Ухвала
іменем україни
29 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2015 року за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Стягнуто з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 20 000 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, 15 січня 2014 року у невстановлений час в період з 09.00 до 16.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання потерпілої ОСОБА_10 , в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілій ОСОБА_10 ножем 10 ударів в область голови, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді ушкодження області правого зовнішнього слухового проходу, ушкодження правої виличної області, ушкодження правої тім`яно-скроневої області голови із крововиливом у їх товщі, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лоба справа, синців повік правого ока та центру лоба, найтяжчі з яких згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та від яких потерпіла померла на місці вчинення злочину.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність порушує питання про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій та про направлення справи на новий судовий розгляд. Мотивуючи свої вимоги зазначає, що злочин, за який його засуджено, він не вчиняв, а матеріали кримінального провадження не містять доказів його винуватості. Стверджує, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Крім того, засуджений вказує, що під час апеляційного розгляду суд безпідставно залишив без задоволення доводи апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 1 ст. 284 КПК, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_7 , недопустимість доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що свідки не підтверджують причетність засудженого до вбивства потерпілої, а висновки експертиз не спростовують покази засудженого, що він перебував у будинку потерпілої проте її не вбивав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які просили задовольнити касаційні скарги, пояснення прокурора, який просив скарги засудженого та захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв`язку з наведеним, доводи засудженого та захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Свій висновок щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 . Кваліфікація дій засудженого за ч.1 ст.115 КК України є правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Твердження захисника та засудженого про неправильне застосування до останнього закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_7 не причетний до вчинення вбивства ОСОБА_10 , не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
Зокрема, суд першої інстанції правильно обґрунтував своє рішення показаннями: потерпілої ОСОБА_9 та свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили вбивство ОСОБА_10 ; свідка ОСОБА_16 , яка на прохання сина ОСОБА_7 , в день вбивства ОСОБА_10 , протирала губкою його куртку, забруднену в кров; свідка ОСОБА_17 , за присутності якої у ОСОБА_7 вилучали одяг, в тому числі і куртку, на якій було забруднення, що нагадувало сліди крові; а також: даними протоколу огляду місця події під час якого виявлено труп ОСОБА_10 та вилучено ніж, сліди злочину; даними протоколу вилучення одягу ОСОБА_7 ; висновками судово-медичної експертизи про кількість, локалізацію, тяжкість та причину насильницької смерті ОСОБА_10 ; висновками судової дактилоскопічної експертизи про наявність слідів папілярних ліній засудженого на місці події в будинку, де виявили труп ОСОБА_10 та відсутність слідів папілярних ліній невстановлених осіб; висновками судово-цитологічної експертизи, відповідно до яких на куртці, вилученій у засудженого, виявлені сліди крові, походження яких можливе від останнього та від ОСОБА_10 ; висновками судових молекулярно-генетичних експертиз, відповідно до яких генетичні ознаки крові людини із куска шпалери, вилученого з місця події, та змивах № 1-3 з шкіряної куртки Дробота збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_10 та виключається походження крові на зазначених об`єктах ОСОБА_7 ; результатами дослідження механізму утворення слідів крові на куртці засудженого та на місці події, які отримані судом у судовому засіданні і за змістом своїм не суперечать поясненням експерта ОСОБА_18 .
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за ч.1 ст.115 КК України, оскільки він, з метою вбивства, умисно наніс потерпілій ушкодження у життєво важливі органи, які несумісні з продовженням життя та від яких остання померла на місці вчинення злочину.
Із показань в судовому засіданні засудженого вбачається, що він дійсно перебував у будинку ОСОБА_10 15 січня 2014 року і наявність там його слідів взуття, папілярних ліній не заперечує, але щодо вбивства потерпілої вини не визнає. Походження крові потерпілої на своїй куртці пояснює тим, що перебуваючи у будинку ОСОБА_10 , виявив її лежачою на полу, подумав, що вона спить та, виходячи з будинку, плечем схилився на двері.
Суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи ОСОБА_7 про непричетність до вбивства потерпілої та щодо походження крові потерпілої на його одягу за версією останнього.

Крім вищезазначених доказів ця версія засудженого спростована показаннями експерта ОСОБА_18 , який підтвердив у судовому засіданні, що внаслідок нанесення ран, що виявлені на трупі ОСОБА_10 , можливе потрапляння бризок крові на одяг особи, що їх спричинила.

Також суд належним чином перевірив версії засудженого щодо можливого вчинення вбивства ОСОБА_10 іншою особою, яка нібито знаходилася в будинку потерпілої, про відсутність у нього мотиву вчинення вбивства, про захист незнайомої дівчини та бійку з незнайомими хлопцями у результаті чого його куртка була забруднена плямами крові та у відповідності до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку навів докази на їх спростування, а також мотиви неврахування показань засудженого та свідків по справі у цій частині.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальну справу щодо ОСОБА_7 , перевірив всі доводи його апеляції та апеляції захисника, які за своїм змістом близькі до касаційних скарг, дав на них вичерпні відповіді та не встановивши підстав, передбачених ст.409 КПК, для скасування чи зміни вироку щодо засудженого, обґрунтовано залишив його без зміни, з чим погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК.

Отже, підстав вважати ОСОБА_7 необґрунтовано засудженим за

ч. 1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.
Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 , як то зазначено в касаційних скаргах, не встановлено.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433-436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2