Справа № 752/7548/15-к
Провадження №: 1-кп/752/88/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року м. Київ Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000257 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Святошинського районного суду міста Києва від 30.03.2004 р. за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 190, ст.. 70 до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 (два) роки;
вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області 25.02.2008 р. за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20.05.2008 р. вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області 25.02.2008 р. змінено, виключено ч. 1 ст. 187, в решті вирок залишено без змін, звільнений 22.11.2011 на підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2011 р.;
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2013 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;
вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 01.07.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2015 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -
встановив:

ОСОБА_6 , 11.01.2015 року, приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Ломоносова, 52А побачив автомобіль марки «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_2 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «DOD х6», вартістю 1000 гривень 00 копійок, який знаходився в салоні вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку у розмірі 1000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 14.01.2015 року, приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Заболотного, 30, побачив автомобіль марки «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_3 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_3 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «X-vision», серійний номер НОМЕР_4 , вартістю 1079 гривень 00 копійок, який знаходився прикріпленим на лобовому склі вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріального збитку у розмірі 1079 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 19.01.2015 року, приблизно о 04.50 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 15, побачив автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_5 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_5 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав кріплення для навігатора, невстановленої досудовим розслідуванням марки, вартістю 450 гривень 00 копійок, який знаходився на лобовому склі вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріального збитку у розмірі 450 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 20.01.2015 року, приблизно о 15.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 31-А, побачив автомобіль марки «Мерседес Е 320» д.н.з. НОМЕР_6 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Мерседес Е 320» д.н.з. НОМЕР_6 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «Prestigio Road Runner 505», серійний номер НОМЕР_7 , вартістю 1000 гривень 00 копійок, який знаходився в салоні біля дверей вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку у розмірі 1000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 20.01.2015 року, приблизно о 18.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Заболотного, 138-А, побачив автомобіль марки «Мазда 3» д.н.з. НОМЕР_8 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Мазда 3» д.н.з. НОМЕР_8 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав сумку марки «Остін», червоного кольору, вартістю 500 гривень 00 копійок, в середині якої знаходився мобільний телефон марки «Леново», чорного кольору, вартістю 2000 гривень, гаманець червоного кольору, вартістю 300 гривень, грошові кошти в розмірі 100 гривень, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_12 на суму 2900 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 21.01.2015 року, приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Ломоносова, 52/3, побачив автомобіль марки «Mersedec Benz ML 350» д.н.з. НОМЕР_9 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Mersedec Benz ML 350» д.н.з. НОМЕР_9 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «TEXTEN» вартістю 1800 гривень 00 копійок, який знаходився на лобовому склі вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_13 на суму 1800 гривень 00 копійок.
Крім того, ОСОБА_7 , 28.01.2015 року, приблизно о 23.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 17, побачив автомобіль марки «ЗАЗ 110» д.н.з. НОМЕР_10 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «ЗАЗ 110» д.н.з. НОМЕР_10 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав авто магнітолу, невстановленої досудовим розслідуванням марки, вартістю 500 гривень 00 копійок, дві колонки невстановлених досудовим розслідуванням марки, вартістю 300 гривень 00 копійок за кожну, навігатор, невстановленої досудовим розслідуванням марки, вартістю 500 гривень 00 копійок, який знаходились в салоні вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_14 на суму 1600 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 29.01.2015 року, приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Заболотного, 6, побачив автомобіль марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_11 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, дістав викрутку з кишені своєї курки, в яку був одягнений, та пошкодив замок автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_11 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор, невстановленої досудовим розслідуванням марки, вартістю 500 гривень 00 копійок, який знаходився між передніми сидіннями вказаного транспортного засобу, та автомагнітолу, невстановленої досудовим розслідуванням марки, вартістю 500 гривень 00 копійок, яка знаходилась на панелі даного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_15 у розмірі 1000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 30.01.2015 року, приблизно о 23.