17 працювала з вчителем ОСОБА_11 і потерпіла присіла до столу зачекати. Згодом до приміщення зайшов ОСОБА_8 , привітався, промовив ще якусь фразу і в цей час ОСОБА_10 побачила у нього в руках предмет, схожий на трубу, яку останній тримав вертикально. Зрозумівши що це зброя, ОСОБА_10 сказала, щоб ОСОБА_8 її не торкався і в це же час почула вибух, упала та побачила, що ОСОБА_11 стоїть прихилившись до стільця, а перед вхідними дверима до кабінету утворився завал, приміщення було задимлено і запилено. ОСОБА_10 викинула ОСОБА_11 в коридор і зразу ж почула другий вибух. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні 2,5 місяця. До 18.02.2015 року потерпіла не чула про стверення військового музею в школі, не памятає зміст розмови осіб, які безпосередньо перед вибухом перебували в кабінеті завідувача господарством. Коли ОСОБА_10 до вибуху зайшла в кабінет до ОСОБА_17 вона не помітила там сторонніх предметів та не бачила, щоб ОСОБА_8 , зайшовши до приміщення та піднявши трубу, здійснював з нею якісь маніпуляції.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона працює в Ріпкинській ЗОШ № 2 вчителем і методистом та була обізнана про те, що завідувач господарством школи ОСОБА_17 являлась координатором співпраці з волонтерами, однак з ким саме вона співпрацює, потерпілій відомо не було. Про наміри створити військовий музей у школі, ОСОБА_11 до 18.02.2015 року не знала. Того дня, не раніше 16 години 20 хвилин ОСОБА_11 , у робочий час, біля вмивальників школи побачила ОСОБА_17 та разом з нею, у службових справах, зайшли до кабінету останньої. В кабінеті на підлозі ОСОБА_11 побачила металеві предмети, зокрема коробку з-під набоїв, болванку і трубу на запитання про походження яких ОСОБА_17 відповіла, що Ріпкинська гімназія замовляла аналогічні предмети для музею і звідти телефонували з питанням, чи потрібні такі ж предмети для ЗОШ № 2. При цьому ОСОБА_17 повідомила, що потенційні експонати спочатку занесли до кабінету заступника директора школи з виховної роботи, однак вона перелякалася і попросила перемістити їх в кабінет завідувача господарством, що і було зроблено. В той же час ОСОБА_17 висловила свої побоювання з приводу вказаних речей і повідомила, що попросила свого чоловіка винести їх. Близько 16 години 30 хвилин до кабінету ОСОБА_17 зайшла ОСОБА_10 з робочими питаннями і її попросили зачекати. На момент приходу ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і завгосп школи сиділи за столом, а ОСОБА_11 стояла спиною до вікна. На початку робочого дня потерпіла не бачила в кабінеті ОСОБА_17 сторонніх предметів, але згодом почула від останньої, що їх перенесли з кабінету заступника директора школи. З яких причин ці предмети зявилися в навчальному закладі ОСОБА_17 не пояснювала, однак вона не могла самостійно прийняти рішення про їх залишення у школі. На той час школа не мала ні музею, ні виставки на військову тематику, за виключенням розміщених на стендах фотознімків бійців АТО. Особисто ОСОБА_11 бачила в кабінеті ОСОБА_17 металеву болванку, діаметром близько 150 мм. і трубу, яка лежала повернутою однією торцевою стороною в сторону крісла загиблої. Коли до приміщення зайшов чоловік загиблої, вказані предмети не перебували в полі зору ОСОБА_11 , так як їх закривав стіл, а коли ОСОБА_8 нагнувся, ОСОБА_11 почула звук вибуху, побачила полумя і прийшла до свідомості вже поза межами кабінету, на уламках в коридорі. Яким чином потерпіла опинилась поза межами кабінету, вона не знає, а коли їй допомогли піднятись, вона побачила, що дим в кабінеті розсіюється, а ОСОБА_8 сидів , тримаючи дружину на руках. Після цього ОСОБА_11 шукала ОСОБА_10 оскільки не знала де вона знаходиться. Вподальшому потерпіла вигрібала руками в коридор речі, які горіли і допомагала ОСОБА_8 виносити дружину. Того дня і наступного дня потерпілу допитували, однак внаслідок контузії вона не запамятала зміст розмов зі слідчими. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, ОСОБА_11 було надано лише два томи і в ряді документів вона виявила неточності, на які звертала увагу слідчого. Записи в протоколі допиту про те, що ОСОБА_8 повідомляв, як під час проходження військової служби він стріляв з такого гранатомета, не відповідають дійсності.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_17 доводилась їй донькою і 18.02.2015 року вона, зателефонувавши до ОСОБА_8 дізналася про вибух у школі та смерть своєї дитини. Потерпіла раніше постійно спілкувалася з донькою і не чула від неї про наміри створити у школі музей на військову тематику. Обвинуваченого потерпіла вперше побачила в залі судових засідань і вважає, що його дії по доставці до навчальних закладів вибухонебезпечних предметів, були умисними та заздалегідь спланованими.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_28 показав, що він займає посаду директора Ріпкинської ЗОШ № 2 і 18.02.2015 року перебував у відрядженні в смт.Седнів Чернігівського району. Повертаючись до смт.Ріпки, свідок з телефонного повідомлення ОСОБА_8 , дізнався про вибух у школі, а про його причину і обставини - вже прибувши на місце події. На час відрядження ОСОБА_28 виконувачем обовязків директора у школі ніхто не призначався, оскільки на місці залишалося два його заступники. Обвинуваченого ОСОБА_16 свідок раніше не знав, координатором співпраці з волонтерами у школі була ОСОБА_17 яка, в свою чергу, співпрацювала з селищним головою ОСОБА_29 . До 18.02.2015 року рішення про створення у школі музею на військову тематику не приймалося, речі військового призначення не доставлялися, а ОСОБА_17 було поставлено завдання створити меморіальну табличку одного із загиблих у зоні АТО. В навчальному закладі регулярно проводились навчання із залученням працівників МЧС, в тому числі на випадок евакуації персоналу і учнів, а також на випадок виявлення вибухонебезпечних предметів. Крім смерті ОСОБА_17 та отримання тілесних ушкоджень персоналом школи, навчальному закладу було завдано майнову шкоду внаслідок руйнувань, однак причетні до вибуху особи такої шкоди не відшкодовували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показала, що вона працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2 і близько 14 години 15 хвилин 18.02.2015 року, повертаючись до себе в кабінет після уроку побачила, що раніше не знайомий їй чоловік, як вподальшому зясувалось - ОСОБА_16 , нічого не пояснюючи, складав біля шафи у приміщенні якісь предмети, в тому числі трубу і ящик. Службовий кабінет ОСОБА_30 знаходився першим зправа від центрального входу в приміщення і крім обвинуваченого там спочатку нікого не було. Вподальшому, до кабінету зайшла заступник директора ОСОБА_31 побачила ці предмети, спитала про їх походження і згодом попросила ОСОБА_17 їх винести. На момент вибуху свідок у школі не знаходилась і про надзвичайну подію дізналася зі слів інших осіб.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показала, що вона займає посаду заступника директора Ріпкинської ЗОШ № 2 і станом на 18.02.2015 року виконувала свої службові обовязки в навчальному закладі. Під час перерви, йдучи до свого кабінету, свідок бачила, що біля центрального входу до школи ОСОБА_17 розмовляла з раніше незнайомим їй чоловіком, як згодом зясувалося - ОСОБА_16 . Зайшовши в службове приміщення, ОСОБА_31 побачила там ОСОБА_30 , а біля вхідних дверей предмети, схожі на бойоприпаси, серед яких була пластикова труба зеленого кольору. На запитання про походження цих речей, ОСОБА_30 нічого суттєвого пояснити не змогла. Коли через деякий час до кабінету зайшла ОСОБА_17 , свідок не задавала їй питань про походження бойоприпасів і мету, з якою вони доставлені в школу, зрозумівши, що це принесли волонтери та попросила завідуючу господарством прибрати їх. Вподальшому ОСОБА_17 , за допомогою ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , винесли ці речі, ймовірно до свого кабінету. Раніше фрагментів зброї і бойоприпасів волонтери до школи не приносили і про рішення створити музей на військову тематику свідку нічого не відомо. Обовязки директора школи того дня виконувала ОСОБА_34 . Близько 16 години 30 хвилин того ж дня ОСОБА_31 почула звук схожий на вибух, відчинила двері в коридор і побачила вогняну хвилю з сусіднього кабінету ОСОБА_17 , а потім серед уламків помітила потерпілу ОСОБА_11 . Вподальшому свідок займалась евакуацією дітей зі школи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала, що вона займає посаду заступника директора Ріпкинської ЗОШ № 2 і до її посадових обовязків входить забезпечення охорони праці та цивільного захисту в навчальному закладі. Упродовж дня 18.02.2015 року ОСОБА_36 перебувала у відрядженні в смт.Седнів Чернігівського району і про вибух у школі дізналася від сторонніх осіб. Про наміри створити військовий музей в ЗОШ № 2 свідку нічого не відомо. Будь-яких розпоряджень, наказів, методичних рекомендацій з даного приводу не надходило і у школі не видавалось. З персоналом школи щорічно проводяться інструктажі із забезпечення безпечних умов праці, а з початком бойових дій на сході України, проводились заняття з метою запобігання нещасних випадків з вибухонебезпечними предметами та запобігання проникнення до навчального закладу сторонніх осіб. Потерпілі ОСОБА_17 і ОСОБА_8 були ознайомлені з цими правилами.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_37 показала, що вона працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2, та 18.02.2015 року виконувала свої трудові обовязки і зі слів свого чоловіка ОСОБА_33 знає, що останній переносив якісь предмети військового призначення з одного кабінету до іншого. На момент вибуху свідок вже не перебувала в школі і дізналася про надзвичайну подію згодом. До 18.02.2015 року свідка не знайомили з методичними рекомендаціями щодо поводження з вибухонебезпечними предметами і про наявність у школі таких рекомендапцій ОСОБА_38 відомо не було. Інструктажі з охорони праці в навчальному закладі проводила ОСОБА_35 , про що ставилися підписи ознайомлюваних осіб у відповідному журналі. Свідок памятає, що в школі був диск з інформативним фільмом для початкових класів про запобігання нещасних випадків при виявленні потенційно небезпечних знахідок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показав, що він працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2 та близько 14 години 30 хвилин 18.02.2015 року зустрів в холі навчального закладу ОСОБА_17 і ОСОБА_40 . При цьому ОСОБА_17 несла за ремінь гранатомет чорно-зеленого кольору, труби якого були роздвинуті, торцеві захисні кришки відкриті, прицільна рамка піднята. ОСОБА_41 ніс циліндричний предмет схожий на гільзу. ОСОБА_39 погодився на прохання когось із цих осіб допомогти перенести металевий ящик із гільзами до кабінету ОСОБА_17 . Про походження вказаних предметів свідок питань нікому не задавав, але про даний факт сказав своїй дружині. До того дня в навчальному закладі масових ознайомлювальних заходів щодо дій, у випадку виявлення вибухонебезпечних предметів, не проводилось, однак у школі мається диск з двома відеосюжетами на подібну тематику.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_42 показала, що вона працює секретарем в Ріпкинській ЗОШ № 2 і до кола її обовязків входить виконання розпоряджень керівництва, роздрукування наказів, реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та ін. В силу виконання службових обовязків, свідку відомо, що накази по техніці безпеки в навчальному закладі зачитуються перед працівниками школи в присутності директора, а відповідальною особою за даний напрямок роботи являється заступник директора ОСОБА_34 . Заняття з цивільного захисту у школі проводились за участі співробітників ДСНС у жовтні-листопаді 2014 року. В другій половині дня 18.02.2015 року ОСОБА_42 бачила у кабінеті ОСОБА_17 предмети зеленого кольору різної форми та розмірів, схожі на бойоприпаси. На запитання свідка про призначення цих предметів, ОСОБА_17 відповіла, що це для музею. Хто саме доставив до навчального закладу вказані предмети, свідку невідомо, однак ОСОБА_42 знає, що до приміщення їх заносили учні, в тому числі ОСОБА_43 , а до кабінету завідувача господарством - викладачі ОСОБА_41 і ОСОБА_44 . Восени 2014 року з Міністерства освіти до школи, в електронній формі, надходили накази чи методичні рекомендації щодо посилення заходів безпеки у звязку з проведенням АТО, однак загальні збори колективу школи з даного питанння до 18.02.2015 року не проводились. Свідку достовірно відомо, що за власною ініціативою ОСОБА_17 не помістила б у навчальному закладі потенційно-небезпечні предмети.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_41 показав, що він працює майстром виробничого навчання в Ріпкинській ЗОШ № 2 і перед обідньою перервою 18.02.2015 року бачив, як ОСОБА_16 , разом з учнями, серед яких був ОСОБА_45 , від автомобіля іноземного виробництва темного кольору, заносив до школи різні предмети, схожі на бойоприпаси. Згодом ОСОБА_41 переносив з кабінету заступника директора школи ОСОБА_31 до кабінету ОСОБА_17 предмет, схожий на частину боєприпаса від установки Град. Крім того, в кабінеті ОСОБА_31 свідок бачив снарядну гільзу, металевий ящик з-під набоїв, в якому було декілька гільз, фрагмент светра, картонний циліндр чорного кольору, гранатомет з відкритими захисними кришками. Про призначення вказаних предметів ОСОБА_46 ніхто нічого не повідомляв. На момент вибуху свідок у школі не знаходився. ОСОБА_41 не памятає, щоб до 18.02.2015 року в навчальному закладі проводились заняття з приводу поводження з предметами, які несуть потенційну небезпеку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 показав, що станом на 18.02.2015 року він навчався в Ріпкинській ЗОШ № 2 і на перерві, близько 13 години 20 хвилин, йдучи разом зі ОСОБА_47 поблизу центрального вїзду до території школи, побачив автомобіль-позашляховик темно-зеленого кольору, неподалік якого знаходився ОСОБА_16 , а на землі лежали предмети військового призначення. Обвинувачений попросив ОСОБА_48 і ОСОБА_49 допомогти занести ці речі до приміщення школи, пояснивши, що вони призначені для музею АТО і керівництво навчального закладу про все обізнане. ОСОБА_45 безпосередньо ніс гранатомет чорно-зеленого кольору, вага якого становила близько 3 кг., ОСОБА_50 ніс гільзу або частину ракети, а ОСОБА_16 - пакунок, в якому знаходились предмети, зовні схожі на ручні бойові гранати, у кількості 3-4 шт. Обвинувачений сам вказав ОСОБА_51 і ОСОБА_52 , що ці предмети необхідно занести до кабінета завуча, який розташований першим праворуч від входу до приміщення, що вони і зробили. В той час у кабінеті перебувала ОСОБА_53 . Гранатомет та ручні гранати свідок ідентифікував у звязку з тим, що їх часто показують по телебаченню.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 показала, що вона займає посаду заступника директора з навчально-виховної роботи серед початкових класів Ріпкинської ЗОШ № 2, та упродовж першої половини дня 18.02.2015 року перебувала у власному робочому кабінеті, а також працювала зі ОСОБА_17 . У другій половині дня свідкові зателефонувала ОСОБА_17 і запросила її зайти в робочих справах. Прибувши до кабінету ОСОБА_17 , ОСОБА_54 побачила металеву розірвану трубу, ящик, в якому були гільзи, та зелену неушкоджену трубу, довжиною близько 1 метра. На запитання свідка про призначення походження і призначення цих предметів, ОСОБА_17 відповіла, що їх привезли волонтери для шкільного музею і тимчасово перенесли до її кабінету з кабінету ОСОБА_55 . З приводу музею ОСОБА_54 питань ОСОБА_17 не задавала, оскільки повноваження на ведення музейної справи у школі покладено на ОСОБА_55 . Свідок, в силу покладених на неї обовязків, відслідковує нормативні документи Міносвіти, які стосуються навчально-виховного процесу в початкових класах. Про методичні рекомендації щодо створення куточків АТО свідок не памятає. До 18.02.2015 року серед вчителів і учнів проводились інструктажі щодо техніки безпеки під час навчального процесу і вказаними питаннями займалась ОСОБА_34 . Свідок знаходилась на робочому місці, коли сталися перший і другий вибухи, потім надавала допомогу ОСОБА_11 , яка виходила із зруйнованого кабінету, займалася евакуацією дітей, яких на той час у школі було не менше 70 чоловік. Після того, як ОСОБА_54 вийшла із приміщення школи за очеплення, виставлене працівниками міліції, вона бачила ОСОБА_16 і чула як останній сказав, що предмети, які вибухнули, приніс він.

