Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001077 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Люхча Сарненського району Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 (три) роки;

- за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання вказаних покарань призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня взяття під варту - з 25 березня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 982 грн 80 коп витрат, понесених на проведення судової комп`ютерно технічної експертизи (т. 4 с.73).

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду від 17.01.2015 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, залишено в силі.

Позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду, та роз`яснено потерпілому право звернення до суду з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

За вироком суду, ОСОБА_6 , працюючи на посаді начальника відділення провідного менеджера з обслуговування клієнтів Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, на початку січня 2010 року, знаходячись в приміщенні Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк», що в м. Сарни по вул. Суворова, отримав від клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_9 , яка є особою похилого віку, кредитну банківську картку для її знищення в зв`язку з закриттям кредитного рахунку. Отримавши дану картку, ОСОБА_6 виявив на ній позитивний залишок грошових коштів у сумі 1021грн 05 коп, які повинен був повернути ОСОБА_9 . Однак, в порушення «Загальних положень по карткам «ПриватБанку», зазначені грошові кошти не повернув, кредитну картку ОСОБА_9 не знищив, а продовжив нею користуватися від імені останньої. В період з 15 січня 2010 року по 01 вересня 2014 року шляхом проведення різних банківських операцій заволодів зазначеним позитивним залишком грошових коштів на картці в сумі 1021грн 05 коп., що належали ОСОБА_9 , та грошовими коштами у межах кредитного ліміту картки у розмірі 8430 грн. 13 коп. Всього обвинувачений обернув на свою користь грошові кошти ОСОБА_9 в сумі 1021 грн 05 коп., чим заподіяв потерпілій збитків на вказану суму, а також внаслідок його протиправних дій утворилась кредитна заборгованість ОСОБА_9 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 8430 грн 13 коп. Вказаними грошовими коштами на загальну суму 9451 грн 18 коп. розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, отримали правову кваліфікацію за ч.2 ст.191 КК України.

Повторно, ОСОБА_6 15.05.2014 року, працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», що по вул. Суворова в м. Сарни, для поміщення на депозитний рахунок отримав від клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 30 000 грн, які залишив у себе та в подальшому привласнив, обернувши на свою користь, чим заподіяв потерпілому збитків на зазначену суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_6 15.07.2014 близько 13 год 10 хв, працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», що по вул. Широка в м. Сарни, для поміщення на кредитний рахунок отримав від клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1050 грн, які в подальшому привласнив, обернувши на свою користь, чим завдав потерпілій збитків на зазначену суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

19.09.2014 року близько 15-ої год ОСОБА_6 , працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що по вул. Широка в м. Сарни, для перевірки даних по кредитному рахунку, отримав від клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_11 , який являється особою похилого віку, належну останньому кредитну банківську картку, з якої того ж дня у період з 15 год 44 хв по 16 год 27 хв, без відома та згоди власника картки перерахував у власних цілях на інший банківський рахунок грошові кошти в сумі 5500 грн, заволодівши та розпорядившись таким чином ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому збитків на зазначену суму.

ОСОБА_6 20.09.2014 близько 12-ої год, працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк», що по вул. Широка в м. Сарни, для перевірки даних по кредитному рахунку отримав від клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_12 належну останньому кредитну банківську картку, з якої незаконно в той же день в період з 12 год 20 хв по 13 год 48 хв, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», що в м. Сарни по вул. Широка, зняв грошові кошти в сумі 19000 грн, які в подальшому привласнив, обернувши на свою користь, чим заподіяв потерпілому збитків на зазначену суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, маючи доступ до банківської комп`ютерної техніки та до рахунків клієнтів, а також можливість проводити різного роду банківські операції, отримав інформацію про депозитний рахунок ОСОБА_13 , скориставшись якою в період з 13 по 17 жовтня 2014 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з персонального рахунку клієнта за допомогою послуги «Екстрені гроші» через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», що в м. Сарни по вул. Широка, з депозитного рахунку ОСОБА_13 , який є особою похилого віку, зняв грошові кошти в сумі 10070 грн, які в подальшому привласнив, обернувши на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи доступ до банківської комп`ютерної техніки та до рахунків клієнтів, а також можливість проводити різного роду банківські операції, отримав інформацію про кредитний рахунок клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_13 . В подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи зазначену інформацію, в період з 14 по 17 жовтня 2014 року, з кредитного рахунку клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_13 , без його відома та згоди перерахував у власних цілях на інші банківські рахунки грошові кошти в сумі 14999 грн, привласнивши їх та розпорядившись таким чином ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 працюючи на посаді провідного менеджера Сарненського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи доступ до банківської комп`ютерної техніки та до рахунків клієнтів, а також можливість проводити різного роду банківські операції, отримав інформацію про пенсійний рахунок клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_13 . В подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів 17 жовтня 2014 року в період з 15-30 год до 01-13 год, використовуючи зазначену інформацію з пенсійного рахунку клієнта вказаної банківської установи ОСОБА_13 , який є особою похилого віку, без відома та згоди власника картки перерахував у власних цілях на інший банківський рахунок грошові кошти в сумі 13456 грн, привласнивши їх та розпорядившись таким чином ними на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 в цій частині отримали правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненими повторно.

Продовжуючи протиправні дії ОСОБА_6 повторно, 08.02.2014 близько 09-ої години, перебуваючи поблизу магазину «Смак», що в м. Сарни по вул. Суворова, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_14 , під приводом здійснення обміну національної валюти України на долари США, отримав у останнього грошові кошти в сумі 67000 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є значною шкодою.

