Справа № 642/9503/15к
Провадження № 1-кп/642/139/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді менеджера-експедитора на підприємстві «Днепрметизбуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.07.2004 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. ч.1, 2 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

-28.11.2005 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України в силу ч.ч.1, 4 ст. 70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 17.05.2011 року звільнений умовно-достроково на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 23 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
В перших числах серпня 2015 року ОСОБА_8 в ході розмови з раніше знайомим йому ОСОБА_9 дізнався про те, що колишня однокурсниця ОСОБА_10 . ОСОБА_6 , з якою останній підтримував дружні стосунки, продала квартиру та отримала гроші у сумі 19 000 доларів США, які вона може зберігати за місцем мешкання. 7 серпня 2015 року близько о 22 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, повторно, маючи єдиний намір на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, на автомобілі моделі «Dawoo» прибули до п. Пісочин Харківської області. З метою отримання інформації щодо місця розташування будинку, в якому мешкала ОСОБА_11 , ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 біля супермаркету «АТБ», розташованому при в`їзді до м. Пісочин. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 в групі з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, на вищевказаному автомобілі прибули до місця мешкання потерпілої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , та чекали нагоди потрапити до будинку.

8 серпня 2015 року близько 1 год. 00 хвил. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно раніше складеного плану, в групі з двома невстановленими в ході досудового слідства чоловіками, маючи намір скрити сліди злочину, одягли рукавички господарсько-побутового призначення білого кольору, які були придбані ними заздалегідь, підійшли до калитки будинку АДРЕСА_3 , де в той час знаходився ОСОБА_10 разом з ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_8 в групі з двома не встановленими в ході досудового слідства особами, маючи умисел, направлений на проникнення до житла, підійшов до ОСОБА_10 і наніс йому удар в область грудної клітини, після якого останній впав, надалі ОСОБА_8 , погрожуючи ОСОБА_10 не встановленим в ході досудового слідства предметом, відкрито заволодів його мобільним телефоном «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_1 , та наказав йому знаходитись на місті і не чинити опір. Далі кожен їз співучасників, виконуючи свою роль,їз застосуванням сили, потягли потерпілу ОСОБА_6 до будинку, щоб знайти гроші. Потрапивши до приміщення будинку, діючи узгоджено та швидко, ОСОБА_8 в групі з іншим співучасником приступили до пошуку грошей, а третій співучасник повалив потерпілу ОСОБА_6 на ліжко, і шляхом застосування насильства та погроз, намагався отримати у неї інформацію про місце знаходження грошей. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3576-ая/15 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, садна на голові, лівій руці та лівій нозі, відповідно до п.п. 2.3.2. «Б» 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №5 МРОЗ України від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не знайшовши грошей, вказані особи відкрито заволоділи мобільним телефоном «Самсунг GT-S7262» з номерами ІМЕІ: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №8283 від 18.11.2015 року 1 500 грн., який належав потерпілій ОСОБА_6 , та зірвали з шиї потерпілої ланцюг з підвісом у вигляді ладанки, виготовленої їз металу 585 проби загальною вагою 14 грам вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 8283 від 18.11.2015 року - 7 920 грн. З викраденим майном з місця кримінального правопорушення зникли, після чого розпорядились викраденим за власним розсудом.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 в групі з іншими співучасниками спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнові збитки згідно висновку товарознавчої експертизи № 8283 від 18.11.2015 на загальну суму 9 420 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, пояснив, що він дійсно знайомий з Черкашиним. 7 серпня 2015 року він зустрічався з Черкашиним увечері. Черкашин зателефонував йому, та коли він - ОСОБА_12 - сказав йому, що їде в Дніпропетровськ на своєму автомобілі, то ОСОБА_13 попросив його забрати біля ринку Барабашово у м. Харкові двох чоловіків та відвезти їх куди вони скажуть. Він - ОСОБА_12 - за проханням ОСОБА_13 на своєму автомобілі в 1 час 8 серпня 2015 року забрав двох незнайомих чоловіків біля ринку Барабашово та відвіз їх до ОСОБА_14 , де висадив біля автовокзалу, після чого вони дали йому два мобільних телефони - моделі «Самсунг» білого кольору та телефон чорного кольору, який сказали віддати ОСОБА_13 . Телефон білого кольору «Самсунг» вони віддали йому в порядку оплати за проїзд, та він продав його на наступний день на ринку за 700 грн. Потім потерпіла його впізнала як особу, яка нібито напала на неї, однак він ніякого грабежу не вчиняв, в будинку у потерпілої не був. Вважає, що впізнання його потерпілою проведено з порушеннями законодавства, серед статистів були працівники міліції. Крім того, він працівниками міліції був незаконно затриманий у Дніпропетровську та привезений до ОСОБА_15 , з цього приводу зі скаргами нікуди не звертався.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що на початку березня 2015 року вона випадково зустрілась з колишнім однокурсником ОСОБА_13 . Після цього вони продовжили спілкування, та після того як він потрапив у аварію, вона його відвідувала в лікарні. Вона розповідала йому, що за 19 500 доларів США продала квартиру та має намір придбати квартиру в Пісочині, де проживав ОСОБА_13 , та цікавилась у нього щодо можливості придбати квартиру в ОСОБА_16 .7 серпня 2015 року Черкашин їй зателефонував, сказав,що їде в Полтаву увечері, та хоче заїхати до неї на каву. Пізно увечері він приїхав, сказав, що чекає автомобіль. Йому хтось зателефонував, він сказав, що буде через 40 хвилин, нікуди не торопився, чогось затримувався. Вони сиділи у дворі, потім десь о 1 год. ночі вона пішла його проводжати до калитки, стояла, опершись о ворота, та побачила трьох чоловіків у білих рукавичках. Один з них попросив у ОСОБА_13 цигарку, після чого один з чоловіків наніс удар ОСОБА_13 , а другий чоловік наніс удар їй в обличчя, вона упала, їй закрили рота, та двоє чоловіків потягли її в будинок, де положили на ліжко, обличчям до двері, били по спині та вимагали сказати, де гроші від продажу квартири, сказали, що їм відомо про продаж квартири. Така інформація стосовно продажу квартири була у ОСОБА_13 . Їй наносили удари по обличчю, спині, зліва по нозі. Один з чоловіків пішов далі по коридору у будинку. Вона сказала, що гроші у батьків, та з їх розмови зрозуміла, що їм відомо й те, що її батьки на дачі. Один чоловік знаходився з нею в кімнаті, бив її по спині, притиснув її за обличчя, тримав на ліжку. Двоє чоловіків були в будинку. Вона бачила, як ОСОБА_12 , якого вона впізнала пізніше, рився в ящиках, був у кімнаті. Серед них був ОСОБА_12 , якого вона потім впізнала при проведення впізнання. Той, хто тримав її та бив, зірвав з неї ланцюжок, розірвавши його. Вона бачила, що зі стола забрали її телефон «Самсунг» білого кольору. Один з чоловіків, які були у будинку,покликав чоловіка, який її тримав, та він відійшов. Вона миттєво скористалась цим та вибігла з будинку, спустила собаку та закрилась в гаражі. Вона бачила, як забрали її ноутбук, та потім вони його викинули у дворі. Вона почула, що був включений двигун у автомобілі, та Черкашин поїхав. Потім ОСОБА_13 їй сказав, що йому нанесли сильний удар, та він «відключився». У будинку було все перевернуто. Вона викликала міліцію, та після цього ОСОБА_13 зник. Обличчя у всіх трьох нападників були відкриті, всі були у рукавичках та бейсболках, вона категорично стверджує, що серед них був ОСОБА_12 . Шаповала вона впізнала серед пред`явлених їй на впізнання осіб. У неї забрали телефон «Самсунг» білого кольору, золотий ланцюг 12 грамів з ладанкою 2 грами, сережка втратилась;