Аналогічні покази дала в судовому засіданні ОСОБА_56 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_57 показала, що до 18.02.2015 року вона 5 років працювала в Ріпкинській ЗОШ № 2 вчителем початкових класів, про створення музею на військову тематику нічого не чула. На початку кожного навчального року в школі проводились навчання з цивільного захисту, однак спеціальних навчань та інструктажів щодо вибухонебезпечних та інших підозрілих предметів, не проводилось. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_58 показала, що вона працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2 і була обізнана про те, що ОСОБА_17 займалася координацією діяльності щодо збору допомоги військовослужбовцям, які перебувають в зоні АТО. Свідок бачила, як зібрані речі у потерпілої забирав ОСОБА_16 18.02.2015 року в момент вибуху свідок знаходилась в кабінеті англійської мови і виходила з приміщення через запасний вихід з тильної сторони школи. ОСОБА_58 бачила, як ОСОБА_16 , разом з іншим чоловіком, вдягненим у камуфльований одяг, перестрибнувши через паркан, побігли в сторону будинку, в якому проживав обвинувачений.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_59 показала, що в момент вибуху вона знаходилась в спортзалі школи, а потім виводила учнів через центральний вихід з приміщення, де побачила дружину обвинуваченого, котра говорила, що такого не могло статися. Потім ОСОБА_59 побачила ОСОБА_16 , який ходив по шкільному подвірю з іншим, незнайомим свідкові чоловіком, вдягненим у камуфльований одяг.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 показав, що він працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2 з 12.01.2015 року і до 18.02.2015 року навчань про поводження з вибухонебезпечними предметами не проводилось. Відеоролики на вказану тематику демонструвались в навчальному закладі після 18.02.2015 року.

Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 .

Свідок ОСОБА_62 показав, що з березня 2014 року він працював робітником у Ріпкинській ЗОШ № 2 і з початком робочого дня 18.02.2015 року працював у підвальному приміщенні школи, де і почув вибух. До того дня інструктажів з техніки безпеки та поводження з вибухонебезпечними предметами він не проходив. ОСОБА_63 відомо, що в школі проводилися лише заходи на випадок виникнення пожежі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_64 показала, що вона працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2, однак в момент вибуху на роботі присутньою не була. До 18.02.2015 року свідок не отримувала інформації про створення в навчальному закладі музею на військову тематику. Серед вчителів заняття про заходи підвищення безпеки, у звязку з проведенням АТО, проводила завуч школи на нарадах, однак ОСОБА_17 , в силу займаної посади, участі в них не приймала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_65 показала, що з брошурами про заходи безпеки при виявленні потенційно вибухонебезпечних предметів вчителів на нарадах ознайомлювала завуч ЗОШ № 2.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_66 показала, що на початку кожного навчального року в Ріпкинській ЗОШ № 2 вона проводить з учнями бесіди стосовно поводження з підозрілими предметами. Крім того, близько 4 років тому, з даної тематики ОСОБА_35 пропонувала памятки, які є у кожного класного керівника.

Свідок ОСОБА_67 показала, що вона працює вихователем групи продовженого дня в Ріпкинській ЗОШ № 2 і в момент вибуху перебувала з дітьми в ігровій кімнаті, а потім займалася їх евакуацією. До 18.02.2015 року свідок не проходила інструктажу про дії, у випадку виявлення небезпечних предметів.

Аналогічні покази дали в судовому засіданні ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 .

Свідок ОСОБА_73 в судовому засіданні показала, що вона являється техпрацівником Ріпкинської ЗОШ № 2 і 18.02.2015 року знаходилась на робочому місці, в тому числі чергувала на вході до навчального закладу. Свідок не бачила, хто і яким чином заніс у школу сторонні предмети. До того дня, інформативних стендів або куточків по лінії ДСНС в навчальному закладі не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_74 показав, що він працює диспетчером пожежно-рятувальної частини УДСНС в смт.Ріпки та 18.02.2015 року, перебуваючи на службі почув звук схожий на вибух, після чого дізнався про надзвичайну подію, яка сталася в ЗОШ № 2 та здійснював виклик піротехнічної групи з обласного управління ДСНС і забезпечував виїзд чергового наряду на місце події.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_75 показав, що він займає посаду командира відділення ДПРЧ № 6 в смт.Ріпки та 18.02.2015 року, перебуваючи на службі почув вибух зі сторони ЗОШ № 2, після чого у складі чергового наряду вибув на місце події, де перебував в очепленні до закінчення рятувальних та слідчо-оперативних дій. На місці події свідок бачив ОСОБА_16 .

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_76 показав, що він займає посаду начальника ДПРЧ № 6 в смт.Ріпки і станом на 18.02.2015 року перебував у відпустці та, знаходячись за місцем свого проживання, почув вибух, після чого дізнався про надзвичайну подію в ЗОШ № 2 та прибув на місце, де знаходився на подвірї до закінчення перевірки приміщення школи піротехнічною та слідчо-оперативними групами. Вподальшому, зайшовши до приміщення, свідок бачив залишки реактивного снаряду, коробку з-під набоїв, інші предмети військового призначення. В епіцентрі вибуху та в коридорі малися сліди схожі на кров, стіни були посічені осколками, двері вибиті, меблі знищені. В той час свідку вже стало відомо про причину вибуху. Знешкодження другого РПГ в приміщенні гімназії здійснювала також піротехнічна група УДСНС, а ліквідацією бойоприпасу вибухотехнічна група УМВС. З початком проведення АТО до навчальних закладів району направлялися плакати і розяснення щодо поводження з потенційно-небезпечними предметами, оформлялися відповідні куточки.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_77 показав, що він займає посаду головного фахівця Ріпкинського РВ УДСНС і до кола його посадових обовязків входить організація цивільного захисту населення, в тому числі виявлення вибухонебезпечних предметів, профілактична і представницька робота. З метою запобігання надзвичайних подій свідком в 2014 році проводився тиждень безпеки знань і безпечної діяльності, демонструвався трьохвилинний відеоролік у відділі освіти та Дитячому будинку творчості. Після вибуху в Ріпкинській ЗОШ № 2 ОСОБА_77 , сільно з провідним інспектором ОСОБА_78 , виходили на місце події, заходили і оглядали приміщення, дізналися про ймовірну причину вибуху та вживали заходів щодо виклику піротехнічної служби. Після отримання інформації про знаходження другого РПГ в Ріпкинській гімназії, свідок виїжджав до вказаного закладу, де спілкувався з директором та вживав заходів щодо охорони приміщення.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні ОСОБА_79 .

Допитаний в судовому засіданні Ріпкинський селищний голова ОСОБА_29 показав, що він знає ОСОБА_16 як особу, котра відвозила гуманітарну допомогу в зону АТО. Зібрані від населення продукти та речі обвинувачений забирав безпосередньо як із селищної ради, так і з Ріпкинської ЗОШ № 2 і гімназії. Після вибуху у школі ОСОБА_29 прибув на місце події, де побачив ОСОБА_16 , котрий сказав, що принесені ним експонати для музею не могли вибухнути. Крім того обвинувачений повідомив, що аналогічні предмети він привіз до гімназії. Свідок не володіє відомостями, які б негативно характеризували ОСОБА_16 за місцем проживання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_80 показала, що вона, працюючи в Ріпкинській селищній раді, познайомилась з обвинуваченим восени 2014 року, коли жителі територіальної громади стали передавати допомогу у зону АТО. Вказану допомогу ОСОБА_16 забирав у селищній раді та навчальних закладах. Свідок безпосередньо їздила з обвинуваченим до ЗОШ № 2, звідки вони забирали маскувальну сітку та спілкувалися з ОСОБА_28 і ОСОБА_17 . Про наміри створити музей у школі потерпіла ОСОБА_17 свідкові не повідомляла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_81 показала, що 18.02.2015 року в період часу з 14 години 30 хвилин до 15 години, до селищної ради прибув ОСОБА_16 , який повідомив, що повернувся із зони АТО і привіз до школи подарунки, в тому числі осколки від ракет до установки Град. Після 16 години, того ж дня, вже після вибухів, ОСОБА_81 бачила, як ОСОБА_16 йшов по вул.Святомиколаївській зі сторони гімназії в сторону центру смт.Ріпки, тримаючи в руці якийсь предмет.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_82 показала, що з вересня 1989 року по травень 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 , котрий було розірвано в судовому порядку з ініціативи обвинуваченого. Фактично ОСОБА_16 припинив шлюбні відносини зі свідком в 2008 році і став постійно проживати в смт.Ріпки. До м.Чернігова, за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , обвинувачений, упродовж 2014-2015 років, приїздив близько 1 разу на місяць, переважно з метою спілкування з повнолітніми дітьми та братом. Свідку відомо, що ОСОБА_16 був фізичною особою-підприємцем і займався волонтерською діяльністю. Про вибух, який стався в Ріпкинській ЗОШ № 2 ОСОБА_82 дізналася 19.02.2015 року з телевізійної передачі. Місце проживання свідка являється двоквартирний будинок, який належав матері обвинуваченого. У другій частині цього будинку проживає брат обвинуваченого - ОСОБА_83 , 1967 року народження. Після надзвичайної події, яка сталася в смт.Ріпки, в домоволодінні свідка і брата обвинуваченого працівники правоохоронних органів оглядів та обшуків не проводили. За час спільного проживання зі свідком, обвинувачений не захоплювався зброєю та предметами військового призначення, однак мав зареєстрований пістолет і в 2014 році дільничний інспектор міліції доводив до відома ОСОБА_16 про необхідність продовження дії дозволу на право зберігання і носіння цієї зброї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_84 показала, що вона проживає з ОСОБА_16 однією сімєю, без реєстрації шлюбу, по АДРЕСА_2 з 2008 року. Від спільного проживання сімя має неповнолітню дитину, батьком якої у свідоцтві про народження, обвинувачений не значиться. ОСОБА_84 являється субєктом підприємницької діяльності, має у власності магазин, суміжний з її домоволодінням, а ОСОБА_16 допомагає свідку у бізнесі. З початком бойових дій у східних областях України, ОСОБА_16 , спільно з іншими членами Самооборони Майдану, організовував збір допомоги військовослужбовцям та відвозив її на передову. Вказану допомогу обвинувачений перевозив як на власному мікроавтобусі Фольксваген, так і на інших транспортних засобах. Крім того, ОСОБА_16 користувався автомобілем Ніссан Патрол д.н. НОМЕР_1 , який належить свідкові на праві власності. ОСОБА_16 у зборі допомоги співпрацював із селищною радою, школою № 2, Ріпкинською гімназією, а також з фізичними особами, які доставляли продукти харчування і речі до них додому і зберігалися в гаражі. Домоволодіння ОСОБА_84 по периметру огороджене, воно охороняється собакою, а вхідна хвіртка з вулиці замикається. З двору є окремий вихід до магазину. Гаражні ворота виходять у двір і перебувають в зачиненому зсередини стані. В той же час, вхідні двері, які ведуть до гаража з двору, незважаючи на те, що мають врізний замок, постійно незамкнені, з метою надання доступу особам, які привозять продукти, одяг та взуття для передачі у зону бойових дій. ОСОБА_16 мав у користуванні зареєстровані карабін та пістолет, які зберігав у сейфі. Свідок чула, як напередодні поїздки в зону АТО 17.02.2015 року, член ОСОБА_85 просив ОСОБА_16 привезти в смт.Ріпки що-небудь. Як зрозуміла ОСОБА_84 мова йшла про речі або сувеніри із зони бойових дій. Після поїздки до с.Піски ОСОБА_16 повернувся додому 18.02.2015 року о 01 годині 30 хвилин, після чого відпочивав, а потім зайшов до магазину, в якому перебувала свідок і запросив її переглянути речі, які він привіз. Вказані предмети знаходились в багажному відділенні автомобіля Ніссан Патрол і серед них свідок бачила фрагменти реактивних снарядів, коробку з-під набоїв та два корпуси від гранатометів. ОСОБА_16 брав у руки один з цих пускових пристроїв, крутив і розглядав його, а потім кинув в багажник. На цьому пристрої чорна кришка з однієї сторони була піднята. При цьому обвинувачений повідомив, що фрагменти бойоприпасів йому дали військовослужбовці, в тому числі заступник командира батальйону на прізвище ОСОБА_86 , і він відвезе їх до школи та гімназії. Починаючи з 15 години 30 хвилин і до моменту вибуху, який стався близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_16 та ОСОБА_84 знаходились вдома, після чого побігли до ЗОШ № 2. ОСОБА_84 забігала до приміщення школи, де в одному з кабінетів бачила коробку з-під набоїв та пусковий пристрій до РПГ. В цей час ОСОБА_16 розмовляв на вулиці з жителем с.Даничі на імя ОСОБА_87 , а потім вони побігли перескочивши через огорожу, до місця проживання сімї ОСОБА_24 , повідомивши, що необхідно їхати в гімназію. Коли ОСОБА_84 перебувала у школі, їй зателефонувала продавець ОСОБА_88 , повідомивши, що додому до свідка прибули працівники міліції, які знаходяться в дворі, однак там все зачинено. Забравши по дорозі дитину з дитячого садка, ОСОБА_84 прийшла додому, до неї зявилися два працівники міліції, котрі ймовірно перебували у стані алкогольного спяніння, а потім прибули представники ОСОБА_89 , після чого близько 18 години 30 хвилин у домоволодінні розпочався обшук. За наслідками обшуку в будинку із сейфу було вилучено зереєстровані карабін та пістолет, а в приміщенні гаража - набої, пневматичну гвинтівку і ніж. Під час обшуку поняті були присутні, відеозйомка здійснювалась, але переривалась із-за того, що відеокамера розрядилась. У проміжок часу, коли відеокамера була розряджена, обшук припинявася. ОСОБА_84 особисто не бачила, як були виявлені набої в гаражі, оскільки їй часто телефонували і вона виходила з приміщення. Свідок зауважила, що доступ до її гаража мала невизначена кількість осіб, так як в це приміщення різні люди заносили допомогу з метою передачі її у зону бойових дій. ОСОБА_84 позитивно характеризує ОСОБА_16 як чоловіка, батька і громадянина, однак вказує, що за час спільного проживання відносно нього складався протокол про порушення митних правил, за спробу переміщення через державний кордон товару понад дозволену кількість.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_90 показав, що він познайомився з ОСОБА_16 в кінці 2013 - на початку 2014 року, бачився з ним нечасто, але був обізнаний про те, що обвинувачений займається волонтерською діяльністю. 18.02.2015 року ОСОБА_90 заїхав до дитячого садка забирати дитину і почув вибух в Ріпкинській ЗОШ № 2. Після вибуху свідок побіг через територію дитсадка в напрямку школи і бачив, що ОСОБА_16 також біжить до навчального закладу по вул.Пирогова. Свідок та обвинувачений зустрілись біля центрального входу до приміщення школи приблизно через 1 хвилину після того, як стався вибух, бачили як з приміщення виносили одну з потерпілих жінок та самі заходили до кабінету де стався вибух. Після того, як ОСОБА_16 зясував, що ОСОБА_90 прибув на автомобілі, він попросив свідка зїздити до Ріпкинської гімназії, повідомивши, що там знаходиться аналогічний пакунок. Вподальшому ОСОБА_90 і ОСОБА_16 навпряму, перестрибнувши через огорожу, побігли до автомобіля свідка і поїхали в сторону гімназії. По дорозі до вказаного навчалього закладу ОСОБА_16 був знервований, комусь телефонував і запитував, яким чином міг відбутися вибух. Обвинувачений також звонив журналістці в м.Чернігів. За змістом розмови ОСОБА_16 свідок зрозумів, що останнього запевняли про безпечність певних речей. Крім того, обвинувачений повідомляв свідкові про наявність відстріляного пускового пристрою, привезеного із зони АТО. В приміщення гімназії ОСОБА_16 ходив один, звідки повернувся, тримаючи в руках металевий предмет незначних розмірів, циліндричної форми. Вподальшому обвинувачений пішов в напрямку центру смт.Ріпки, а ОСОБА_90 на автомобілі повернувся до школи. Після прибуття на місце події свідок знову бачив ОСОБА_16 , який спілкувався з працівниками міліції. В той час біля школи вже знаходився директор навчального закладу, який наряду з іншими особами, котрі займають адміністративні посади, виправдовувались.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_91 показала, що вона доводиться рідною сестрою співмешканки ОСОБА_16 і одночасно працює продавцем в магазині ОСОБА_84 18.02.2015 року свідок перебувала на робочому місці, коли до неї зайшли троє працівників міліції, які сказали, щоб свідок зателефонувала своїй сестрі, що ОСОБА_91 і зробила, довідавшись, що ОСОБА_84 в той час знаходилась у дитячому садку. Приблизно за 10 хвилин до вказаних подій ОСОБА_91 чула два хлопки підряд, схожі на вибухи. Після того, як свідок закінчила розмову з сестрою, вона зайшла до двору ОСОБА_84 черех хід, який веде прямо з торгівельного закладу і побачила в дворі сестри цих же міліціонерів, висловивши їм претензії, з приводу незаконного перебування в чужому домоволодінні. ОСОБА_91 намагалась звязатись по телефону з ОСОБА_16 , але він трубку не брав. Після цього один з працівників міліції забрав у ОСОБА_91 телефон, а через деякий час повернув його. Згодом вказані особи залишили подвіря ОСОБА_92 . Яким чином проводився обшук в домоволодінні ОСОБА_84 , свідку невідомо, але через деякий час адвокати ОСОБА_16 вилучали з гаража клапоть паперу рижого кольору.

