Справа № 154/648/16 Провадження №11-кп/773/362/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Володимир-Волинський Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта неповна вища, не працює, неодружений, судимий вироком Володимир-Волинського міського суду від 23 червня 2015 року за ст.ст. 305 ч.2, 69, 75, 76 КК до 5 років позбавлення волі з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за вказаним вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 23 червня 2015 року, та остаточно визначено до відбування 5 років позбавленні волі зі сплатою штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 обрано запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №306 від 06.11.2015 року в сумі 1536 грн.00 коп.

Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 03 серпня 2015 року, близько 22.25год., в с.Тростянка, Володимир-Волинського району, Волинської області, керуючи автомобілем «Peugeot Boxer», р.н.з. НОМЕР_1 , із технічно несправною та непрацездатною робочою гальмівною системою, рухаючись по вул. Гагаріна в напрямку центру даного населеного пункту, допустив грубу необережність, а саме: неуважно стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не врахувавши стан свого транспортного засобу і дорожню обстановку, тобто погодні умови, стан поверхні проїзної частини дороги, виявивши на проїзній частині вулиці невстановлений автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку по середині проїзної частини, не вибрав безпечної швидкості руху свого автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і з моменту виявлення даного зустрічного автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки без зміни напрямку руху, різко скерував свій автомобіль ліворуч, з метою об`їзду зустрічного рухомого автомобіля, під час виконання такого маневру допустив виїзд автомобіля «Peugeot Boxer», р.н.з. НОМЕР_1 , у лівий кювет по напрямку свого руху, в результаті чого відбулось його перекидання, під час якого пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лоба, уламкового зламу лівого надколінника, які, у відповідності до висновку судово-медичного експерта, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 пунктів 2.3 «а», «б», 12.1, 12.3, 31.1, 31.4 п.п.31.4.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію його дій, вважає призначене покарання надто суворим. Вказує, що ним уже сплачено штраф та всі судові витрати за вироком суду, добровільно відшкодовано завдану шкоду потерпілій, яка не настоювала на його суворому покаранні, та просить вирок суду змінити, призначити покарання за сукупністю вироків у виді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами, а виконання вироку в частині позбавлення волі терміном на 5 років відстрочити на підставі ст.75 КК України на максимальний термін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу, судовий розгляд відносно обвинуваченого ОСОБА_8 був проведений у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані, оскільки суд прийнявши рішення про недоцільність дослідження щодо обставин, які ніким не оспорюються, не в повній мірі роз`яснив учасникам судового розгляду, в тому числі і обвинуваченому положення зазначеної норми закону та наслідків її застосування, не з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Як вбачається з приєднаних матеріалів кримінального провадження, обвинувачений під час досудового розслідування вказував, що він фактично намагався уникнути зіткнення з автомобілем, який рухався назустріч посередині проїзної частини (а.к.п.92-95). Під час розгляду справи в суді першої інстанції, обвинувачений, хоча і визнав повністю свою винуватість, однак при цьому надав аналогічні показання.

Ці обставини також були підтверджені у суді апеляційної інстанції безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає в показаннях обвинуваченого повного визнання своєї винуватості.

Частина 6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановленого факту неналежного виконання судом першої інстанції вимог ст.349 КПК України при проведенні судового розгляду, який суперечив вимогам ст.2 КПК України щодо недотримання визначеної законом процедури судочинства, апеляційний суд вважає наведені порушення вимог кримінально процесуального закону істотними та у відповідності до ст.ст. 9 ч.6, 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду.

Разом з тим, скасовуючи вирок, оскільки вищенаведене унеможливлює переглянути рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.407 КПК України, призначає новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду, в процесі якого необхідно повно і об`єктивно розглянути справу та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в Володимир-Волинському міському суді Волинської області в іншому складі суду.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/
Згідно з оригіналом

Ухвала набрала законної сили: 15.07.2016 року

Суддя Апеляційного суду
Волинської області ОСОБА_2
Помічник голови суду ОСОБА_11