Справа № 289/316/16-к
Номер провадження 1-кп/289/47/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, в силу ст. 89 КК України не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2015 року близько 19-30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшла в магазин «Фараон», що розташований в АДРЕСА_2 та відкрито, в присутності продавця магазину ОСОБА_5 підійшла до полиць, з яких взяла 1 флакон дезодоранту «Рексона» вартістю 41 грн., 1 флакон піни для гоління «Арко» вартістю 20 грн., 2 флакони піни для гоління «Гладков» вартістю 53 грн. за один флакон та 1 упаковку гігієнічного засобу «Лідіє» вартістю 27 грн., після чого не розрахувавшись за них вийшла на вулицю, тобто таким чином відкрито заволоділа вказаними товарно-матеріальними цінностями, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 194 грн.

Крім того, 21.01.2016 року, ОСОБА_4 перебувала в будинку ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_3 та розпивала з останнім спиртні напої. Близько 10 години ОСОБА_7 заснув, а у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення ноутбука «Lenovo B 590», який належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що ОСОБА_7 спить і за нею ніхто не спостерігає, взяла ноутбук «Lenovo B 590» та пішла з вказаного будинку, після чого розпорядилася викраденим на власний розсуд, внаслідок чого заподіяла власнику ноутбука потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2549,70 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю і підтвердила, що злочин нею було вчинено при фактичних обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому пояснила, що в магазині «Фараон» вона забрала з полиць вказані вище речі бо посварилася із продавцем ОСОБА_9 , так як остання не дала їй в борг спиртне та цигарки. По факту крадіжки пояснила, що ноутбук забрала для того, щоб продати його та коштами розпорядитися на свій розсуд. У вчиненому щиро розкаялася, матеріальну шкоду потерпілим відшкодувала, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій до ОСОБА_4 не має, обвинувачену просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду вирішив питання про проведення судового засідання без участі потерпілої ОСОБА_8 .

Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних про особу обвинуваченої.

За сукупністю вчиненого ОСОБА_4 вчинила одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно.

Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Згідно зі статтею12 КК України вчинені обвинуваченою злочини за частиною 2 статті 185 КК України та частиною 1 статті 186 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаялася, що на підставі ст.66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

До обставин, що обтяжують покарання підсудної ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що вона : раніше в силу ст. 89 КК України не судима; офіційно не працевлаштована; за місцем реєстрації на диспансерних обліках психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога; на даний час проходить реабілітацію в Центрі Соціально-Психологічної реабілітації молоді, де характеризується позитивно; за місцем проживання характеризується посередньо; не заміжня; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.2-3 частини першої ст. 76 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 просила не позбавляти її волі та вказала, що в подальшому її житті не буде вчиняти протиправних дій.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин вчинений обвинуваченою є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченої, те, що вона не працює, знаходиться на лікуванні, тяжкості вчинених нею злочинів, позицію державного обвинувача, потерпілої ОСОБА_6 та самої обвинуваченої, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Цивільний позов у справі заявлено не було, арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст.186, ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України призначивши покарання :

- за ч. 1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців, якщо вона впродовж зазначеного строку не скоїть нового злочину і виконає обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази залишити у власності потерпілих.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1