Свідок ОСОБА_93 в судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_16 та разом з останнім займався збором волонтерської допомоги військовослужбовцям, які проходили службу в зоні АТО. Дії по збору і перевезенню волонтерської допомоги координувались з м.Чернігова по лінії ГО Самооборона Майдану і перед останньою поїздкою ОСОБА_93 спілкувася з обвинуваченим та знав від нього про прохання привезти експонати із зони АТО. Свідку зі слів ОСОБА_16 було відомо, що розмови про створення музеїв на військову тематику в школах смт.Ріпки були і обвинувачений отримав від директора ЗОШ № 2 дозвіл на доставку предметів для експозиції. Після того, як ОСОБА_16 повернувся з останньої поїздки, вони спілкувалися по телефону і домовились, що ОСОБА_93 перевірить речі, які привіз обвинувачений. Разом з цим, свідок не встиг оглянути привезені речі і про вибух у школі дізнався з телефонного повідомлення, ймовірно зі слів ОСОБА_92 . Приблизно через 40 хвилин після цього повідомлення, ОСОБА_93 , як член громадського формування, спільно з шістьма іншими представниками ГО Самооборона Майдану прибули до місця проживання ОСОБА_16 , однак до двору їх не пустили працівники міліції в цивільному одязі, 2-3 чоловіки з яких перебували у стані спяніння. Під час проведення обшуку ОСОБА_93 знаходився біля хвіртки зі сторони вулиці, а особи в цивільному знаходились на подвірї. Крім того, на подвірї свідок бачив ОСОБА_84 , однак не спілкувався з нею.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_84 показав, що він тривалий час знає ОСОБА_16 , спільно з ним займався перевезенням волонтерської допомоги до зони АТО, вони дружать сімями. Про вибух, який стався в Ріпкинській ЗОШ № 2 ОСОБА_84 дізнався 18.02.2015 року з телефонного повідомлення співмешканки обвинуваченого і після 17 години того ж дня, на автомобілі прибув в смт.Ріпки до домоволодіння ОСОБА_16 . Спочатку свідка не впустили до двору працівники міліції, а потім він, разом з ОСОБА_94 , був присутній під час проведення обшуку. До прибуття ОСОБА_95 обшук ще не починався, а його хід фіксувався з використанням відеокамери. Крім того, під час обшуку понятими були двоє чоловіків, яких запросили з вулиці. По закінченні вказаної слідчої дії дівчина - працівник міліції, шляхом обману заставила ОСОБА_95 підписати якісь документи, не знайомлячи з їх змістом. Свідок бачив вилучені під час обшуку предмети, а вподальшому дізнався від ОСОБА_16 , що предмети військового призначення до ЗОШ № 2 він привіз на прохання директора вказаного закладу.

Свідок ОСОБА_96 показала, що вона доводиться дружиною ОСОБА_97 та разом з чоловіком прибула до смт.Ріпки після вибуху у школі. Під час обшуку у дворі ОСОБА_16 свідок бачила, що біля будинку стояв мангал і один з працівників міліції відкривав його. Двері в гараж на той час були відчинені і цей же чоловік заходив до вказаного приміщення, де перебував близько 2 хвилин. Свідок не памятає, чи були присутніми поняті під час проведення обшуку гаража.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_20 показала, що вона працює старшим редактором Чернігівського обласного телебачення та, 17.02.2015 року, маючи акредитацію від СБУ, спільно з оператором ОСОБА_21 , вирушили у відрядження до с.Піски Донецької області. До вказаного населеного пункту свідок їхала з волонтером ОСОБА_98 і священнослужителем ОСОБА_99 , котрих знала раніше, а також з ОСОБА_16 , якого бачила вперше. Після прибуття до визначеного місця, ОСОБА_20 спільно з оператором проводили фото-відеозйомку, брали інтервю, виїжджали безпосередньо на передову. Волонтери і священнослужитель виконували свої функції. Того ж дня, збираючись у зворотню дорогу, ОСОБА_20 , маючи попередню домовленість з директором Чернігівського історичного музею, на місці розташування добровольчого батальйону, в присутності та за згоди бійців, взяла корпус відстріляного гранатомета, з відкритими кришками в якості експонату для музею. ОСОБА_16 також взяв для себе два пускових пристрої, які вони поклали до багажного відділення автомобіля. На зворотньому шляху автомобіль волонтерів перевіряли на блокпостах не менше трьох разів, однак детально гранатомети ніхто не розглядав. По прибуттю до м.Чернігова в ніч з 17 на 18 лютого 2015 року, ОСОБА_20 відкрито несла гранатометний корпус, який важив менше 1 кг., до місця свого проживання, де спочатку поклала в коридорі, а потім кинула на балкон. Наступного дня Миргородській зателефонував директор дапартаменту цивільного захисту населення і попередив про небезпечність принесеного свідком предмету. Вподальшому гранатомет було вилучено співробітниками правоохоронних органів, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_20 , закрите.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні ОСОБА_21 .

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_100 показав, що він являється благочинним Собору Великомучениці Катерини м.Чернігова і знає ОСОБА_16 понад 1 рік у звязку з тим, що декілька разів їздив з ним до зони проведення АТО. В останній раз свідок їздив з обвинуваченим, ОСОБА_98 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 в с.Піски Донецької області з вантажем допомоги військовослужбовцям. Прибувши до місцерозташування штабу батальйону ОУН, свідок проводив службу в підвальному прміщенні та спілкувався з військовослужбовцями, а журналісти і волонтери займалися своїми справами. Яким чином РПГ потрапили до мікроавтобуса, свідок не бачив, а дізнався про це вже в м.Чернігові, коли вивантажувалися на Центральній площі м.Чернігова і ОСОБА_20 взяла один гранатомет, пояснивши, що передасть його в музей, а ОСОБА_16 сказав, що везе їх до школи. На зворотньому шляху до м.Чернігова мікроавтобус неодноразово перевіряли на блокпостах військові та працівники правоохоронних органів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_101 показав, що він має вищу військову та юридичну освіти і станом на 17.02.2015 року займав посаду заступника командира батальйону ОУН, штаб якого на той час був розташований в АДРЕСА_3 . Добровольчий батальйон на той час перебував в оперативному підпорядкуванні 93 бригади ЗСУ, звідки отримував озброєння та бойоприпаси. Волонтери приїздили до всіх підрозділів батальйону постійно, їх перебування було нетривалим у звязку з напруженою бойовою обстановкою. Крім того, волонтери доставляли безпосередньо на передову бійців, озброєння, бойоприпаси. 17.02.2015 року на місці розташування штабу батальйону ОСОБА_101 бачив ОСОБА_16 і, можливо, журналістку, але йому невідомо хто з них і де саме брав гранатомети. На штатному озброєнні батальйону перебували, в тому числі, РПГ-18. ОСОБА_101 , який закінчив повний курс Київського вищого загальновійськового училища, обізнаний з матеріальною частиною РПГ-18, має теоретичні і практичні навички його застосування. На той час в батальйоні малася партія РПГ-18 з дефектами, які полягали в тому, що після першого натискання на спускову кнопку, постріл не відбувався і для його здійснення необхідно було повторно звести гранатомет. Згодом військовослужбовці пристосувалися до використання таких РПГ. Разом з цим, частина невідстріляних бойприпасів лежала в різних місцях не утилізованою і без охорони, що було обумовлено як загальною обстановкою, так і необізнаністю бійців з матеріальною частиною та порядком утилізації. Чи являється гранатомет відстріляним, можна визначити по його вазі та зовнішньому вигляду. Після того, як в батальйоні дізналися про вибух, котрий стався в Ріпкинській ЗОШ № 2, на місці розташування підрозділу, упродовж 2-3 днів було знайдено близько 10 шт. невідстріляних РПГ-18. Самодетонація такого бойоприпасу неможлива, а у випадку осічки, його можна транспортувати. На той час набої до штатної стрілецької зброї батальйону калібру 5,45 мм., доставлялися вже не в жерстяних коробках-цинках, а в картонних упаковках по 120 шт., у кожній.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_102 показав, що станом на 17-18 лютого 2015 року, він проходив службу в батальйоні ОУН і, являючись стрільцем, безпосередньо знаходився на передових позиціях та прибував до штабу батальйону в с.Піски лише за продуктами харчування та дизельним пальним, де неодноразово бачив ОСОБА_16 . ОСОБА_102 особисто використовував в бойових умовах РПГ-18 і випадків неспрацювань або осічок даного бойоприпасу у свідка не було. В той же час, свідку відомо, що у деяких бійців РПГ з першого разу не спрацьовував, і в таких випадках його зазвичай відстрілювали повторно, або використовували в якості розтяжки. Відстріляні корпуси гранатометів лежали на передовій та в с.Пісках у різних місцях, однак свідок не бачив, щоб вони лежали компактно. По зовнішньому вигляду приведеного у бойове положення гранатомета, можна визначити, відстріляний він, чи ні. Безпосередньо у зоні АТО і на підїздах до неї маються багаточисельні блокпости військовослужбовців і представників спецслужб, однак вони або взагалі не перевіряють вантажі, або здійснюють перевірку формально.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_103 показав, що в лютому 2015 року він, спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_99 на мікроавтобусі Фольксваген виїжджали в с.Піски Донецької області з вантажем волонтерської допомоги, яку доставили до місця розташування штабу добровольчого батальйону, де і розвантажили. Крім того, вони відвозили групу бійців, бойоприпаси та дизельне пальне безпосередньо на передову, після чого виїхали у зворотньому шляху. Свідку відомо, що ОСОБА_20 брала на місці розташування штабу один відстріляний пусковий пристрій від РПГ, а про два інших пристрої ОСОБА_103 дізнався вже в м.Чернігові, коли їх перевантажували в мікрорайоні Подусівка до автомобіля ОСОБА_16 . При цьому обвинувачений пояснив, що взяв РПГ для передачі в музей. При виїзді із зони бойових дій, автомобіль, на якому рухались волонтери і журналісти, перевіряли як на першому блокпості, так і на послідуючих. Про вказану поїздку були обізнані посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про вибух, який стався в Ріпкинській ЗОШ № 2, свідок дізнався від ОСОБА_16 , котрий зателефонував, щоб попередили ОСОБА_20 про небезпечність РПГ, який вона взяла.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_104 показав, що станом на 18.02.2015 року він займав посаду головного інспектора-криміналіста Ріпкинського РВ УМВС та, у складі слідчо-оперативної групи, приймав участь в огляді місця події в Ріпкинській ЗОШ № 2 та гімназії. Свідок не являється експертом вибухотехніком і згідно методичних рекомендацій та інструкцій, при повідомленні про вибух, він зобовязаний локалізувати міце події. В ЗОШ № 2 проводилося фотографування та незначна відеозйомка у звязку з тим, що на той момент достовірно не було відомо про причину вибуху і наявність або відсутність у приміщенні інших вибухонебезпечних предметів. ОСОБА_104 , спільно з піротехнічною групою МЧС, оглядав приміщення де стався вибух та вилучав з нього речові докази. Свідок того дня також був присутнім під час огляду приміщень Ріпкинської гімназії працівниками піротехнічної служби та на стадіоні, де представники вибухотехнічної служби УМВС знешкоджували другий гранатомет.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_105 показав, що станом на 18.02.2015 року він займав посаду начальника сектору вибухо-технічних і пожежотехнічних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівскій області та прибув за викликом до Ріпкинської ЗОШ № 2, де в одному з приміщень виявив вторинні вибухові пристрої, в тому числі, пусковий пристрій від РПГ-18, осколки гранати від вказаного бойоприпасу, уламок реактивного снаряду системи залпового вогню Град, металеву коробку з-під набоїв. Крім того, поза межами приміщення було виявлено реактивний двигун від гранати РПГ-18, який вилетів назовні разом з вікном. Про виявлені предмети свідок повідомив старшого слідчо-оперативної групи і відбув до м.Чернігова для знешкодження гранатомета, виявленого в одній з приватних квартир. Того ж вечора ОСОБА_105 повернувся до Ріпкинської гімназії, де піротехнічна група МЧС вже знешкодила РПГ-18, який був приведений у бойовий стан і вподальшому свідок приймав участь у його підриві. Свідок здійснював фотофіксацію в ЗОШ № 2 та гімназії, а відзняті матеріали передав слідчому. Згідно чинних нормативних актів, повне знешкодження РПГ-18, без його підриву, неможливе, як і проведення експертних досліджень даного виду бойоприпасів. Після осічки РПГ-18 його самодетонація, без стороннього механічного впливу, неможлива. ОСОБА_105 показав, що обізнана особа, за зовнішніми ознаками РПГ-18 може визначити, чи перебуває бойоприпас у похідному або бойовому положенні, а у випадку перебування у бойовому положенні, чи являється пристрій відстріляним або не відстріляним. Крім того, за вторинними ознаками, а саме вагою, можливо визначити, чи являється пусковий пристрій спорядженим. В той же час, за зовнішніми ознаками неможливо визначити, чи здійснювалась спроба пострілу з РПГ, приведеного у бойове положення. Згідно військової нормативної літератури, після осічки вказаного виду бойоприпасу, він підлягає знищенню, шляхом підриву. Після здійснення пострілу з РПГ, граната при виході з пускового пристрою переводиться у бойове положення та підривається при зустрічі з перешкодою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_106 показав, що він працює вчителем Ріпкинської ЗОШ № 2 і 18.02.2015 року з телефонного повідомлення дізнався про вибух, який стався в навчальному закладі. Після цього свідок повернувся до школи, ходив з колегами до лікарні, а також розшукував ОСОБА_8 поблизу місця проживання ОСОБА_16 . В цей час працівники міліції запросили ОСОБА_107 бути понятим під час обшуку, на що він дав згоду. Вподальшому ОСОБА_106 , разом з іншим чоловіком, упродовж декількох годин, від початку і до кінця, були присутніми під час вказаної слідчої дії. ОСОБА_108 були доведені до відома його права як понятого, а слідча дія фіксувалась на відеокамеру. Упродовж всієї слідчої дії всі її учасники весь час перебували в полі зору свідка, за виключенням обшуку на горищі, оскільки свідок через біль у ногах, не міг піднятися по драбині. Обшук розпочався з житлового приміщення, де із сейфу було вилучено зброю та документи. Після будинку ходили до магазину, де обшукували як торгівельне, так і підсобне приміщення. Обшукувались також територія за гаражем, сам гараж, автомобілі. Перед обшуком гаража вхідні двері до нього відмикала жінка, ймовірно дружина обвинуваченого. В гаражі на полиці було виявлено набої, які були запаковані промисловим способом в паперову обгортку з цифровими позначеннями, а також пневматичну гвинтівку. Всі вилучені речі помістили у спеціальні поліетиленові пакети, на яких розписувались поняті. Пачка з набоями була відкрита ще в гаражі, всі вони були перераховані та поміщені до спеціального пакета. Біля гаража відеозйомка переривалась у звязку з тим, що відеокамера розрядилась і в цей час слідча дія не проводилась. На подвірї під час обшуку перебували сторонні цивільні особи, ймовірно знайомі ОСОБА_16 . Всі працівники міліції, які знаходились в домоволодінні ОСОБА_16 , були тверезими.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні ОСОБА_109 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона займає посаду директора Ріпкинської гімназії і близько 15 години 18.02.2015 року черговий адміністратор - заступник директора ОСОБА_110 повідомила їй, що до навчального закладу прибув ОСОБА_16 і хоче поспілкуватись. На той час ОСОБА_18 була обізнана про те, що ОСОБА_16 займається волонтерською діяльністю і під час спілкування з ним дізналася, що обвинувачений привіз речі для куточка АТО, який планували створити в кабінеті виховної роботи. Спочатку ОСОБА_18 подумала, що ОСОБА_16 привіз прапор, але коли останній повернувся після розмови до приміщення гімназії, вона побачила предмети військового призначення і повірила обвинуваченому, що вони безпечні. Серед принесених предметів була труба зеленого кольору, зелена металева коробка, фрагмент реактивного снаряда. Вказані предмети були поміщені до кабінету виховної роботи, до якого мають доступ всі працівники школи. Створити куточок АТО планувалося на підставі методичних рекомендацій Міносвіти, які надійшли до гімназії з районного відділу освіти. ОСОБА_18 планувала показати вказані предмети ОСОБА_111 , але не встигла цього зробити. Того ж дня, під час батьківських зборів, свідок дізналася про вибух у Ріпкинській ЗОШ № 2 та про його причину, після чого було вжито заходів щодо локалізації місця знаходження бойоприпасів та забезпечення безпеки людей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_112 показала, що вона займає посаду педагога-організатора Ріпкинської гімназії та близько 16 години 10 хвилин 18.02.2015 року, зайшовши до кабінету виховної роботи, побачила на столі предмети, схожі на бойоприпаси, після чого зачинила кабінет на ключ, залишивши його в дверях, а сама поїхала супроводжувати учнів до смт.Ріпки-1. Про походження вказаних речей ОСОБА_113 нічого не знала, але з розмов педагогів зрозуміла, що їх хочуть передати вчителю захисту вітчизни і фізичної культури ОСОБА_114 . Про наміри створити в навчальному закладі музей на військову тематику свідок не чула.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_115 показала, що вона займає посаду заступника директора гімназії з виховної роботи і, в період часу між 16 та 17 годинами, заходила до свого кабінету, де на столі побачила трубу зеленого кольору, деформований металевий предмет та інші речі, ймовірно військового призначення. Того ж дня під час батьківських зборів свідок дізналася про надзвичайну подію, яка сталася в Ріпкинській ЗОШ № 2. На той час у навчалному закладі планували створити експозицію-стенд на військову тематику.

