Справа № 464/8303/13-к
пр.№ 1-кп/464/19/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.12.2014 Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 від 06.03.2013 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, українки, не одруженої, з середньою освітою, проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше засудженої: 23.07.2001 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.141 КК України до позбавлення волі на 3 роки із застосуванням ст..46-1 КК України від терміновано виконання вироку на 2 роки із сплатою штрафу 680 грн., 28.01.2008 року Галицьким районним судом м.львова по ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на 2 роки, 12.06.2013 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до сплати штрафу в сумі 1190,00 грн. в дохід держави, 07.10.2013 року Галицьким районним судом м.Львова по ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до 4 місяці арешту та штраф 1190,00 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 повторно маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, 05.03.2013 року близько 18 год. 10 хв., перебуваючи в приміщенні Львівської міської клінічної лікарні №8, що на вул..Навроцького,23 у м.Львові, зайшла в один із кабінетів, який був відчинений, помітивши на столі жіночу сумочку чорного кольору, за відсутності будь-кого у приміщенні хто б міг за нею спостурігати, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала дану сумочку в якій знаходилось особисте майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Київстар Terra», в якому знаходилась карта пам*яті на 1 гігабайт, вартістю 827,10 грн., карточка мобільного оператора «Київстар», відновлення якої коштує 60 грн., жіночий гаманець в якому знаходились 900 грн., косметичка, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1787,10 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася та надала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями повторно вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином вчиненим повторно середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружена, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, неодноразово була засуджена за корисливі злочини.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують її покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджена 17.10.2013 року Галицьким районним судом м.Львова та 15.11.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова, крім того ОСОБА_5 винна ще і в кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді, вчиненому нею до постановлення вказаних вироків, судом вбачається необхідність у призначенні покарання ОСОБА_7 із врахуванням ч.4 ст.70 КК України, за правилами передбаченими ст.72 КК України.

З врахуванням до ч.3 ст.72 КК України, основне покарання призначене за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2013 року у виді штрафу в розмірі 1190 грн. підлягає самостійному виконанню.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник заявила клопотання про застосування до неї амністії та звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», з наслідками застосування амністії ознайомлена.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як визначено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Стаття 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: в) осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Львівським обласним управлінням юстиції 19.08.2003р., ОСОБА_5 є матір*ю неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За наведених обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_10 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому вона підлягає звільненню від основного покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Судові витрати в сумі 293,40 грн. стягнути з обвинуваченої в дохід держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію», суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України остаточно визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком два роки шість місяців зі сплатою штрафу 1 190 грн., який виконується самостійно.

В строк відбування покарання зарахувати частково відбуте ОСОБА_12 за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2013 року покарання у виді арешту.

Звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід Шев*якову ОСОБА_13 змінити з тримання під вартою на особисте зобов*язання , звільнивши її негайно з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Київстар» ІМЕІ № НОМЕР_2 з картою пам*яті на 1 гігабайт , розкладну сумочку у вигляді сунички, пластикову картку від мережі супермаркету «рукавичка», жіночу косметичку повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 293,40 грн. судових витрат.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: