Справа № 466/475/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/42/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_5
підсудного: ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року, якою кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, направлено прокурору для проведення додаткового розслідування,
ВСТАНОВИЛА:
Цією постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 2 для проведення додаткового розслідування.

Раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінено на підписку про невиїзд.
Звільнено підсудного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Вирішено питання з речовими доказами у справі.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 22 листопада 2009 року в період часу з 00 год. до 01год., знаходячись між гаражними приміщеннями поблизу будинку № 19 по вул. Мазепи у м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та, маючи умисел на вчинення вбивства іншої людини, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли у ході словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_12 і в подальшому переросли у фізичну сутичку, під час якої потерпілий впав на землю, а підсудний, взявши на місці бетонну плиту (бордюр), умисно кинув її на голову ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив йому відкриту тупу черепно-мозкову травму, яка виразилась розтрощенням кісток склепіння і основи черепа, кісток лицевого черепу з деформацією кісткових уламків в напрямку справа на ліво, крововиливами в оболонки та речовину головного мозку, розможення мозкової речовини, множинних забійних ран і саден на шкірі голови і лицевого черепу на правій половині обличчя, в лобно-скроневих ділянках, завушних ділянках, яка призвела до смерті потерпілого.
На постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09.03.2016 року прокурор Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_13 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В обгрунтування вказує на те, що суд, незаконно прийняв рішення, покликаючись на показання підсудного ОСОБА_6 про непричетність його до злочину, а також про застосування до нього незаконних методів розслідування, чинення фізичного та психологічного тиску з метою примушування його до надання завідомо неправдивих показань. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», заява обвинуваченого сама по собі не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування. На даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому на підставі заяви ОСОБА_6 щодо неправомірних дій відносно нього з боку працівників міліції.

Окрім цього, необґрунтованим є посилання суду на висновок судово-медичного експерта №3202 та висновок комісійної судово-медичної експертизи №129 від 15.05.2015 р., оскільки наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 є предметом дослідження в іншому кримінальному провадженні і не доводить його невинуватості у вчиненні умисного вбивства.

Щодо такої підстави для додаткового розслідування як суперечливі показання свідків під час досудового слідства та у ході судового розгляду, то суд повинен був дати усім зібраним та дослідженим доказам належну оцінку та прийняти відповідне рішення. А також, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом вчинення певних процесуальних дій, то направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Вказівка у постанові суду на необхідність проведення повторного впізнання, на думку прокурора, позбавлена будь-якого змісту, оскільки свідки вже бачили фотографію загиблого, тому протокол повторного впізнання не зможе бути належним доказом. Також суд дійшов невірних висновків про необхідність додаткової перевірки обставин справи згідно наданих показань кінолога ОСОБА_14 , оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи. Інші вказівки суду про необхідність проведення додаткового розслідування і окремих слідчих дій (встановлення кола осіб, з якими спілкувався потерпілий напередодні загибелі, встановлення можливих очевидців злочині та інше) є формальними і неналежними підставами для повернення справи на додаткове розслідування.

Зі змісту апеляцій потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що вони просять скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09.03.2016 року суду, покликаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважають, що у справі зібрано достатньо доказів для постановлення обвинувального вироку суду. Зазначають, що зміна свідками своїх показань є підтвердженням тиску на них зі сторони родини обвинуваченого, а їх свідчення про психологічний тиск зі сторони працівників міліції є неправдивими, оскільки ніхто з них не звернувся з заявою на неправомірні дії працівників міліції до правоохоронних органів. Також суд не врахував, що заключення кінолога є належним доказом і не потребує перевірки під час слідства. Судом не проаналізовані дані імунологічної експертизи, молекулярно-генетичної експертизи, не враховано, що було виявлено біологічний білок на кросівках ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідача, міркування прокурора на підтримку поданої апеляції, думку підсудного ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість постанови суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та потерпілих до задоволення не підлягає.

Суд прийняв законне і обгрунтоване рішення про скерування справи на додаткове розслідування з мотивів неправильності та неповноти досудового слідства, що не можуть бути усунені в судовому засіданні, зазначив, що всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України органом досудового слідства були неповно та однобічно досліджені обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судових засіданнях підсудний ОСОБА_6 наголошував на застосуванні щодо нього незаконних методів ведення слідства, під дією яких ним була написана явка з повинною та дані первинні пояснення, від яких він згодом відмовився.

Як визнав Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п.97 рішення від 12.03.2009р.), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити в світлі
загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції,
вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне
розслідування.
В матеріалах кримінальної справи містяться дані що наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які могли виникнути 1 2 грудня 2009р., тобто в період перебування його в Шевченківському РВ /т.2 а.с.209-210/.

Досудове розслідування по даному факту у кримінальному провадженні № 0000069 до цього часу не завершене, питання щодо обставин виникнення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень органом досудового розслідування не з`ясоване.

В ухвалі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2014р. наголошується на необхідності з`ясування питання щодо причини виникнення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у період його перебування під адміністративним арештом за вчинення адміністративного правопорушення.

Всупереч доводам апеляції прокурора про те, що обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є предметом дослідження в іншому кримінальному провадженні, проте, як вже було зазначено вище, з`ясування питання застосування недозволених методів ведення слідства, є також предметом перевірки у даній кримінальній справі та має значення для оцінки доказів та прийняття остаточного рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про необхідність перевірки показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з приводу чинення на них тиску працівниками міліції при відібранні показань у даній кримінальній справі, ретельної перевірки обставин, про які вони зазначають в обґрунтування таких тверджень; перевірки показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 стосовно можливих конфліктів потерпілого з іншими особами для всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи.

В ході додаткового розслідування необхідно також перевірити дотримання вимог кримінально-процесуального закону при проведенні слідчих дій, в тому числі, при пред`явленні фотознімків потерпілого ОСОБА_12 до впізнання, перевірити можливих очевидців злочину, провести слідчі дії, зазначені у постанові суду, а також інші слідчі дії, необхідність у яких може виникнути в ході додаткового розслідування.

Щодо доводів апеляції прокурора про можливість усунення недоліків досудового слідства під час судового розгляду справи, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції приймались заходи щодо усунення неповноти досудового слідства. Однак усунути допущену неповноту досудового слідства в судовому засіданні не виявилось можливим з урахуванням обсягу та змісту питань, які залишились невстановленими у справі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обгрунтованою і підстав до її скасування та задоволення апеляцій прокурора та потерпілих - немає.

Керуючись ст.ст. 379, 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року про повернення на додаткове розслідування справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін, а апеляції прокурора та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 без задоволення.

Головуючий:

Судді: