Ухвала
іменем україни
28 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України,
який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.11.2011 року за
ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,
звільнений 29.03.2014 року по відбуттю строку,

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою, у період з 15 квітня 2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо судових витрат у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він, на початку березня 2015 року, в денний час, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку ОСОБА_5 та третіх осіб, викрав з кишені куртки останнього ключі від автомобіля «Nissan Almera» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , але перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_5 .
Після чого, 19 березня 2015 року, приблизно о 02.00 год., ОСОБА_4 , підійшов до припаркованого біля будинку № 6 по вул. Зерновій в м. Харкові автомобілю «NissanAlmera» д/н НОМЕР_1 та, скориставшись раніше викраденими ключами, діючи повторно, незаконно заволодів транспортним засобом вартістю 159295 грн.
У касаційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_4 , посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості. Порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд при призначені покарання ОСОБА_4 неповною мірою врахував те, що він скоїв умисний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, ніде не працює, раніше неодноразово судимий, що свідчить про його суспільну небезпечність. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.
Крім того враховано обставину, яка обтяжує покарання засудженого рецидив злочинів. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Зважаючи на наведене, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України та належним чином мотивував прийняте рішення.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, доводи, за своїм змістом близькі доводам касаційної скарги, були наведені в апеляційній скарзі прокурора, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м`якості, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _____________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3