Провадження № 1-кс/520/2102/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2016 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 11.08.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2016 року з Апеляційного суду Одеської області надійшли матеріали скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області, після визнання підсудності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою на постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 11.08.2016 року про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0002005, та вказують, що у даній постанові відсутні дані, якими слідчий обґрунтовує рішення про відмову у визнанні потерпілими по кримінальному провадженню та у зв`язку з чим вказує на те, що ОСОБА_5 , визначено як свідка, а процесуальний статус ОСОБА_4 не визначений, оскільки на теперішній час не встановлено якій особі завдано шкоди.

Скаржники просять скасувати постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 11.08.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0002005.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу, та просив її задовольнити, посилаючись на неповноту досудового розслідування, і скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі письмових доводів викладених у скарзі.

У судове засідання слідчий та представник прокуратури не з`явився, що в силу ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 223 ч. 1 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як, вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, за заявою ОСОБА_4 здійснюється кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0002005 слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яка у заяві вказана як заявник або потерпіла.

11.08.2016 року слідчим було прийнято постанову про відмову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,який є її чоловіком, і співвласником майна, у визнанні їх потерпілими, мотивуючі постанову тим, що ОСОБА_5 , визначено як свідка, а процесуальний статус ОСОБА_4 не визначений, оскільки на теперішній час не встановлено якій особі завдано шкоди.

Слідчий суддя, вважає, що слідчим не були досліджені всі обставини скоєння кримінального правопорушення, за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не було проведено всі можливі слідчі дії по кримінальному провадженню, на які посилається у скарзі заявник.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_4 у встановленому порядку звернулася до Таїровської селищної ради з заявою про передачу у власність земельної ділянки.

Рішенням 10 сесії Таїровської селищної ради №318-ІV від 23.03.2004 р. позивачці разом з іншими громадянами надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі у власність земельних ділянок, згідно з затвердженими списками.

На 13 сесії Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області було прийнято Рішення від 16 вересня 2004р. № 446-VI «Про затвердження проекту землеустрою» щодо відведення у власність громадян земельних ділянок загальною площею 17,2423 га для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок), розташованих в межах населеного пункту жилмасиву «Червоний хутір», передачу у власність громадян земельних ділянок для вказаних цілей». Цим рішенням віділено позивачці у власність частину вказаної земельної ділянки, а саме передано у власність 0,0967 га. Місцезнаходження, розмір та адреса, земельної ділянки визначено у містобудівної документації.( АДРЕСА_1 ).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки пройшов землевпорядну експертизу з отриманням позитивного висновку на предмет чинного законодавства.

У пояснювальний записці вказано, що виділяємо земельна ділянка в цілому раніше нікому не відводилася.

Після чого, ОСОБА_7 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0967 га, за адресою: АДРЕСА_1 , Кадастровий номер :02:005:0485, а також здійснено 08.11.2004 р. його реєстрацію у встановленому порядку, що свідчить про правомірність його отримання позивачкою.

17.03.2006р. ОСОБА_4 продала частину належної їй земельної ділянки, площею 0,0500га гр. ОСОБА_8 на підставі нотаріально-посвідченого договору. Отриманий державний акт на земельну ділянку, площею 0,050га, яка розташована АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 зареєструвала у відділу Держкомзему Овідіопольського району Одеської області 04.06.2010 р..

Таким чином, земля за адресою: АДРЕСА_1 , на яку незаконно виданий був акт про право власності ОСОБА_9 належить ОСОБА_10 , яка набула право на землю відповідно за встановленою законом процедурою. Право на землю ОСОБА_11 було надано у шлюбі з ОСОБА_5 , який також є співвласником вказаної ділянки.

Потім стало відомо, що ОСОБА_12 нібито отримала право власності на вказану ділянку на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 12.06.2003 року серія ІІ-ОД №068925, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №ТІ №2680-18, виданого на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25 квітня 2003 року з ОСОБА_13 ..

В договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2003 року, укладеному між продавцем ОСОБА_14 та покупцем ОСОБА_12 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 , зареєстрованого в реєстрі за №702, (бланк ВАЕ №748995) зазначено, що земельна ділянка площею 0,15 га знаходиться в АДРЕСА_1 , належала продавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ТЇ№2562-18 від 24.04.2003 року, виданого згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області від 18.12.2002 року за реєстровим №5748.

Таким чином, ОСОБА_13 придбала спірну земельну ділянку у ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВАС №410199, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 18 грудня 2002 року і зареєстрованого в реєстрі за №5748. Копія вказаного договору відсутня.

ОСОБА_13 нібито мала державний акт на право приватної власності на землю від 07 травня 2003 року, який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ТЇ №2583-18, а другий примірник зберігається у Таїровській селищній раді.

ОСОБА_9 нібито раніше позивачки отримала право власності на спірну земельну ділянку, площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Рішення виконкому Таїровської селищної ради від 02.11.2001 року №524.

Відомо, що у ОСОБА_9 також був нібито державний акт на право приватної власності на землю від 22 листопада 2001 року, який було зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ТЇ №1408-18, а другий примірник зберігається у Таїровській селищній раді.

Але данні про власників вказаної земельної ділянки (Жерко, Литвинової, ОСОБА_16 ) у державному реєстрі відсутні. А право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зареєстровано у державному реєстрі прав власності.

Таким чином, заявники вважають, оскільки на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 був незаконно виданий ще один акт про право власності це порушує право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

11.08.2016 року слідчим ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілими по кримінальному провадженню № 0002005. Слідчий обґрунтував постанову відсутністю доказів про спричинення будь-якої шкоди ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . Однак в постанові не зазначається в чому полягає суть кримінального правопорушення, що розслідується, та на підставі яких даних слідчий прийшов до висновку про відсутність завданої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шкоди. Саме ж за заявою ОСОБА_17 були внесені відомості до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно витягу з кримінального провадження №0002005 заявником про скоєння злочину є ОСОБА_4 , у якої відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про скасування постанови про відмову у визнанні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 потерпілими, як таку, що винесена слідчим передчасно, оскільки постанова є немотивованою та необґрунтованою відповідно до положень ч. 5 ст. 110 КПК України, так як заявниками зазначено достатньо підстав, щоб вважати, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, яке внесене до ЄРДР завдано шкоди, відповідно до ст.55 КПК України.

Керуючись ст. 303,305-307,309,55 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 11.08.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002005 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 11.08.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002005.

Визнати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному проваджені № 0002005

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1