- фактом впізнання потерпілою ОСОБА_6 серед пред`явлених 4 осіб - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 останнього як особу, яка в ніч з 7 на 8 серпня 2015 року вчинила відносно неї розбійний напад, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.09.2016 року, та фотографіями до нього (а.с.150-156, т.1);
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив в судовому засіданні, що з потерпілою ОСОБА_20 вони разом навчались, та періодично спілкувались. Раніше вона відвідувала його в лікарні та розповідала, що продала будинок. Вони домовились, що 7 серпня 2015 року він приїде до неї додому в гості. У той же вечір, коли починало темнити, йому зателефонував ОСОБА_8 , якого він знає як друга свого приятеля, та просив його під`їхати в Пісочин. Він - свідок - приїхав на своєму автомобілі, а ОСОБА_12 на своєму на автомобілі моделі «Dawoo», та вони зустрілись біля супермаркету «АТБ», при в`їзді до м. Пісочин. Шаповал йому казав, що їде в ОСОБА_21 . Вони поговорили. У автомобілі з ОСОБА_12 ще були якісь чоловіки. Вони поїхали в ОСОБА_21 . В ході розмови він - ОСОБА_13 - показав, де проживає його знайома ОСОБА_22 , та сказав, що поїде до неї. В ході розмови він сказав ОСОБА_12 , що вона продала квартиру. Потім увечері 7 серпня 2015 року, трохи запізнившись, він приїхав до ОСОБА_22 , вони спілкувались, пили каву. Шаповал йому телефонував в той час, коли він був у ОСОБА_22 , та він йому відповів, що буде через 40 хвилин, а зараз він у ОСОБА_23 . Пізно увечері він зібрався їхати додому. Він побачив, що біля автомобіля ходять якісь чоловіки, спрацювала сигналізація, вони з ОСОБА_23 вишли з двору та стали біля калитки. Він побачив, що три чоловіка йшли по вулиці. Один чоловік в бейсболці попросив у нього цигарку, він дав, та той сказав,чому одну, та вдарив його кулаком в грудну клітину, від чого він впав на землю та вдарився обличчям о шифер. Чоловік наказав йому лежати, бо буде гірше, його спину чимось підперли та наступили на ногу, та таким чином тримали. Один з хлопців, які підішли до них, коли вони були з ОСОБА_22 у воріт та наніс йому удар, був схожий на ОСОБА_12 , однак категорично стверджувати, що серед нападників був ОСОБА_12 , він не може. Ірина закричала, покликала його. Він попросив не чіпати дівчину. Потім вибігла собака, та біля нього проскочили два чоловіка. ОСОБА_23 сказала, що на неї напали, шукали гроші від продажу будинку, забрали ланцюжок та телефон. Комп`ютер лежав на підлозі у кімнаті, ланцюжка на її шиї не було. Він їй сказав, щоб викликала міліцію, телефон у нього зник після нападу. ОСОБА_22 зателефонувала з міського телефону батькам та викликала міліцію, а потім зателефонувала чоловіку. Він чекав працівників міліції, однак не дочекався та поїхав у своїх робочих справах. Через декілька місяців працівники міліції йому віддали його мобільний телефон, сказали, що вилучили у ОСОБА_24 . Потім він дізнався, що його шукають працівники міліції, та сам приїхав в райвідділ міліції. Через декілька місяців він в районі Баварії був затриманий, його допитували. Потім привели ОСОБА_12 , у якого вилучили його - свідка - телефон. Хто вчинив грабіж у ОСОБА_22 , він не знає. Пояснив, що ніякого відношення до грабежу він не має;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив в судовому засіданні, що разом з іншим чоловіком 23 вересня 2015 року був запрошений для участі у якості понятого при проведенні слідчої дії - впізнання в приміщенні Ленінського райвідділу міліції. Впізнання відбувалось у другій половині дня. Потерпіла жінка впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 серед пред`явлених для впізнання інших осіб, як особу, який проник у її житло та викрав її майно. Він повністю підтверджує викладені в протоколі впізнання обставини. Всі особи, які були пред`явлені для впізнання, були в цивільному одязі, різких відмінностей у зовнішності він не помітив;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який в пояснив в судовому засіданні, що був присутнім 23 вересня 2015 року у якості понятого при проведенні впізнання. Потерпіла жінка впізнала серед інших пред`явлених осіб ОСОБА_12 , який вчинив відносно неї злочин. Всі пред`явлені особи були в цивільному одязі. Потерпіла впізнала його відразу, впевнено, по обличчю та одягу, вона описала, в чому він був одягнений, казала, що чітко запам`ятала його обличчя. Він повністю підтверджує викладені в протоколі обставини, на даний час деталей не пам`ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив в судовому засіданні, що був присутнім 23 вересня 2015 року у якості статиста у числі інших 4 осіб при проведенні впізнання потерпілої ОСОБА_22 особи, яка її вночі пограбувала. ОСОБА_22 впевнено вказала на ОСОБА_12 , був складений протокол впізнання, та він повністю підтримує дані, які в ньому викладені. Впізнання проводилось у присутності двох понятих;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_19 , даними в судовому засіданні;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_18 , допитаного в судовому засіданні;

- даними протоколу огляду місця події - домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 , в якому зафіксовано,що у приміщеннях будинку безлад, витягнути шухляди, розкинути по підлозі речі згідно з протоколом огляду місця події від 8 серпня 2015 року, та фототаблицею до нього (а.с.4-29, т.1);

- висновком судово-медичної експертизи № 3576-ая/15 від 10.08 - 10.09.2015 року, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого ОСОБА_6 причинені наступні тілесні ушкодження: синці на руках, садна на голові, лівій руці та лівій нозі, які утворились за механізмом терця-ковзання, в результаті дії як мінімум семи травматичних дій, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли утворитись за 2-3 дня до огляду (до 10 серпня 2015 року) (а.с.53-54, т.1);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 8283 від 18.11.2015 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Самсунг Galaxy star plus» модель 7262 становить 1 500 грн., золотих ювелірних виробів, 585 проби: ланцюга вагою 11,20 грам, вартістю 6 720 грн., підвісу вагою 2 грами, вартістю 1 200 грн., а всього 7 920 грн.(а.с.85-87, т.2);
- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка пояснила в судовому засіданні, що 8 серпня 2015 року приїхав її чоловік - ОСОБА_10 - з побитим обличчям, та розповів, що був свідком злочину. Розповів, що він гостював у своєї знайомої ОСОБА_23 в районі Холодної гори, на вулиці у нього попросили цигарку нанесли йому удар, після чого він втратив свідомість. У нього забрали телефон «Самсунг» на дві сім-картки. Він розповів, що ОСОБА_23 намагались пограбувати. Він поїхав 8 серпня 2015 року до матері, а до неї додому приходили з обшуком працівники міліції. Потім ОСОБА_13 затримали та відвезли в ОСОБА_29 райвідділ міліції. Коли він приїхав, вони разом поїхали до райвідділу міліції. Через деякий час його затримали на вулиці на Баварії, та він знаходився в райвідділі;

- показаннями свідка ОСОБА_30 ,чоловіка потерпілої ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що о 4 год ранку 8 серпня 2015 року йому зателефонувала дружина, попросила прийти. Він знаходився недалеко, прийшов до неї та побачив, що в будинку все перевернуто, дружина в шоковому стані, побита. Ірина розповіла,що о 22 год. до неї приїхав знайомий ОСОБА_13 , тягнув час, чомусь не уходив, доки не відключили вуличне освітлення. Він зібрався уходити, вони вийшли на вулицю, однак він запалив та чогось чекав. Йшли три чоловіка по дорозі, один попросив у ОСОБА_13 запалити, та наніс йому удар, потім нанесли удар ОСОБА_23 , затягли її в будинок. Цим чоловікам було відомо,що вона продала квартиру. Грошей в будинку не було. Вони перевернули все в будинку. Її тримав чоловік,а коли він відволікся, вона вискочила, відпустила собаку та зачинилась в гаражі. Після цього викликала міліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_4 , напроти будинку ОСОБА_22 . У серпні 2015 року вночі вони з чоловіком проснулись від тривалого лаю собаки з домоволодіння потерпілої, приблизно о 2 год. вона вийшла подивитись на вулицю, що сталося, та почула з домоволодіння ОСОБА_22 голосну розмову, чула жіночій та чоловічій голос, однак про що йшла розмова, вона не чула. Вона побачила, що біля будинку стояв автомобіль з включеним фарами, вулиця була не освітлена. Вона нікого не бачила. Вранці вона побачила біля будинку потерпілої працівників міліції та довідалась, що було вчинено грабіж;

