Справа № 465/3976/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/596/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 465/3976/15-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року обвинувальний акт від 17 листопада 2014 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002279 від 23 липня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 від 17 листопада 2014 року не відповідає вимогам ст. ст. 109, 110, 291 КПК України. Зазначає, що відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 477 КПК України кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України відноситься до кримінальних проваджень, що проводяться у формі приватного обвинувачення і яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілої, проте така заява в матеріалах кримінального провадження відсутня; в обвинувальному акті відсутнє належне обвинувачення та правова кваліфікація дій особи, що унеможливлює об`єктивний розгляд справи та є беззаперечною підставою для скасування вироку; з описової частини обвинувального акта, незрозуміло на підставі чого ОСОБА_10 визнано потерпілою у кримінальному провадженні.
На ухвалу суду прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно з ч.3 ст. 477 КПК України кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України не належить до кримінальних проваджень, які проводяться у формі приватного обвинувачення, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 не є чоловіком, іншим близьким родичем, чи членом сім`ї потерпілої, як і не є особою, яка щодо потерпілої була найманим працівником. Судом не зазначено в чому полягає неналежність обвинувачення. Обвинувальний акт від 17 листопада 2014 року містить виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального провадження з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Чинним КПК не передбачено можливості постановлення ухвали про повернення обвинувального акта на дооформлення. Недотримання судом вимог ст. 314 КПК України щодо порядку проведення підготовчого судового засідання призвело до порушення вимог ст. 370 КПК України, а саме до постановлення незаконного судового рішення. Безпідставне повернення судом обвинувального акта призвело до порушення розумних строків судового провадження та порушення загальних засад кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
При розгляді справи суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК.
Кримінальний процесуальний закон встановлює вимоги до обвинувального акта, зокрема те, що згідно з п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
В обвинувальному акті від 17 листопада 2014 року зазначено, що потерпілою в кримінальному провадженні є ОСОБА_10 та вказано її анкетні відомості, якій зокрема під час судового засідання, а саме 01 грудня 2014 року було вручено пам`ятку про її права та обов`язки, як потерпілої й відповідно визнано потерпілою, що підтверджується журналом судового засідання /а.с.136, 151,т.1/.
Покликання районного суду на ту обставину, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України повинно проводитися у формі приватного обвинувачення і лише за заявою потерпілої, є безпідставним.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_10 не є особою, яка визначена ч.3 ст. 477 КПК України, а тому дане кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України не відноситься до кримінальних проваджень, що здійснюються у формі приватного обвинувачення.
Главою 27 КПК України визначено порядок проведення підготовчого провадження, як стадії судового провадження у першій інстанції, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду і не вирішує наперед питання про винуватість особи.
Покликання районного суду на ту обставину, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 відсутні належне обвинувачення та правова кваліфікація дій особи, що унеможливлює об`єктивний розгляд справи та є безумовною підставою для скасування вироку, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки лише за результатами судового розгляду кримінального провадження, суд може визнати доведеним чи недоведеним пред`явлене особі обвинувачення та визнати особу винною чи невинною у вчиненні певного кримінального правопорушення.
Апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України складений прокурором 17 листопада 2014 року відповідно до вимог ст. ст. 338, 341 КПК України, погоджений з прокурором вищого рівня та відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є надуманими й такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Ухвала суду першої інстанції, як така, що постановлена з порушенням вимог закону підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Апеляційного суду Львівської області звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання судом вимог ст. 28 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта від 17 листопада 2014 року в кримінальному провадженні № 0002279 щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити у Франківському районному суді м. Львова новий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3