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 13-Б, побачив автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_12 , та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_12 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «SeeMax J62-035» вартістю 515 гривень 00 копійок, який знаходився на лобовому склі вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_16 на суму 515 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 01.02.2015 року, приблизно о 02.00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Ломоносова, 52/3, побачив автомобіль марки «Део Нексія» д.н.з. НОМЕР_13 , та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Део Нексія» д.н.з. НОМЕР_13 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав відеореєстратор марки «DOD» вартістю 500 гривень 00 копійок та навігатор марки «Go Way», які знаходились в салоні вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_17 на суму 1000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 02.02.2015 року, приблизно о 00.30 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 14, побачив автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_14 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_14 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав автомагнітолу марки «SONY», вартістю 2000 гривень 00 копійок, сабвуфер марки «GBL 1000W», вартістю 1000 гривень 00 копійок, навігатор марки «Ріоner», вартістю 1000 гривень 00 копійок, які знаходились в салоні вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_18 на суму 4000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 11.02.2015 року, приблизно о 00.05 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 51, побачив автомобіль марки «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_15 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою проникнення до даного транспортного засобу, лівою рукою, розбив праве переднє пасажирське скло в автомобілі марки «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_15 . Проникнувши до салону вищезазначеного транспортного засобу, таємно незаконно викрав навігатор марки «Піонер» вартістю 1800 гривень 00 копійок, який знаходився між передніми сидіннями вказаного транспортного засобу. Надалі, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , сховав даний навігатор марки «Піонер» за шкіряний пояс, який був одягнений на ньому, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, маючи можливість розпорядитися майном на власний розсуд чим завдав ОСОБА_19 матеріального збитку у розмірі 1800 гривень.
Тобто, ОСОБА_6 визнається винним за ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що дійсно вчиняв перелічені злочини, а саме крав з автомобілів речі, про що шкодує та щиро кається. Одночасно, обвинувачений категорично заперечив вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого він також обвинувачуються. Зазначив, що не уганяв ніякого автомобіля, оскільки навіть не має посвідчення водія та не вміє керувати автомобілем. Пояснив, що під час досудового розслідування, погодився на пропозицію працівників міліції, та зізнався у вчиненні угону, про що відмічено в обвинувальному акті. Однак він себе оговорив. При проведені слідчого експерименту, йому обіцяли також заїхати до нього додому, так як він проживає поруч із місцем проведення слідчого експерименту. Не хоче нести відповідальність за злочин, який не вчиняв і у вчиненні якого себе обмовив на прохання працівників міліції, які обіцяли, що дадуть можливість заїхати додому. Одначасно, в зв`язку із тим, що угон він не вчиняв, цивільний позов поданий потерпілим не визнає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в частині, що стосується епізодів за ч. 2 ст. 185 КК України в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахування показань обвинуваченого, на підтвердження встановлених судом обставин свідчать безпосередньо досліджені судом докази, які в своїй сукупності підтверджують винність обвинуваченого і які суд враховує та бере до уваги, зокрема лист ПТ «Ломбард Оскар» від 03.02.2015 року № 2241, про те, що ОСОБА_6 неодноразово звертався до ПТ «Ломбард Оскар» за грошовою позикою під заставу, зокрема відео реєстратора «DOD» та авто магнітоли «Sony».
Вищезазначений доказ суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджується з показаннями обвинуваченого наданими суду і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив саме злочин, у вчиненні якого суд його визнає винуватими.
Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 2 ст. 289 КК України.
Згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , 16.01.2015, приблизно о 20 годин 55 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 44 умисно з корисливих мотивів вирішив повторно незаконно заволодіти транспортним засобом марки «Део Ланос», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_20 .
Реалізуючи злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом та протиправного обернення його у свою власність, 16.01.2015 приблизно о 20 годині 55 хвилин, перебуваючи по вул. Заболотного, 44 в м. Києві, ОСОБА_7 з корисних спонукань, розбив скло водійських дверей транспортного засобу марки «Део Ланос», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_16 , після чого сів за кермо вказаного транспортного засобу. Надалі, діставши викрутку з кишені куртки, в яку він був одягнений та нею завів двигун даного транспортного засобу. Завівши двигун даного транспортного засобу, ОСОБА_7 рушив у невідомому напрямку, чим завдав ОСОБА_20 матеріального збитку на суму 69000 гривень 00 копійок.