- даними про добровільну видачу в кабінеті слідчого в приміщенні Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 мобільного телефону марки Samsung GТ-85610; imei НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора МТС № НОМЕР_5 , який, як пояснив при видачі ОСОБА_8 , належить його знайомому ОСОБА_32 , який проживає в м. Харкові, згідно з протоколом огляду місця події від 23 вересня 2015 року. (а.с.148-149, т.1).
В суді ОСОБА_8 підтвердив, що телефон марки «Samsung GТ-85610» належить ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_13 також підтвердив факт належності йому вказаного телефону, зазначивши, що після нанесення йому удару біля калитки, він впав, та телефон у нього після цього зник;

- даними про визнання речовим доказом вказаного мобільного телефону (а.с.27-28, т.2);

- даними роздруківок телефонних дзвінків, вилучених на підставі ухвал слідчого судді, з телефону ІМЕІ НОМЕР_1 , номеру НОМЕР_6 , належного ОСОБА_13 , з яких вбачається, що на цей номер з початку серпня, а також 7 серпня 2015 року з телефонного номеру НОМЕР_5 , належного ОСОБА_8 , що він сам підтвердив в судовому засіданні, здійснювались чисельні телефонні дзвінки. Телефон ІМЕІ НОМЕР_1 було виявлено у ОСОБА_8 23 вересня 2015 року. Вказане свідчить про часте спілкування між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в день вчинення злочину,та до злочину, а факт наявності телефону, належного ОСОБА_13 , у ОСОБА_12 підтверджує причасність ОСОБА_12 до цього злочину (а.с. 40-81, т.21).

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази, надані стороною обвинувачення, є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину за попередньою змовою групою осіб, а доводи сторони захисту про недоведеність його участі у вчиненні злочину суперечать вказаним доказам та є неспроможними.

Так, захисник ОСОБА_33 послався на те, що, зі слів свідка ОСОБА_13 в суді, до нього застосовувались працівниками міліції фізичне та психічне насильство, внаслідок чого він на досудовому слідстві підписав протокол допиту, де зазначено нібито ОСОБА_8 був учасником розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6 , тому його показання в суді, на думку захисника, свідчать про непричетність ОСОБА_8 до вказаного злочину. Крім того, і обвинувачений ОСОБА_8 посилався на те, що в ході досудового розслідування до нього застосовувалися недозволені методи ведення слідства, з метою примушування до визнання провини у вчиненні вказаного злочину.

Проте відповідно до положень ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Виходячи з зазначених положень, суд не посилається ані на показання свідка ОСОБА_13 , ані на показання обвинуваченого ОСОБА_8 , дані в ході досудового розслідування, а посилається на показання свідка ОСОБА_13 , дані ним безпосередньо в судовому засіданні.

Вищенаведені показання ОСОБА_13 свідчать на користь обвинувачення та разом з іншими доказами викривають ОСОБА_12 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Показання свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні щодо того, що він розповідав ОСОБА_12 про те, що потерпіла продала квартиру, та показував йому місце її проживання, під час вказаних подій біля будинку бачив чоловіка, схожого на ОСОБА_12 , повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_22 , яка категорично впізнала ОСОБА_8 , як одного з осіб, що проникли до її житла, свідчать на користь обвинувачення та у сукупності з іншими вищенаведеними доказами викривають ОСОБА_12 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_33 також послався на пояснення свідка ОСОБА_34 ( ОСОБА_12 ) - сестри обвинуваченого, з яких, на його думку, випливає, що ОСОБА_8 перебував у статусі особи, яка була затримана без ухвали слідчого судді, відповідно до ст.ст. 208, 209 КПК України, отже був позбавлений можливості реалізувати надані затриманій особі процесуальні права.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_35 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_12 ), рідна сестра обвинуваченого, пояснила, що 23 вересня 2015 року о 18 год. 30 хвил. брат пішов на роботу, однак потім телефонували з роботи, що його там не було. Їй зателефонував батько та повідомив, що знайомий ОСОБА_36 , який займався продажем телефонів, розповідав йому, що сина привозили до нього - ОСОБА_37 - в наручниках, та запитували про телефон. Вона писала заяву про розшук брата. 24 вересня 2015 року їй зателефонувала слідчий ОСОБА_38 та повідомила, що брат знаходиться в міліції. Після цього вона просила припинити перевірку, та зазначила в заяві, що претензій до працівників міліції не має.

Однак показання цього свідка не є належними та допустимими доказами незаконного затримання обвинуваченого, оскільки вказаний свідок не була очевидцем незаконного затримання ОСОБА_8 та застосування до нього наручників, а підстави для визнання її показань з чужих слів допустимими, визначені ч.2 ст. 97 КПК України, відсутні, оскільки вона є рідною сестрою обвинуваченого та є зацікавленою особою в результатах розгляду даної справи.

Як встановлено судом, ані ОСОБА_8 , ані його захисник ОСОБА_33 з заявами та скаргами стосовно його незаконного затримання не звертались, хоч 7 жовтня 2015 року ОСОБА_8 було укладено договір з адвокатом ОСОБА_39 про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженні. Крім того, надані стороною захисту документи свідчать про те, що ОСОБА_35 зверталась до органів міліції з приводу пошуку брата, однак після повідомлення слідчого звернулась з заявою не проводити ніякої перевірки та зазначила, що не має претензій до працівників міліції.

Захисник ОСОБА_33 також послався на те, що впізнання потерпілою ОСОБА_8 проведено з порушенням ст. 228 КПК України - суду не надано окремих протоколів, складених в порядку ч.1 ст. 228 КПК України про те, що слідчим було з`ясовано, чи може потерпіла впізнати пред`явлену особу, за якими ознаками, та за яких обставин вона його бачила та за якими ознаками впізнала. Зазначив, що в порушення ч.2 ст. 228 КПК України були пред`явлені для впізнання особи з різкими відмінностями в одязі, зрості, статурі. Крім того, поняті не були зареєстровані в журналі відвідувачів, запрошених та доставлених до Ленінського РВ, а час перебування ОСОБА_12 у РВ не співпадає з часом проведення впізнання згідно з протоколом. Також послався на те, що в протоколи пред`явлення особи для впізнання не вказано технічні характеристики пристрою, на який здійснювалась фото фіксація слідчої дії, та відсутні кольорові фотографії, відсутні дані про особу, що провадила фіксацію цієї слідчої дії, не вказаний носій, на який здійснювався запис, не зазначені інші відомості.

Крім того, захисник послався на те, що протокол огляду місця події не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, оскільки не зазначені відомості про всіх присутніх осіб, відсутня інформація про їх повідомлення про застосування технічних засобів фіксації,характеристики цих засобів та носіїв інформації, умови та порядок їх використання, спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу, матеріали провадження не містять картки пам`яті формату, на який здійснюється запис фотоапаратом «Сanon А», та в порушення ст. 107 КПК України не наданий оригінальний примірник технічного носія інформації, на який здійснювалась фіксація процесуальних дій огляд місця події та впізнання особи.

Суд відкидає вказані доводи сторони захисту з таких підстав.

Факт впізнання потерпілою ОСОБА_40 з участю вказаних понятих підтверджений як показаннями потерпілої ОСОБА_6 , так і вищенаведеними показаннями допитаних судом у якості свідків понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , статистів ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які підтвердили викладені в протоколі обставини, а також фотографіями до протоколу пред`явлення особи для впізнання, де зафіксовані вказані особи. Будь-яких зауважень з приводу проведення впізнання ОСОБА_8 не вказав, про що зазначено у протоколі. Крім того, і сам ОСОБА_8 не заперечує, що проводилось впізнання, в ході якого потерпіла впізнала його, та при цьому були присутні двоє понятих чоловічої статі.

За таких обставин невідповідність зазначеного часу в журналі відвідувачів РВ з часом, вказаним у протоколі пред`явлення осіб для впізнання, не є підставою для визнання протоколу впізнання потерпілою ОСОБА_8 недопустимими доказом. Та обставина, що у витягу з журналу обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області за вересень 2015 року відсутній запис щодо перебування у приміщенні міліції понятого ОСОБА_25 , не спростовує факту проведення такого впізнання з участю вказаного понятого та понятого ОСОБА_26 , запис про відвідування відділу міліції яким 23.09.2015 року міститься у вказаному журналі.

