Провадження № 1-кс/344/3700/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 26.12.2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду із скаргою на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 26.12.2012 року.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги, зазначили, що скаржник вже не вперше звертається із скаргою на постанову, він не є власником автомобіля, а користується ним по довіреності, а сам автомобіль є речовим доказом на викрадений з іноземної держави.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора чи слідчого, в т.ч. у не поверненні тимчасового вилученого майна згідно статті 169 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення № 0000951 від 26.12.2012 року за ч.4 ст.190, ст..290 КК України.

Стаття 169 КПК України передбачає випадки повернення особі тимчасово вилученого майна.

Скаржник зазначає, що 18.08.2016 року звернувся до слідчого з клопотанням повернути йому автомобіль «Toyota Landcruiser Prado», д.н.з НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 25.08.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про передачу йому на відповідальне зберігання автомобіля Toyota Landcruiser Prado», д.н.з НОМЕР_1 по кримінальному провадженню № 0000951 від 26.12.2012 року.

Підставою відмови слідчий називає те, що даний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з незаконним обігом. Також під час досудового розслідування встановлено, що даний автомобіль викрадений 20.09.2003 року у м.Гданськ (Республіка Польща) та розшукується каналами Генерального Секретаріату Інтерполу. Під час досудового розслідування також встановлено, що номер кузова автомобіля було змінено, даний автомобіль під керуванням гр. ОСОБА_7 у квітні 2009 року був затриманий на території Львівської області.

Згідно п.3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Скаржник обґрунтовуючи вимоги скарги посилається на положення ч.6 ст.173 КПК України, яка передбачає що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Однак, дане застосування норми до суті скарги щодо оскарження постанови на відмову, не є вірним.

Скаржник в судовому засіданні повідомив, що автомобіль зберігається на відкритому повітрі сьомий рік, доки ведуться досудові розслідування, а тому він може бути знищений, що унеможливить в майбутньому встановити об`єктивні обставини справи.

Слідчий у судовому засіданні звернула увагу на те, що скаржник ОСОБА_3 не є власником автомобіля (довіреність від 08.12.2007р. посвідчена ОСОБА_8 на двох осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , дією до 28.12.2010р.), що також підтверджено зібраними в матеріалах кримінального провадження доказами в т.ч. рішення судів від 29.11.2013р., від 07.09.2011р.), а тому не може бути передано на відповідальне зберігання потерпілому автомобіль «Toyota Landcruiser Prado», д.н.з НОМЕР_1 по кримінальному провадженню № 0000951 від 26.12.2012 року. А сам автомобіль є речовим доказом, про що вказано у постанові від 25.08.2016 року, що оскаржується.

Також, в матеріалах кримінального провадження є постанова слідчого ОСОБА_5 від 14.04.2016р. про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про передачу йому автомобіль «Toyota Landcruiser Prado», д.н.з НОМЕР_1 на відповідальне зберігання. Та аналогічна постанова цього ж слідчого від 02.07.2016р.

Отже, слідчим суддею встановлено, що скаржником не обґрунтовано подану скаргу, та зважаючи на те, що вказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, вважаю, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 000051 від 26.12.2012 року - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000951 від 26.12.2012 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1