АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1021/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0002521 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

Київської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Деснянського

районного суду м. Києва від 02.07.2015 за ч.2 ст. 185 КК України на 3

роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України,

звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим

строком на 2 роки,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.07.2015, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки ухвалено виконувати самостійно.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 20.02.2015 приблизно о 17 годині, перебуваючи в приміщенні магазину «Кокодрило», розташованого в приміщенні ТЦ «Дитячий пасаж», що за адресою: м. Київ, вул. А.Малишка, 5, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав 4 дитячі куртки, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4152 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. При цьому просить врахувати його стан здоров`я і те, що він має низку тяжких захворювань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), є правильною.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував матеріали, що характеризують його особу, а саме те, що він на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з 1996 року, позитивно характеризується, стан його здоров`я, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, і призначив йому покарання у виді 3 місяців арешту, яке є мінімальним, передбаченим санкцією ч.2 ст. 185 КК України, з яким колегія суддів погоджується.

Підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, які до того ж враховані судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив умисний злочин, підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України, навіть з урахуванням стану його здоров`я, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4