В протоколі зазначено, що впізнала ОСОБА_6 ОСОБА_8 , як особу, що вчинила напад на неї, за зростом, структурою тіла,очами, поглядом. Перед проведенням впізнання зафіксований опис вказаної особи зі слів ОСОБА_6 - вік 30-35 років, худорлявої статури, русе коротке стрижене волосся. ОСОБА_8 повністю відповідає цьому опису.

Отже, впізнання проведено з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, протокол пред`явлення особи для впізнання відповідає вимогам ст. 231 КПК України,тому суд визнає дані, викладені в протоколі, допустимими та належними доказом.

Посилання обвинуваченого на те, що серед пред`явлених для впізнання осіб були працівники міліції не заслуговує на увагу , оскільки ст. 228 КПК України не містить заборони щодо участи працівників міліції у проведенні вказаної слідчої дії у якості осіб, які пред`являються для впізнання. Допитані свідки, присутні при проведення впізнання, а також потерпіла, підтвердили, що усі пред`явлені для впізнання особи були у цивільному одязі, та вказане вбачається з фотографій, доданих до протоколу впізнання.

Також захисник послався на те, що протоколи слідчих дій - протокол огляду місця події ,протокол огляду речей Шаповала, протокол пред`явлення особи для впізнання складені неповноважною особою, не слідчим ОСОБА_41 , чи ОСОБА_42 , які згідно з витягу з ЄРДР уповноважені провадити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а іншими особами, тому вказані докази є недопустимими.

Однак доводи захисника щодо проведення слідчих дій неповноважною особою спростовані наданою прокурором постановою першого заступника начальника Ленінського РВ- начальника СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_43 від 08.09.2015 року, відповідно до якого у даному кримінальному провадженні № 0002146 визначена група слідчих у складі: ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , та старшим групи призначено ОСОБА_46 , який доручено керувати діями інших членів слідчої групи.

Протокол огляду місця події також цілком відповідає вимогам ст. 237 КПК України.

Кримінально-процесуальним законодавством не передбачено обов`язкового долучення цвітних фотографій до протоколів.

Крім того, на думку захисника, під видом огляду місця події в приміщенні РВ фактично завуальований особистий обшук ОСОБА_8 . Вказане спростовується заявою ОСОБА_8 , написаною власноруч, де він надав добровільну згоду на огляд його речей.

Носій інформації з роздруківкою телефонних розмов відповідає вимогам ст. 85 КПК України щодо належності та ст.86 КПК України щодо допустимості доказів, оскільки вказані докази отримані у порядку, передбаченому КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, та складено опис вилучених речей та документів, тому доводи сторони захисту щодо недопустимості вказаних доказів також є необґрунтованими.

Суд погоджується з доводами сторони захисту щодо визнання неналежним доказом протоколу огляду предметів від 5 листопада 2015 року (а.с.22, том 2), оскільки вказаний протокол не заповнений, не містить жодної інформації, яка б стосувалась даного кримінального провадження, та не відповідає вимогам ст. 85 КПК України щодо належності доказів, тому суд не приймає його до уваги.

Оскільки видані ОСОБА_8 ще два мобільні телефони марки «Samsung» SGH-Е770», imei НОМЕР_7 , без картки; «Samsung Duos», imei НОМЕР_8 , НОМЕР_9 з карткою МТС № НОМЕР_10 , які, як пояснив ОСОБА_8 , належать йому, не містять інформації, що має значення для даного кримінального провадження, суд визнає вказані речові докази неналежними відповідно до положень ст.85 КПК України.

Надані стороною обвинувачення висновки судово-дактилоскопічних експертиз №269 від 28.08.2015 року, №268 від 27.08.2015 року, №267 від 28.08.2015 року, судово-трасологічної експертизи №270 від 26.08.2015 року не містять будь-яких фактичних даних, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, не підтверджують та не спростовують обвинувачення, тому суд згідно з положеннями ст. 85 КПК України вважає вказані докази у даному кримінальному провадженні неналежними.

