Справа № 520/554/16-к
Провадження № 1-кп/520/275/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 11.08.2015 року, і угоду про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін), молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

Так, Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

ОСОБА_5 06.03.2015 року призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку останній з цього часу проходив в ІНФОРМАЦІЯ_4 , шо дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Наказом начальника Одеського прикордонної о загону № 415-аг 24.06.2015 року солдата ОСОБА_5 призначено до складу робочої групи в управлінні ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 06.03.2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №476-ос від 19.08.2015 року солдата ОСОБА_5 було виключено зі списків особового складу частини.

Проте, діючи в порушення зазначених вимог та обов`язків, будучи військовослужбовцем з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, ОСОБА_5 13.07.2015 року без поважних причин не з`явився вчасно на службу - до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно відсутній за місцем проходження військової служби до 19.08.2015 року.

У період незаконної відсутності на службі солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаними умисними діями, які виразилися у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 4 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, щиро розкаявся у скоєному, а також погодився з прокурором на призначення йому узгодженого покарання.

Перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до ст. 469 ч. 4 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 суд під розписку відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний у тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення, беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, виключно позитивна характеристика, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, скрутне соціально-економічне становище, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин перебування вагітної дружини в медичному закладі на стаціонарному лікуванні, та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 13.01.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1