Повторно, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_15 , під приводом допомоги у знятті готівки з банківського рахунку, 05.06.2014 близько 12-ої год у приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк, що в м. Сарни по вул. Широка, отримав у останнього платіжну банківську картку, з якої у період з 05 по 07 червня 2014 року, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанку» та через касу відділення ПАТ КБ «ПриватБанку», що в м. Сарни по вул. Широка, зняв з належного останньому банківського рахунку гроші в загальній сумі 120000 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є значною шкодою.

Повторно, ОСОБА_6 04.07.2014 близько 11-ої години, перебуваючи в приміщенні відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що в м. Сарни по вул. Суворова, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_16 , під приводом відкриття депозитного банківського рахунку та зарахування на нього грошей, отримав від останнього грошові кошти в сумі 10000 доларів США (станом на 04.07.2014 по курсу НБУ курс долара США становив 1182,7096 грн за 100 доларів США), які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків у розмірі 118270,096 грн, тобто на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є значною шкодою.

Крім того, ОСОБА_6 повторно, 02.08.2014 близько 11-ої год, в належній йому квартирі, що в АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_17 , під приводом здійснення обміну національної валюти України на долари США, отримав від останньої належні їй грошові кошти в сумі 29500 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 06.08.2014 близько 15-ої год, перебуваючи поблизу будинку №6 по вул. Широкій м. Сарни, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_17 , під приводом здійснення обміну національної валюти України на долари США, отримав від останньої грошові кошти в сумі 11800 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 11.09.2014 близько 11-ої год, перебуваючи поблизу приміщення «Укрпошти» по вул. Широкій в м. Сарни, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_18 , під приводом здійснення обміну національної валюти України на долари США, отримав від останньої грошові кошти в сумі 15000 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 29.09.2014 близько 09 год 10 хв, перебуваючи поблизу відділення ПАТ КБ «ПриватБанку» по вул. Широкій в м. Сарни, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_19 , під приводом здійснення обміну національної валюти України на долари США, отримав від останньої належні її сину ОСОБА_20 гроші в сумі 16000 грн, які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Повторно, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_13 , який являється особою похилого віку, під приводом допомоги у знятті готівки з банківського рахунку, 13.10.2014 близько 11-ої год отримав від останнього депозитну банківську картку, з якої в період з 13 по 17 жовтня 2014 року, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Сарни по вул. Широкій, зняв гроші в загальній сумі 9570 доларів США (станом на 13.10.2014 року по курсу НБУ курс долара США становив 1295,2882 грн за 100 доларів США), які обернув на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 123959 грн 08 коп, тобто на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є значною шкодою.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненими повторно, що завдало значної шкоди потерпілим, отримали правову кваліфікацію за ч.2 ст.190 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом не взято до уваги його покази про те, що він ніколи не привласнював чужих грошей та не вчиняв шахрайських дій, оскільки у потерпілих грошові кошти отримував у позику або потерпілі самі звертались до нього з метою сприяння у проведенні валютних операцій. Крім того, при призначенні покарання судом не враховано, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні знаходиться малолітня дитина, за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілим частково відшкодував збитки. Просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 змінив свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, і просив вирок Сарненського районного суду від 25.03.2016 року змінити, пом`якшити призначене йому покарання та застосувати до нього положення статті 75 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 визнав та підтвердив встановлені вироком місцевого суду фактичні обставини справи, а також визнав свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та щиро розкаявся у їх вчиненні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 щодо зміни вироку, пом`якшення покарання та застосування ст.75 КК України, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, думку потерпілого ОСОБА_8 , який не заперечував щодо пом`якшення покарання обвинуваченому та застосування щодо нього ст.75 КК України, провівши в суді апеляційної інстанції з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими і учасниками апеляційного розгляду, в тому числі обвинуваченим ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі з врахуванням змін до неї не оспорюються.

У відповідності до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Статтею 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі при наявності в санкції частини статті більш м`яких видів покарання повинен належним чином обґрунтувати необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі. Так, суд призначив обвинуваченому за ч.2 ст.190 КК України максимальне покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк 3 роки при наявності в санкції частини статті таких більш м`яких видів покарання як штраф, виправні роботи та обмеження волі, і належним чином не обґрунтував свого рішення. Суд не навів належного обґрунтування і при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 та ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі при наявності в санкціях статей більш м`якого покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає призначення максимального покарання за ч.2 ст.190 КК України явно несправедливим через суворість.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 надто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, про що правомірно вказується у поданій апеляційній скарзі, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає зміні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами), судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу підсудного (поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

Вказаних вимог закону у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції належним чином не дотримано.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону, зокрема статтям 50, 65 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для віськовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження та із встановленого в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував збитки потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , на утриманні у ОСОБА_6 є малолітня дитина. Крім того, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 подали суду заяви про те, що вони підтримують апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 в частині необхідності пом`якшення призначеного покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, претензій до обвинуваченого не мають. Потерпілий ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо пом`якшення покарання ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання з випробування на підставі ст.75 КК України. Потерпіла ОСОБА_17 в поданій суду заяві просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Часткове відшкодування збитків потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , наявність на утриманні малолітньої дитини, визнання вини та щире каяття у вчиненому, відсутність претензій до обвинуваченого у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Зазначені обставини, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують покарання, дають колегії суддів обгрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.190, ч.2 ст.191 та ч.3 ст.191 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ч.2 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 роки 6 місяців;

-за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 даної статті, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий: _________________ ОСОБА_1

Судді:___________________В. ОСОБА_21 ОСОБА_3