Інші доводи сторони захисту є несуттєвими та не спростовують наданих стороною обвинувачення доказів.

Допитані за клопотанням сторони обвинувачення свідки та потерпіла далі логічні, послідовні показання, узгоджені між собою та з іншими доказами у провадженні та їх достовірність та правдивість не викликає у суду жодних сумнівів.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_13 був раніше знайомий з ОСОБА_12 , розповів йому про намір ОСОБА_22 придбати квартиру, показав йому будинок, де вона проживає, та в той же день і мало місце проникнення до її житла та відкрите викрадення майна з застосуванням до неї насильства. Черкашин підтвердив,що саме у ОСОБА_12 був виявлений належний йому телефон, який у нього забрали невідомі особи, коли йому був нанесений удар біля калитки у домоволодіння потерпілої.

Крім того, потерпіла ОСОБА_22 чітко вказувала, хто з обвинувачених та яку роль при вчиненні кримінальних правопорушень виконував, і жодних сумнівів щодо вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_8 відносно неї кримінальних правопорушення не висловлювала, навпаки, категорично стверджувала, що запам`ятала та впізнала ОСОБА_8 , а тому відсутні підстави для сумніву у правдивості її показань.

Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, надані стороною обвинувачення докази узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» , який застосовується при оцінці доказів згідно з рішеннями Європейського Суду з прав людини, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Суд приходить до висновку, що заперечуючи свою участь у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_8 має на мету уникнути відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло,та його дії кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у психіатра не перебуває. Раніше двічі судимий, у тому числі за вчинення корисливого злочину з застосуванням насильства.

За місцем перебування у Харківському слідчому ізоляторі характеризується нейтрально, стягнень та заохочень не має.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують його є покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд також не вбачає.

З урахуванням вимог ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, кількість кваліфікуючих ознак вчиненого кримінального правопорушення,відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують його покарання, наведені дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який не усвідомив свою вину.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 15 500 грн. - вартості викраденого майна. При вирішенні питання щодо цивільного позову суд виходить з положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України,а також роз`яснень, викладених у пункті п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27 березня 1992 року, відповідно до яких відшкодуванню підлягають в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 8283 від 18.11.2015 року ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону «Самсунг Galaxy star plus модель 7262 становить 1 500 грн., золотих ювелірних виробі, 585 проби: ланцюга вагою 11,20 грам, вартістю 6 720 грн., підвісу вагою 2 грами, вартістю 1 200 грн., а всього 7 920 грн.
Суд вважає наданий висновок об`єктивним, вмотивованим, при проведенні дослідження у зв`язку з відсутністю об`єктів дослідження експертом застосовано порівняльний метод. Вказаний висновок складений відповідно до Методичних рекомендацій та Методик визначення вартості майна, інших нормативних актів, на які є посилання у висновку, та суд кладе його в основу при вирішенні цивільного позову.

Таким чином, заявлений цивільний позов підлягає задоволенню частково, у розмірі 9 420 грн. згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого майна.

Процесуальні витрати на проведення судово - криміналістичних експертиз НДЕКЦ №269 від 28.08.15 у розмірі 491 грн. 04 коп.; № 268 від 27.08.15-368 грн. 28 коп.; № 267 від 28.08.15- 368 грн.28 коп.; № 270 від 26.08.15 -368грн. 28 коп., а всього у сумі 1 595 грн. 88 коп. слід стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення воли.

Строк покарання рахувати з 24 вересня 2015 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області №27.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою з 24 вересня 2015 року по день постановлення даного вироку, їз розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 15 500 грн., заявлений ОСОБА_6 , задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 9 420 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 595 грн. 88 коп.

Речові докази:мобільний телефон мобільних телефонів марки «Samsung» SGH-Е770», imei НОМЕР_11 / НОМЕР_12 , переданий на зберігання ОСОБА_47 , залишити у його розпорядженні; шкатулку металеву з рожевими квітами, шкатулку срібляну, шкатулку пластикову, маленьку шкатулку з розписом, бирку на золотий ланцюжок, коробок від телефону «Samsung» з паспортом до нього, передані потерпілій ОСОБА_6 , залишити у її розпорядженні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1