АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1595/16 Справа № 200/9928/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0001645

ОСОБА_7 , який народився у 1991 році в червні 06 числа, уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001645 від 05 квітня 2016 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду від 15 червня 2016 року прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу як таку, що не відповідає нормам процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що обвинувальний акт містить всі відомості, які передбачено ст. 291 ч. 2 КПК України, в тому числі формулювання обвинувачення, також в акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та інші передбачені зазначеною нормою дані.

Зазначає, що посилання суду в мотивувальній частині ухвали на невідповідність обвинувального акта вимогами кримінального процесуального закону з посиланням на пояснення прокурора в судовому засіданні є порушенням судом вимог закону, оскільки в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а висновки про доведеність кваліфікації дій обвинуваченого суд позбавлений можливості зробити на стадії підготовчого судового засідання.

Вказує, що судом в порушення вимог ст. 372 ч.1 п. п.1, 4 КПК України у вступній частині ухвали не зазначено рік, місяць і день народження обвинуваченого, місце його народження і місце проживання.

Також вказує, що суд в своїй ухвалі посилається на клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта, але в ухвалі не зазначено рішення з приводу його відмови або задоволення, також не вирішено питання щодо цивільного позову, заявленого прокурором в інтересах держави.

Звертає увагу суду, що обвинуваченому забезпечено право на захист та всі процесуальні дії виконано в присутності захисника.

Також на його думку, суд у підготовчому судовому засіданні не повинен був вирішувати питання щодо допустимості отриманих доказів, оскільки ст. 314 КПК України не передбачено дослідження документів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001645 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 345 ч. 2 КК України повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, які суд вбачає в наступному.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування порушені вимоги ст. 291 ч.2 п. 5 КПК України в частині не викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення. Так, прокурор в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно спричинив інспектору СПП ВП в аеропорту м. Дніпра тілесні ушкодження, разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та не зазначено дату та час спричинення цих тілесних ушкоджень. В підготовчому судовому засіданні прокурор пояснив, що тілесні ушкодження потерпілому обвинувачений ОСОБА_7 спричинив своїм автомобілем, збивши потерпілого ОСОБА_11 , якщо ці обставини будуть встановлені під час судового розгляду, він, як прокурор, має право змінити обвинувачення в суді.

Тобто слідчий та прокурор в ході досудового розслідування не встановили обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому і прокурор збирається встановлювати ці обставини в суді, а потім вже змінювати обвинувачення.

Разом з тим, відповідно до ст. 291 ч.1 п.5 КПК України, фактичні обставини повинні бути встановлені під час досудового слідства і повинні бути викладені в обвинувальному акті під час його складання.

Суд розуміє право прокурора змінити обвинувачення в суді, але не викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті, прокурором порушується право обвинуваченого на захист, що є недопустимим.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта та додатків до нього щодо ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила скасувати ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акта та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції; потерпілого ОСОБА_10 , який вважав обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора; захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вважав законною та обґрунтованою ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акта та просив залишити її без зміни; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника; вивчивши надані апеляційному суду матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору для усунення виявлених недоліків є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому суд обґрунтовано вказав на те, що всупереч положенням ст. 291 ч. 2 КПК України в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та не зазначено дату та час спричинення цих тілесних ушкоджень, які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях обвинувачених ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, та на підставі яких формулювалось в подальшому обвинувачення щодо ОСОБА_7 та визначалась правова кваліфікація кримінального правопорушення, що є порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки у відповідності до ст. 42 КПК України, особа повинна знати у чому її підозрюють щоб мати можливість захищати себе від пред`явленої підозри.

Відсутність в обвинувальному акті викладення фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та відсутність дати та час спричинення цих тілесних ушкоджень суперечить і положенням ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 291 ч. 1 п. 5 КПК України 2012 року, крім необхідності викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими, слідчий зобов`язаний вказати і правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначена норма закону зобов`язує слідчого та прокурора вказувати формулювання обвинувачення з зазначенням статті (частини статті) КК України, яке має містити точний опис обставин кримінального правопорушення із зазначенням об`єктивної сторони складу злочину та його кваліфікуючих ознак.

При цьому, при формулюванні обвинувачення слідчий зобов`язаний також керуватися і Загальною частиною КК України, відповідно до якої кожна стаття особливої частини Закону України про кримінальну відповідальність містить у собі 4 складові злочину (кримінального правопорушення): об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Зазначені складові злочину (кримінального правопорушення) та його кваліфікуючі ознаки і зобов`язаний викласти слідчий при формулювання обвинувачення і викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті.

Як убачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , слідчий вказав на кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, однак не дотримався вимог чинного законодавства, щодо описання фактичних обставин подій, які мали в аеропорту м. Дніпра, які слідчий визначив як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 345 ч. 2 КК України.

Виходячи з зазначених вимог закону суд першої інстанції, обґрунтовано вказав на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, оскільки як би не вбачав слідчий фактичні обставини, викладаючи їх в обвинувальному акті, він повинен формулювати обвинувачення керуючись і положеннями КК України, тобто і матеріальним законом та не допускати спрощень та суперечностей у викладенні цих обставин.

Що стосується доводів прокурора про необґрунтоване посилання судді на позицію прокурора в підготовчому судовому засіданні то вони є безпідставними.

В судовому засіданні прокурор є стороною обвинувачення, звертається до суду з обвинувальним актом і висловлюється в підготовчому судовому засіданні як процесуальна особа.

Виходячи з зазначеного, суд обґрунтовано послався у своїй ухвалі на позицію прокурора по клопотанню захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору та на можливість прокурора змінити обвинувачення у разі встановлення в судовому засіданні обставин спричинення потерпілому тілесних ушкоджень автомобілем.

При цьому, суд не давав як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, оцінки зібраним у кримінальному провадженні доказам, а також не давав оцінки і висловлюванням у судовому засіданні прокурора, а лише зазначив, про те, що фактичні обставини повинні бути встановлені під час досудового слідства і повинні бути викладені в обвинувальному акті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки зміна прокурором обвинувачення в суді першої інстанції у відповідності до положень ст. 338 КПК України можлива лише в тому випадку, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції у вступній частині ухвали не зазначив рік, місяць і день народження обвинуваченого, місце його народження і місце проживання, то вони є слушними.

Разом з тим така невідповідність вступної частини ухвали суду першої інстанції вимогам ст. 372 ч.1 п. п.1, 4 КПК України не впливає на законність та обґрунтованість висновків суду про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України та не передбачена чинним законодавством як підстава для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору.

Не є порушенням чинного законодавства і те, що суд в резолютивній частині ухвали про повернення прокурору обвинувального акта не зазначив про задоволення чи не задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки клопотання захисника є його позицією щодо можливості чи не можливості призначення судового розгляду за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 , тобто стосується питання, пов`язаного з підготовкою до судового розгляду, передбаченого ст. 314 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про допущення судом істотних порушень кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404 ч. 1, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: