АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/583/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/9284/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника Холодногірської виправної колонії (№18) ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 грудня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який засуджений вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.10.2013р. за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.06.2014р. на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, -
звільнено умовно-достроково від призначеного покарання за вказаним вироком на невідбуту частину строку покарання 10 місяців 21 день.
Задовольняючи клопотання засудженого про застосування ст.81 КК України, суд в ухвалі дійшов висновку, що ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та направити матеріали справи до суду першої інстанції для проведення нового судового розгляду в іншому складі суду. Прокурор зазначає, що за час відбування покарання ОСОБА_9 неодноразово порушував встановлений режим тримання, за що йому були винесені попередження та проведені профілактичні бесіди. Також прокурор вказує, що засуджений був працевлаштований, до нього за сумлінну поведінку і ставлення до праці двічі застосовані заходи заохочення у вигляді подяк, хоча норма виробітку засудженого протягом останніх 6 місяців 2015 року не перевищувала в середньому 60,2%, що є найкращим показником за час відбування покарання в установі, з огляду на що прокурор вважає, що заходи заохочення застосовані формально, без об`єктивної оцінки поведінки засудженого та його ставлення до праці та не відповідають вимогам ч.1 ст.130, ч.1 ст.131 КВК України. Прокурор вважає, що наявність у ОСОБА_9 намірів на виправлення не вбачається, а крім того, вказує і на те, що зі строку призначеного засудженому покарання у виді 6 років позбавлення волі, він відбув лише 2 з половиною роки, оскільки до нього була застосована амністія, а тому, на думку прокурора, ухвала про застосування до ОСОБА_9 умовно-достроково звільнення винесена необґрунтовано і безпідставно.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, засудженого, який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, представника Холодногірської ВК №18, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..
Колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог закону і рекомендацій ВСУ.
Так, судом встановлено, що засуджений під час тримання у Харківській установі виконання покарань режим тримання не порушував, стягнення та заохочення до нього не застосовувались, під час відбування покарання у Холодногірській виправній колонії №18 характеризувався адміністрацією позитивно, був працевлаштований на виробництві установи, до праці ставився сумлінно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочений правами начальника установи, стягнень не мав, виконавчі листи ним погашені у повному обсязі. Крім того, встановлено, що ОСОБА_9 виконував роботи з благоустрою установи, до яких ставився з розумною ініціативою, брав участь у реалізації ряду програм диференційованого виховного впливу.
Аналізуючи наведені обставини, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Та обставина, що ОСОБА_9 за час відбування покарання у Холодногірській виправній колонії №18 допустив декілька порушень, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про те, що цілі покарання засудженого не були досягнуті раніше строку, визначеного судом, оскільки ці порушення не були суттєвими (грубими) та, з урахуванням даних про особу засудженого, стягнення за них не застосовувались, а було проведено профілактичні бесіди виховного характеру, що підтвердив представник колонії у судовому засіданні. Крім того, довідкою установи підтверджено, що ОСОБА_9 працевлаштований на виробництві установи та до праці ставився сумлінно, поставлені адміністрацією завдання виконував якісно та вчасно, а тому доводи прокурора про низьку норму виробітку засудженого не можуть бути безумовною підставою для відмови в його умовно-достроковому звільненні.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як того вимагає прокурор в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 грудня 2015 року, якою ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково від покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 жовтня 2013 року на невідбуту частину строку покарання 10 місяців 21 день залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5