Свідок ОСОБА_116 в судовому засіданні показала, що про наміри створити в гімназії музей бойової слави вона чула від директора ОСОБА_18 , котра довела цю інформацію до відома вчителів на педагогічній раді.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_117 показала, що вона являється техпрацівником Ріпкинської гімназії та 18.02.2015 року, під час її чергування, до навчального закладу прибув ОСОБА_16 , який повідомив, що привіз експонати для музею. При цьому у обвинуваченого при собі ніяких речей не було. Про прихід ОСОБА_16 свідок доповіла ОСОБА_118 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_110 показала, що вона працює вчителем географії Ріпкинської гімназії та 18.02.2015 року була черговим адміністратором в навчальному закладі, до обовязків якого входить інформування директора про всіх сторонніх відвідувачів. У проміжок часу з 14 до 15 години свідок, з повідомлення техпрацівниці ОСОБА_117 , дізналася, що до гімназії прийшов якийсь чоловік з наміром передати речі до музею АТО. Вподальшому ОСОБА_110 побачила ОСОБА_16 , який відрекомендувався, повідомив про свій намір, після чого свідок звернулася до директора гімназії, яка вподальшому, в присутності ОСОБА_115 та ОСОБА_113 спілкувалася з обвинуваченим. Які саме предмети привіз ОСОБА_16 свідок не бачила. Про наміри створити музейний куточок в гімназії ОСОБА_110 була обізнана, оскільки з даного питання до навчального закладу надходили методичні рекомендації. Крім того, в гімназії вже малися певні експонати, а саме фляга і каска. Близько 17 години того ж дня, під час батьківських зборів, до навчального закладу прибув селищний голова ОСОБА_29 , котрий повідомив про необхідність евакуації персоналу школи, батьків і учнів у звязку з ймовірним знаходженням в гімназії вибухонебезпечних предметів.

Свідок ОСОБА_119 в судовму засіданні показала, що вона займає посаду заступника директора Ріпкинської гімназії та 18.02.2015 року була присутньою під час розмови директора ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , котрий повідомив, що привіз експонати для музею. При цьому обвинувачений заніс предмети військового призначення, запевнивши, що вони безпечні. Зі слів ОСОБА_16 свідок зрозуміла, що аналогічні речі він вже завіз до Ріпкинської ЗОШ № 2.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_120 показала, що 18.02.2015 року вона, близько 16 години, проходячи поряд з кабінетом педагога- організатора Ріпкинської гімназії бачила через напіввідчинені двері, що на столі в цьому приміщенні лежала розкурочена труба. Про походження цього предмету свідкові на той час нічого відомо не було.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_121 показав, що він працює в Ріпкинській гімназії вчителем фізичної культури та захисту вітчизни і йому відомо, що в навчальному закладі збирали допомогу для відправлення в зону АТО. Предметів військового призначення, які принесли 18.02.2015 року до гімназії свідок не бачив і за консультаціями до нього з даного приводу ніхто не звертався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_122 показала, що вона працює завідувачем господарством Ріпкинської гімназії і 18.02.2015 року в її присутності ОСОБА_16 доставив до навчального закладу, як він сказав, відпрацьовані речі військового призначення, в тому числі пусковий пристрій для гранатомета. Розмова ОСОБА_16 про експонати для музею мала з директором навчального закладу та ОСОБА_110 спочатку в методичному кабінеті, а потім обвинувачений заніс привезені предмети до кабінету педагога-організатора.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_123 показав, що станом на 18.02.2015 року він займав посаду начальника групи піротехнічних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення УДСНС в Чернігівській області та після отримання повідомлення про вибух в Ріпкинській ЗОШ № 2 прибув на місце події, де на той час вже працювала група вибухотехнічної служби УМВС області. Таким чином, було прийнято рішення про те, що вибухотехнічна група залишиться в ЗОШ № 2, а працівники підрозділу, в якому проходив службу ОСОБА_123 , виїдуть до Ріпкинської гімназії для проведення розвідки. Після прибуття піротехнічної групи до гімназії, в одному з приміщень на першому поверсі було виявлено гранатомет РПГ-18, який лежав на парті, приведений у бойове положення. При візуальному огляді було визначено, що бойоприпас не використовувався, ознак того, що раніше він дав осічку, однозначно виявлено не було, так як спусковий механізм перебував у звичайному бойовому положенні. У звязку з небезпечністю бойоприпасу та неможливістю переведення його в похідне положення, працівниками піротехнічної групи на місці було здійснено первинні дії по знешкодженню, а саме перерізано провід, який веде до реактивного двигуна бойоприпасу, що унеможливлює його роботу. Вподальшому РПГ було винесно з приміщення гімназії та передано працівникам вибухотехнічної служби УМВС, для подальшого знешкодження. При піднятті і перенесенні даного виду бойоприпасу, який приведено в бойове положення, можливий запуск реактивного двигуна, що призведе до пострілу та подальшого підриву бойової частини. Крім того, з приведеного у бойове положення РПГ-18, без натискання на пєзо-спусковий механізм, може бути здійснено постріл внаслідок механічних ушкоджень. У випадку осічки даний вид бойоприпасу підлягає знешкодженню, шляхом підриву.

З протоколу огляду місця події від 18.02.2015 року і додатків до нього, вбачається, що два приміщення і коридор, які розташовані на першому поверсі праворуч від центрального входу до Ріпкинської ЗОШ № 2, частково зруйновані, перегородка між першим та другим кабінетом зруйнована повністю, двері в кабінеті ОСОБА_17 вибиті, вікно в першому кабінеті вибито, віконна рама в другому кабінеті відсутня, їх фрагменти та осип скла знаходяться із зовнішньої сторони приміщення. В другому кабінеті праворуч від входу, виявлено пусковий пристрій від гранатомета РПГ-18, котрий приведено у бойовий стан; фрагменти металу різної форми та розмірів; металевий ящик з-під набоїв. В коридорі виявлено картонний циліндр, схожий на контейнер для порохового заряду. На клумбі із зовнішньої сторони приміщення виявлено металевий предмет, схожий на частину реактивного двигуна від гранатомета.

З висновку судово-медичної експертизи № 153 від 19.03.2015 року, вбачається, що у ОСОБА_17 було виявлено тілесні ушкодження у виді множинних осколкових поранень голови, тулуба та кінцівок - закрита черепно-мозкова травма (забійно-рвана рана лівої лобної ділянки, дифузні субарахноідальні крововиливи); відкрита травма грудної клітки (проникаючі поранення грудної клітки та живота з розривами пристінкової плеври та лівої легені); травма органів таза та живота (обширна рана лівої сідниці з множинними уламковими переломами кісток таза, масивними крововиливами в м`які тканини); множинні садна, синці та вогнепальні поранення нижніх і верхніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії предметів, що мали високу кінетичну енергію (могли бути осколками боєприпасу, що вибухнув), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та прямий причинно-наслідковий звязок з настанням смерті потерпілої 18.02.2015 року. Виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження утворились від дії предметів з високою кінетичною енергією, в тому числі осколками боєприпасу РПГ-18, що вибухнув. Зважаючи на ознаки додаткових факторів вибуху, під час отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитись на близькій відстані від епіцентру вибуху. Під час отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла бути звернута лівою задньо-боковою поверхнею до центру вибуху та перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні. Наявність в ранах потерпілої сторонніх часток може вказувати, що між потерпілою та вибуховим пристроєм була деревяна перешкода. Смерть ОСОБА_17 настала від масивної крововтрати внаслідок політравми.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 242 від 16.04.2015 року у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з контузією головного мозку у формі астено-невротичного синдрому; двобічної травматичної перфорації барабанних перетинок; двобічної сенсоневральної втрати слуху 1 ступеню справа та 3 ступеню зліва, котрі виникли від дії ударної хвилі вибуху снаряду чи боєприпаса, в тому числі РПГ-18, і по давності утворення можуть відповідати 18.02.2015 року. Оскільки всі тілесні ушкодження являються результатом єдиного травматичного процесу, всі вони в сукупності відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

Висновком судово-медичної експертизи № 230 від 02.04.2015 року підтверджується, що у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді поранень м`яких тканин нижньої третини лівого стегна і лівої гомілки з наявністю численних дрібних сторонніх тіл в м`яких тканинах; міжтканевої гематоми лівої гомілки, ускладнених лімфедемою лівої нижньої кінцівки; посттравматичного тромбофлебіту глибоких вен лівої нижньої кінцівки; множинні поверхневі поранення м`яких тканин нижніх кінцівок; закрита черепно-мозкової травми з контузією головного мозку, котрі виникли 18.02.2015 року від дії ударної хвилі вибуху снаряду чи бойоприпаса та від дії осколків вибуху снаряду чи бойоприпаса, в тому числі і РПГ-18, які в сукупності відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , вона знаходилась на близькій відстані від епіцентру вибуху у вертикальному або близькому до нього положенні, звернута лівою частиною тіла до травматичного чинника, а перешкод між нею та боєприпасом в момент вибуху не було.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 231 від 02.04.2015 року, у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому лівого наколінника зі зміщенням та наявністю сторонніх тіл металевої щільності в товщі кістки і м`яких тканин; непроникаючого склерального поранення лівого очного яблука з наявністю стороннього тіла в рані; множинних поверхневих поранень м`яких тканин обличчя, грудної клітки передньої черевної стінки, нижніх кінцівок; закритої черепно-мозкової травми з контузією головного мозку, котрі могли виникнути 18.02.2015 року від дії ударної хвилі вибуху снаряду чи боєприпаса та осколків вибуху снаряду чи боєприпаса, в тому числі і РПГ-18, а весь комплекс тілесних ушкоджень в сукупності відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, відстань на якій знаходилась ОСОБА_10 від епіцентру вибуху, була близькою. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитись у вертикальному або близькому до нього положенні, звернута до травмуючих чинників передньою поверхнею тіла.

З відеозаписів до протоколів слідчих експериментів, проведених з участю ОСОБА_11 , ОСОБА_124 та ОСОБА_8 вбачається, що потерпілі розповіли та показали на місці, яким чином розвивалися події 18.02.2015 року в службовому кабінеті ОСОБА_17 .

З протоколу огляду місця події від 18.02.2015 року і додатків до нього, вбачається, що на столі кабінету педагога-організатора Ріпкинської гімназії виявлено кробку з-під набоїв; уламок металу неправильної форми; два картонні тубуси з кришками; РПГ-18 з маркуванням ВП-18, 533-3-77, 254-7-77-Я, ОП, у зведеному бойовому положенні. Крім того, на полицях у вказаному приміщенні виявлено 4 кулеметні ленти (тримачі) різних калібрів; дві бляшанки для ременів, на одній з яких мається герб України, на іншій - герб СРСР.

Вилучений РПГ-18 було знищено шляхом підриву, а його фрагменти передано для експертного дослідження.

Протоколом обшуку від 18.02.2015 року підтверджується, що в домоволодінні АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_16 , виявлено і вилучено 120 предметів, схожих на набої калібру 5,45 мм.; ніж СМЕРШ-sm; ПМР № ХКШ3195 калібру 9 мм. і два магазини до нього з набоями, спорядженими гумовими кулями; карабін МКМ № 072 Сб № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм. з коліматорним прицілом scp-rd40-r; пневматичну гвинтівку Наtsоn з оптичним прицілом Вushnеn. Згідно висновку вибухотехнічної експертизи №19 (Вт) 309(х) від 06.03.2015 року, вилучений під час огляду Ріпкинської ЗОШ № 2 циліндричний предмет у виді пластикової та металевої труб з маркуванням виконаним барвником чорного кольору ВП-18 533-3-77 РПГ-18 254-9-77 Л ОЛ ППК-5 9-77-К, барвником чорного кольору на білому фоні І-10 6ГІ2 № 35623, май 77 та маркуванням, виконаним методом тиснення 6Г12 ЕЖ 5082, є пусковим пристроєм у виді гладкоствольної труби від протитанкового гранатомета РПГ-18 Муха, одноразового використання.

На внутрішній поверхні пускового пристрою виявлено сліди вибухового перетворення нітроцелюлозного пороху, що вказує на можливість здійснення з нього пострілу 18.02.2015 року.

Надані на дослідження пять металевих фрагментів неправильної форми із рваними краями, вилучені під час огляду Ріпкинської ЗОШ № 2, можуть являтися залишками реактивної протитанкової гранати РПГ-18, на яких виявлено сліди вибухової речовини - октогену.

Виявлений 18.02.2015 року на клумбі із зовнішньої сторони приміщення Ріпкинської ЗОШ № 2 металевий предмет, являється перфорованою трубкою з діафрагмою, призначеного для розміщення на ній стартового порохового заряду пострілу ОГ-9 від станкового протитанкового гранатомета СПГ-9М.

Висновком вибухотехнічної експертизи № 20 (Вт) від 06.03.2015 року підтверджується, що вилучені 18.02.2015 року під час огляду Ріпкинської ЗОШ № 2 предмети у виді металевої труби, металевого ящика та картонного предмету циліндричної форми, являється фрагментом головної труби 122 мм. реактивного снаряду РСЗО Град, герметичною коробкою для зберігання патронів та герметичним коробом для зберігання порохового заряду ОП-9П осколкової гранати від станкового гранатомета СПГ-9М.

З висновку вибухотехнічної експертизи № 22 (Вт) від 11.03.2015 року вбачається, що надані на дослідження предмети, являються рештками реактивного протитанкового гранатомету РПГ-18, виявленого 18.02.2015 року в Ріпкинській гімназії та вподальшому знищеного.

В судовому засіданні експерти ОСОБА_125 та Шкуліпа Р.С. розяснили, що за наслідками проведених ними досліджень предметів, виявлених у Ріпкинській ЗОШ № 2, було встановлено, що на момент вилучення з місця події пускового пристрою від РПГ-18, він був непридатний до стрільби у звязку з тим, що з даного бойоприпасу вже був здійснений постріл, на що вказують сліди згорання пороху від реактивного двигуна, а також осколки гранати зі слідами вибухової речовини. Здійснення пострілу з РПГ, а не його самодетонація, підтверджується тим, що пусковий пристрій знаходився в неушкодженому стані. Частини предмета, який було виявлено і знешкоджено в Ріпкинській гімназії, являються рештками РПГ-18, який перебував у спорядженому стані, на що вказують рештки пускового пристрою та гранати.

З настанови по використанню реактивної протитанкової гранати РПГ-18 вбачається, що до поводження з нею не повинні допускатися особи, які не вивчили конструкцію РПГ та не засвоїли вимог безпеки поводження з гарантометом. РПГ-18 дозволяється транспортувати лише в похідному положенні та не допускати їх падіння. У випадку невикористання гранати, РПГ необхідно розряджати пострілом в сторону противника. У випадку повторної осічки, РПГ підлягає здачі до служби артозброєння з подальшим знищенням.

Висновком вибухотехнічної експертизи № 21 (Вт) від 11.03.2015 року підтверджується, що виявлені 18.02.2015 року в Ріпкинській гімназії предмети у виді металевої труби, металевого ящика, семи металевих фрагментів, двох картонних предметів циліндричної форми, являються фрагментом головної труби 122 мм. реактивного снаряду РСЗО Град; герметичною коробкою для зберігання набоїв; герметичними коробами для зберігання порохових зарядів ОГ-9П та осколками реактивної протитанкової гранати РПГ-18. Висновком балістичної експертизи № 154 від 28.02.2015 року підтверджується, що 120 предметів, вилучених 18.02.2015 року по АДРЕСА_2 , являються бойовими припасами, патронами калібру 5,45х39 мм. Патрони виготовлені заводським способом і придатні до стрільби.

Вилучений за місцем проживання ОСОБА_16 карабін МКМ-072С6, № НОМЕР_3 , калібру 7,62 мм., являється нарізним самозарядним мисливським карабіном, придатним для проведення пострілів. Вилучений за місцем проживання ОСОБА_16 ПМР № ХК-МШ-3195, є короткоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом, калібру 9 мм., призначеним для стрільби патронами несмертельної дії.

Вилучені за місцем проживання ОСОБА_16 14 предметів, схожих на набої, являються патронами калібру 9 мм., несмертельної дії.

Предмет, схожий на пневматичну гвинтівку, яка була вилучена за місцем проживання ОСОБА_16 , являється пневматичною гвинтівкою Наtsоn з оптичним прицілом ОСОБА_126 , калібру 4,5 мм., № НОМЕР_4 і не відноситься до категорії вогнепальної зброї.

З висновку криміналістичної експертизи № 17 від 17.03.2015 року вбачається, що вилучений 18.02.2015 року за місцем проживання ОСОБА_16 ніж, не являється холодною зброєю.

Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом до протоколу слідчого експеримента від 03.04.2015 року підтверджується, що ОСОБА_16 добровільно, в присутності понятих та захисників, розповів та показав, яким чином він 18.02.2015 року привіз до місця свого проживання предмети військового призначення, в тому числі два РПГ-18 та вподальшому доставив їх до Ріпкинської ЗОШ № 2 і Ріпкинської гімназії, передавши працівникам навчальних закладів.

