У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря прокурора та захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 13 квітня 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року.
Зазначеним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 391 грн. 20 коп. та на користь УДК СУ в Зміївському районі Харківської області витрати в розмірі 2599 грн. на лікування ОСОБА_8 .
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 11 січня 2015 року, приблизно о 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_1 , на грунті неприязних стосунків він вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , під час якої вирішив її вбити та, бажаючи настання смерті, умисно наніс їй один удар кулаком в потиличну область голови, а потім ножем по одному удару в область підборіддя ліворуч, в область лівого передпліччя, в область лівої кисті, а також два удари в область лівої молочної залози та в область правої молочної залози, проникаючі в черевну порожнину та поєднані з пошкодженням передньої стінки шлунку та ушкодженням лівої долі печінки, заподіявши потерпілій цими двома колото-різаними пораненнями тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, вчинивши всі дії, які вважав за необхідне, але свій умисел до кінця не довів, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та у зв`язку з своєчасним наданням медичної допомоги потерпілій у Зміївській районній лікарні.
У касаційних скаргах:
захисник ОСОБА_6 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що засуджений не мав умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_8 і досліджені судом докази не підтверджують наявність у нього прямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає, що дії засудженого підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 15, ч. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання в межах санкції вказаного закону та з урахуванням особи обвинуваченого, стану його здоров`я та позиції самої потерпілої;
засуджений ОСОБА_7 , за змістом скарги, просить ухвалу апеляційного суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. При цьому засуджений вважає неправильною кваліфікацію його дій, оскільки умислу на убивство потерпілої він не мав, а тяжкі тілесні ушкодження заподіяв їй у стані сильного душевного хвилювання, а тому вважає, що його дії мали бути кваліфіковані за ст. 123 КК України. Також засуджений зазначає, що апеляційний суд не врахував думку потерпілої, яка підтримала апеляцію його захисника та просила звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а також стан його здоров`я.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала свою та засудженого касаційні скарги, думку прокурора про залишення касаційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засудженого та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення, суд касаційної інстанції керується вимогами статей 412-414 цього Кодексу. Тобто, відповідно до змісту зазначеної норми закону, підставами для зміни або скасування судових рішень в касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як вбачається зі змісту касаційних скарг, засуджений та його захисник посилаються на невідповідність висновків суду, викладених в судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення якої дано у ст. 411 КПК України, тоді як ця обставина не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Разом з тим, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_7 у закінченому замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_8 , обґрунтовані сукупністю доказів, які з достатньою повнотою були зібрані органами досудового розслідування та всебічно, повно і об`єктивно досліджені у судовому засіданні, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними протоколу огляду місця події, висновками судово-медичних та судово-імунологічних експертиз, а також іншими наведеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності.

При цьому колегія суддів відмічає, що відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Перевіркою матеріалів провадження касаційним судом також встановлено, що судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані. Апеляційним судом також ретельно перевірені доводи захисника про обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення і на їх спростування в ухвалі, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, наведені мотиви, які грунтуються на матеріалах провадження.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за встановлених судом фактичних обставин злочинні дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, правильність якої у колегії суддів сумнівів не викликає, а тому підстав для перекваліфікації дій засудженого на ч. 1 ст. 121 або ст. 123 КК України за доводами касаційних скарг немає, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 при вчиненні злочину та нанесенні ударів потерпілій ОСОБА_8 кухонним ножем зі значною силою у життєво-важливі органи, поєднані з пошкодженням внутрішніх органів діяв з прямим умислом на позбавлення життя останньої і лише стан сильного алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 , який об`єктивно встановлений судом та не заперечується самим засудженим, а також надання потерпілій своєчасної медичної допомоги обґрунтовано визнані судом причинами, з яких він не довів свій умисел до кінця.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про перебування його у стані сильного душевного хвилювання також спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 та суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, а тому не можуть бути взяті касаційним судом до уваги.

Що ж стосується доводів касаційних скарг про пом`якшення призначеного засудженому покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, то колегія суддів і в цій частині касаційні скарги вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повною мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дійшовши правильного висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та призначивши йому мінімальне покарання у межах санкції статті, за якою його визнано винуватим та засуджено.

Призначене засудженому ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів. З урахуванням наведеного, законних підстав для подальшого пом`якшення призначеного покарання та звільнення засудженого від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Оскільки закон України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанції застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у провадженні не допущено, покарання призначено з урахуванням тяжкості злочину та особи засудженого, тому постановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення підлягають залишенню без зміни, а його та захисника касаційні скарги кухонним ножем - без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3