Провадження № 11-кп/779/318/2016
Категорія ст.186 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження №0004240 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду від 25 квітня 2016 року відносно

обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого 29.07.2002 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.185 за ч.3, ст.69 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, 05.04.2005 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.3, ст.297, ст.70, ст.71 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі, 15.09.2005 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст.297, ст.71 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі, 09.10.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.2 КК України до п`яти місяців арешту,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 28.12.2006 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.186 ч.2, ст.69 КК України до двох років позбавлення волі, 09.10.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.190 ч.2, ст.71 КК України до одного року одного місяця позбавлення волі, 09.10.2011 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.395 КК України до двох місяців арешту,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання на п`ять років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 слід рахувати з 04 грудня 2015 року, з моменту затримання, з розрахунку до дня набрання вироком законної сили, що відповідно до вимог ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання на п`ять років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 слід рахувати з 04 грудня 2015 року, з моменту затримання, з розрахунку до дня набрання вироком законної сили, що відповідно до вимог ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Постановлено стягнути в солідарному порядку із обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 в користь держави - 306 (триста шість) грн. 90 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено. Постановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 - 1604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. 43 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди.

За вироком суду, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

17 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 спільно із обвинуваченим ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої, під час чого в обвинуваченого ОСОБА_9 виник умисел на відкрите заволодіння золотими сережками його бабусі ОСОБА_11 . В подальшому, обвинувачений ОСОБА_9 повідомив обвинуваченому ОСОБА_10 про свій злочинний намір з метою, щоб заручитися його підтримкою. Цього ж дня, близько 16-00 год. обвинувачений ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно за попередньою змовою між собою, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_11 в силу своїх фізичних вад перебуває у нерухомому стані, є похилого віку, підійшли до ліжка, на якому вона лежала та із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої відкрито заволоділи її золотими сережками. Так, обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи біля ліжка потерпілої ОСОБА_11 сів останній на ноги в області стегон, з метою щоб вона не чинила будь-якого опору та почав знімати з її вуха сережку. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_10 стоячи біля голови потерпілої почав знімати сережку із іншого вуха останньої. Після чого, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із викраденими сережками місце вчинення злочину покинули та розпорядились ними на власний розсуд. В результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні відкрито заволоділи сережками виготовленими із золота 583 проби, вагою 3,4 грама, вартістю згідно висновку експерта № 37 від 27.11.2015 року 1604 грн. 43 коп., чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Не погодившись з вироком суду обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подали апеляційні скарги, в яких вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим, не погоджуються з кваліфікацією дій, оскільки вказують, що в їхні дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, оскільки вони вчинили таємне викрадення майна, тобто крадіжку, а не грабіж, вважають, що судом було неправильно застосовано кримінальний закон у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а їхні дії перекваліфікувати з ст. 186 ч.2 КК України на ст. 185 ч.2 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора з приводу поданої апеляційної скарги, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначенного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушенння, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку.

В процесі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинувачених та їхніх захисників про відсутність належних доказів вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, обвинувачені з ними не погодилися, навівши відповідні докази та аргументи спростування. Такі доводи не знайшли спростування і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, в тому числі і доводи, що висновки органів досудового розслідування і суду побудовані на припущеннях потерпілої щодо вчиненого відносно неї злочину.

Посилання обвинувачених в своїх апеляційних скаргах про те, що вони не вчиняли насильство відносно потерпілої, а викрадення майна була таємне, так як потерпіла спала, і за їхніми діями ніхто не спостерігав то дане твердження спростовується показаннями, як потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 17.10.2015 року вона знаходилась вдома, де також знаходився і її внук, обвинувачений ОСОБА_9 . Через деякий час до них додому зайшов обвинувачений ОСОБА_10 , який сів їй на живіт від чого вона сильно почала кричати. Після цього, ОСОБА_9 сів потерпілій в районі живота та ніг та почав сильно крутитися тазовою частиною тіла спричинивши потерпілій сильний біль. Саме в цей час обвинувачені зривали в потерпілої з вух сережки, у зв`язку з чим в неї з вух пішла кров. Оскільки потерпіла сильно кричала ОСОБА_10 також витягнув з-під голови потерпілої подушку та почав її душити. Вириваючись від обвинувачених потерпіла впала з ліжка на землю. Через деякий час додому прийшов її інший внук ОСОБА_12 , який підняв потерпілу і якому вона все розповіла, так і показаннями свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що 17.10.2015 року повернувшись додому від своєї бабусі, потерпілої ОСОБА_11 свідок довідався, що її брат ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкрито заволоділи сережками в бабусі. Самим очевидцем вказаних подій свідок не був але йому відомо, що обвинувачені в подальшому здали викрадені в бабусі сережки в ломбард.

Винуватість обвинувачених підтверджується також такими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.10.2015 року, потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що 17.10.2015 року близько 16-00 год. ОСОБА_13 спільно із внуком ОСОБА_14 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою, відкрито заволоділи золотими сережками (а.с.163- т.1);

протоколом огляду місця події від 18.10.2015 року з фототаблицями було оглянуто місце події, приміщення будинку АДРЕСА_1 (а.с.164-169 т.1);

відповіддю ПТ «Ломбард Сакура» на запит від 28.10.2015 року, якою встановлено, що ОСОБА_9 згідно договору №10.15.10.179 від 17.10.2015 року використовував послуги ломбарду. Згідно вказаного договору, у відділені ПТ «Ломбард Сакура», що в м. Івано-Франківську по вул.Привокзальна, 9/2 останній залишив заставне майно сережки 583 проби, вагою 3,4 грама на строк до 26 жовтня 2016 року (а.с.84 т.1);

висновком експерта від 27.11.2015 року, вартість викрадених сережок 583 проби, вагою 3,4 грама станом на 17.10.2015 року становить 1604,43 грн. (а.с.86-87 т.1);

протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2015 року, згідно якого обвинувачені розповіли про обставини вчинення відкритого викрадення майна в потерпілої ОСОБА_11 17.10.2015 року з будинку АДРЕСА_3 (а.с.145-152 т.1).

Твердження обвинувачених в апеляційній скарзі про те, що їхній умисел був спрямований на таємне викрадення чужого майна, то відповідно до ч.4 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного судом першої інстанції було правильно встановлено, що викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 було вчинено саме відкрито, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, за попередньою змовою між обвинуваченими, повторно, і це усвідомлювалось винуватими, оскільки потерпіла ОСОБА_11 попри свій безпорадний стан, спостерігала за діями останніх, просила їх припинити протиправні дії відносно неї, не завдавати болі останній, однак обвинувачені продовжували утримувати насильно потерпілу, долаючи її опір.

За таких обставин, показання обвинувачених з приводу наявності в них лише умислу на таємне викрадення майна потерпілої, суд розцінює критично та не бере до уваги і вважає їх такими, які направлені на уникнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Інші посилання обвинувачених в своїй апеляційній скарзі є безпідставними та не знаходять свого підтвердження виходячи із матеріалів кримінального провадження і не є підставою для скасування вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 25 квітня 2016 року відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою з моменту отримання ними копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2