АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/591/16 Справа № 200/8286/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 10.05.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді прокурору було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також щодо нього існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної поведінки цього підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, оскільки застосований до підозрюваного запобіжний захід нездатний запобігти ризикам, встановленим щодо останнього.

Вказує, що слідчим суддею не було достатньою мірою взято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, при цьому він легального джерела доходів не має, офіційно не працевлаштований, проживає разом з цивільною дружиною, що є вагітною і також не працює, а отже може вчинити новий корисливий злочин.

Також прокурор зазначає, що в оскаржуваній ухвалі неправильно вказана адреса, за якою підлягає виконанню домашній арешт, а саме «вул. Богдана Хмельницького» замість правильного «пр. Богдана Хмельницького».

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення встановленої слідчим суддею суду першої інстанції обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що ці обставини достатньою мірою підтверджуються наданими матеріалами та не оспорюються ані прокурором в апеляційній скарзі, ані стороною захисту.

Що стосується необхідності застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на чому наполягає у своїй апеляційній скарзі прокурор, то достатніх підстав для цього колегія суддів не вбачає.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише у такий спосіб.

Так, підозрюваний не має судимості, має постійне місце проживання, де мешкає разом з цивільною дружиною, що є вагітною, співпрацює зі слідством, відомості, що підтверджували б істотність наявних щодо нього ризиків, відсутні,

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про те, що наявні щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризики можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Щодо посилання прокурора на неправильне зазначення у резолютивній частині ухвали адреси, за якою підлягає виконанню домашній арешт ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що процесуальним законом, а саме ст. 379 КПК України, встановлений спеціальний порядок виправлення описок у судових рішеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 10 травня 2016 року, якою відносно ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4