В той же час, при слідчому експерименті ОСОБА_16 вказував, що в с.Пісках він отримав дозвіл взяти гранатомети у одного з солдатів і на той час не знав, що журналіст ОСОБА_20 вже взяла собі аналогічний предмет. Ці твердження ОСОБА_16 суперечать показам, які обвинувачений дав судовому засіданні, в тій їх частині, що він отримав дозвіл взяти собі відстріляні гранатометні корпуси у заступника командира батальйону ОУН ОСОБА_23 , а також в тій частині, що йому спочатку не було відомо про те, як ОСОБА_20 взяла собі гранатомет. Крім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_16 вказував, що до ЗОШ № 2 він сам заносив предмети військового призначення, які залишив в кабінеті ОСОБА_17 . В той же час, в судовому засіданні достовірно встановлено, що в приміщення ЗОШ № 2 обвинувачений заніс привезені речі за допомогою учнів ОСОБА_48 та ОСОБА_49 і вони були залишені не в кабінеті ОСОБА_17 , а в кабінеті заступника директора школи ОСОБА_55 . Під час слідчого експеримента ОСОБА_16 повідомив, що після вибуху він не заходив до приміщення школи, однак ці твердження спростовуються показами свідка ОСОБА_127 про те, що вони удвох з обвинуваченим забігали до приміщення, де знаходився епіцентр вибуху.

Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_84 та ОСОБА_91 , що до гаража в домоволодінні обвинуваченого мали доступ сторонні особи, в тому числі працівники міліції, які перед обшуком могли підкинути набої. Ці твердження ОСОБА_84 та ОСОБА_91 спростовуються показаннями ОСОБА_107 і ОСОБА_128 , які були присутніми в якості понятих під час обшуку.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_84 і обвинувачений проживають однією сімєю, а ОСОБА_91 доводиться рідною сестрою ОСОБА_84 , отже вони являються особами, заінтересованими в результатах розгляду справи.

З аналогічних підстав суд відхиляє твердження ОСОБА_95 та ОСОБА_96 про ймовірність того, що працівники міліції могли підкинути набої, які були вилучені в гаражі ОСОБА_16 .

Вказані особи перебувають у дружніх стосунках з сімєю обвинуваченого і також являються особами, заінтересованими в результатах розгляду справи.

Крім того, покази ОСОБА_95 та ОСОБА_96 різняться між собою і не узгоджуються зі змістом відеозапису до протоколу обшуку, дослідженого в судовому засіданні.

Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом протоколу обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_16 , підтверджується, що під стелею на полиці в гаражі домоволодіння АДРЕСА_2 , було виявлено 120 набоїв, поміщених в заводську укупорку, цілісність якої, до моменту виявлення, порушена не була.

У відповідності до п.8.6 Інструкції, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, музейна зброя - зброя, яка спеціально приведена в непридатний для стрільби стан та призначена виключно для експонування в музеях.

Абзацем 2 п.8.9 вказаної інструкції, до бойових припасів віднесено вироби одноразового використання, в тому числі патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби.

Пунктом 9.7 Інструкції визначено, що у навчальних закладах дозволено зберігати нейтралізовану вогнепальну зброю, що приведена на заводах-виготовлювачах чи в майстернях з ремонту зброї в стан, який виключає можливість здійснення пострілу без спеціальних ремонтних робіт.

Згідно п.9.12 вказаної Інструкції, для експонування в музеях та на виставках міномети, артилерійські гармати, танки, літаки з навчальним стрілецьким озброєнням відпускаються Міністерством оборони України, військовим округом, без дозволу органу внутрішніх справ. Інша зброя може бути придбана виключно за дозволом на придбання зброї, який видає орган внутрішніх справ.

Забороняється використовувати для експонування в музеях і на виставках зброю, знайдену в місцях минулих боїв, подаровану або передану громадянами, яка не зареєстрована в органах внутрішніх справ.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки він, без передбаченого законом дозволу, придбав, перевозив та зберігав бойові припаси, внаслідок недбалого зберігання яких, сталася смерть людини та тяжкі наслідки у виді отримання трьома особами тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а дії ОСОБА_16 стороною обвинувачення правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263, ст.264 КК України.

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_16 про відсутність його вини у вчиненні злочинів і розцінює такі покази як спосіб уникнення передбаченої законом відповідальності.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, обставини і наслідки їх вчинення, а також відомості про особу винного.

Обставин помякшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_16 , по справі не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно громадськими організаціями, до складу яких він входить. ОСОБА_16 був нагороджений грамотою та подякою від імені Голови СБ України та в.о. начальника УМВС України в Чернігівській області.

Обвинувачений раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину.

ОСОБА_16 вважається несудимим, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за згвалтування при обтяжуючих обставинах, викрадення приватного і колективного майна при обтяжуючих обставинах, грабіж при обтяжуючих обставинах.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_16 неможливе без ізоляції від суспільства і покарання йому необхідно визначити в межах санкцій ч.1 ст.263, ст.264 КК України, шляхом часткового складання, за правилами ст.70 КК України.

В строк відбування покарання ОСОБА_16 підлягає зарахуванню час затримання його в якості підозрюваного, з 18.02.2015 року по 20.02.2015 року, а також час перебування під вартою, з 20.02.2015 року по 27.03.2015 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні підтверджено причинно-наслідковий звязок між діями обвинуваченого і смертю потерпілої ОСОБА_17 , а також отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує, що в результаті винних дій ОСОБА_16 , потерпілим завдано душевних страждань, які ОСОБА_8 і ОСОБА_9 перенесли та переносять у зязку зі смертю доньки та дружини, що потребує від них додаткових зусиль, як для організації власного життя, так і для забезпечення фізичних і духовних потреб малолітнього ОСОБА_129 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_8 внаслідок отримання тілесних ушкоджень, переніс фізичний біль, поніс витрати на поховання дружини і своє лікування і вказана шкода підлягає стягненню з ОСОБА_16 .

Таким чином, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_16 , на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 100 000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, повязаної зі смертю потерпілої.

Вимоги ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок ушкодження здоровя, суд вважає за можливе задовольнити частково, в розмірі 20 000 грн.

Вимоги ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, а саме витрат на поховання дружини та лікування підлягають задоволенню, в розмірі 6 669 грн. 06 коп.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз, в розмірі 3256 грн. 94 коп., необхідно покласти на обвинуваченого.

Речові докази - мобільний телефон Нокіа з сім-картою Лайф, після набрання вироком чинності, підлягає поверненню законному володільцю ОСОБА_16 .

ПМР № ХКШ3195 калібру 9 мм., два магазини до нього, 14 набоїв спорядженими гумовими кулями; карабін МКМ № 072 С6 № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм., з коліматорним прицілом scp-rd40-r, до набрання вироком чинності, підлягають залишенню на зберіганні в Ріпкинському ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Ніж СМЕРШ-sm з чохлом та пневматична гвинтівка Наtsоn, з оптичним прицілом ОСОБА_126 , після набрання вироком чинності, підлягають поверненню законному володільцю ОСОБА_16 .

Два фрагменти головної труби РСЗО Град, пусковий пристрій від РПГ-18, фрагменти пускового пристрою від РПГ-18, перфоровану металеву трубу, 12 залишків протитанкової гранати РПГ-18, 3 картонних короби, 117 набоїв калібру 5,45х39 мм., 3 кулі та 3 гільзи, після набрання вироком чинності, необхідно знищити.

Оптичні носії з відеозаписами до протоколів слідчих дій, необхідно залишити в матеріалах справи.

Оптичні носії з фотознімками та аудіозаписом розмови ОСОБА_16 , підлягають залишенню в матеріалах справи.

Документи - копію настанови по РПГ-18, від 26.06.1973 року, ДСК екз. № 72934, необхідно залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_16 - визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.264 КК України та призначити йому покаранння:

-за ч.1 ст.263 КК України, у виді пяти років позбавлення волі;

-за ст.264 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити ОСОБА_16 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_16 в строк відбування покарання, час затримання його в якості підозрюваного, з 18.02.2015 року по 20.02.2015 року, а також час перебування під вартою, з 20.02.2015 року по 27.03.2015 року, включно, із розрахунку - один день затримання та один день тримання під вартою, за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_6 ), в якості відшкодування майнової та моральної шкоди 126 669 грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_7 ), в якості відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_5 ), в доход держави, процесуальні витрати в розмірі 3256 грн. 94 коп.

Речові докази - мобільний телефон Нокіа з сім-картою Лайф, після набрання вироком чинності, повернути законному володільцю ОСОБА_16 (т.1 а/п 133-135).

ПМР № ХКШ3195 калібру 9 мм., два магазини до нього, 14 набоїв спорядженими гумовими кулями; карабін МКМ № 072 С6 № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм., з коліматорним прицілом scp-rd40-r, до набрання вироком чинності, залишити на зберіганні в Ріпкинському ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області (т.1 а/п 47-48).

Ніж СМЕРШ-sm з чохлом та пневматичну гвинтівка Наtsоn, з оптичним прицілом Вushnеn, після набрання вироком чинності, повернути законному володільцю ОСОБА_16 (т.1 а/п 47-48).

Два фрагменти головної труби РСЗО Град, пусковий пристрій від РПГ-18, фрагменти пускового пристрою від РПГ-18, перфоровану металеву трубу, 12 залишків протитанкової гранати РПГ-18, 3 картонних короби, 117 набоїв калібру 5,45х39 мм., 3 кулі та 3 гільзи, після набрання вироком чинності, знищити (т.1 а/п 47-48, 164-165, 175-176, 187-188, 200-201).

Оптичні носії з відеозаписами до протоколів слідчих дій, залишити в матеріалах справи (т.1 а/п 29-30, 43-45, 56-57 т.2 а/п 173-174, 241-242 т.3 а/п 24-25, 59-60).

Оптичні носії з фотознімками та аудіозаписом розмови ОСОБА_16 , залишити в матеріалах справи (т.5 а/п 44-45, 71).

Копію настанови по РПГ-18, від 26.06.1973 року, ДСК екз. № 72934 - залишити в матеріалах справи (т.4 а/п 217-235).

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1