АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2002/16 Справа № 204/4895/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, який проживає по АДРЕСА_1 , судимого вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2016 року захиснику ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно ст.81 КК України.

Суд першої інстанції відмовляючи захиснику ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в задоволенні клопотання виходив із того, що термін часу відбування призначеного судом покарання засуджений ОСОБА_7 відбував в СІЗО м. Дніпропетровська з 16 червня 2016 року, що є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення новий кримінальних правопорушень.

В частині відшкодування засудженим ОСОБА_7 шкоди потерпілому суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди мале місце ще до набрання вироком щодо засудженого законної сили та було враховано судом апеляційної інстанції у якості обставин, що пом`якшує покарання, при винесенні ухвали та призначенні покарання.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали суду та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання в інтересах засудженого ОСОБА_7 щодо застосування умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема позбавлено засудженого права на останнє слово, внаслідок чого було порушено право на захист.

Також захисник в апеляційній скарзі зазначає, що суд з незрозумілих причин не взяв до уваги та не проаналізував позицію представника установи, у судовому засіданні, який не заперечував проти задоволення клопотання та факту відбування засудженим ОСОБА_7 протягом усього його строку з 08 січня 2014 року до часу розгляду клопотання у Дніпропетровській установі відбування покарання №4, що безперечно свідчить як про наявність достатності часу для вивчення особистості засудженого так і підтвердження сумлінної поведінки протягом усього часу відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які просили ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_8 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просила апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.01.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016р. перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення, так як термін часу відбування призначеного судом покарання засуджений ОСОБА_7 відбував в СІЗО м.Дніпропетровська з 16 червня 2016 року, що є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення новий кримінальних правопорушень, відшкодування засудженим шкоди потерпілому, що мале місце до набрання вироком законної сили та було враховано судом апеляційної інстанції у якості обставин, що пом`якшує покарання, при винесенні ухвали та призначенні покарання, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4