Таким чином, як зазначено у обвинуваченні, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.
За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що за ч. 2 ст. 289 КК України, відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що злочин вчинено обвинуваченим.
Так, на підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину, прокурор надав докази, які були безпосередньо досліджені судом.
Аналізуючи вищезазначені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченого, не є достатніми та переконливими доказами визнання винуватості ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 відмітив, що взяв на себе злочин який не вчиняв, оскільки повірив обіцянкам, що нададуть можливість заїхати додому та забрати речі. Угон він не вчиняв, оскільки навіть не має посвідчення водія та не вміє керувати автомобілем.
Як доказ винності обвинуваченого, стороною обвинувачення надано протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.01.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_4 звернувся щодо виявлення відсутності власного автомобіля.
В той же час, враховуючи показання обвинуваченого надані суду і за відсутності доказів, які би спростовували зазначені показання, цей протокол не є доказом сам по собі та не доводить, що заволодіння автомобілем було вчинено обвинуваченим.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 також не свідчив відносно ОСОБА_6 , зазначивши, що йому не відомо, хто вчинив заволодіння його автомобілем. Зазначив лише, що лишив автомобіль біля магазину на парковці, а сам пішов в магазин. За час перебування в магазині сигналізація, якою було обладнано автомобіль, не спрацьовувала, а вийшовши з магазину, ОСОБА_4 виявив відсутність власного автомобіля.
Одночасно, до суду надано протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2015 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_21 впізнає ОСОБА_6 за фотознімками, як особу, яка по АДРЕСА_2 розбила скло та сіла до транспортного засобу Део Ланос білого кольору після чого поїхав у невідомому напрямку.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, а також те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, суд не бере до уваги протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки стороною обвинувачення не забезпечено участь свідка ОСОБА_21 у судовому засідання для його безпосереднього допиту, а в подальшому сторона обвинувачення відмовилась від допиту цього свідка у судовому засіданні в зв`язку із неможливістю забезпечити явку.
Також на підтвердження вини обвинуваченого до суду надано протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 року в якому відображено, як обвинувачений пояснює про обставини та показує місце заволодіння транспортним засобом.
В той же час, в черговий раз враховуючи обставини того, що обвинувачений змінив свої показання та не визнав факту заволодіння, суд, аналізуючи протокол проведення слідчого експерименту, прийшов до висновку, що проводячи зазначену слідчу дію, слідчий, не дотримався вимог процесуального законодавства, та, користуючись обставинами того, що обвинувачений погодився визнати себе винним, між іншим без захисника, не досяг мети проведення зазначеної слідчої дії та її наслідків, що, згідно вимог ст. 223 КПК України, є підставою проведення слідчої дії.
Так, згідно вимог ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, тощо. В той же час, як видно з змісту протоколу, фактично результати слідчого експерименту зведені до показань підозрюваного, щодо обставин вчинення заволодіння транспортним засобом, від яких в ході судового розгляду обвинувачений відмовився. Відтворення обставин заволодіння, зокрема спосіб проникнення до автомобіля шляхом розбиття скла в автомобілі без спрацювання сигналізації та спосіб запуску двигуна викруткою не проводилася та не відмічалася в протоколі.
Зазначене дає суду обґрунтовані підстави вважати реальною існування версії обвинуваченого, з приводу того, що останній обмовив себе на предмет вчинення ним заволодіння транспортним засобом.
Потерпілий ОСОБА_4 лише пояснив про обставини виявлення відсутності автомобіля, а хто викрадав, він не знає.
Крім того, суд відмічає, що стороною обвинувачення не було забезпечено явку свідка, а в подальшому заявлено відмову від свідка, а тому суд не може брати до уваги та посилатися на свідчення свідка надані під час досудового розслідування слідчому та прокурору та показання надані ними та відмічені в інших процесуальних документах, зокрема протоколах впізнання по фотознімках.
Фактично, як видно з наданих прокурором доказів, по суті обвинувачення в цій частині ґрунтується на показаннях ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування в якості підозрюваного, та показаннях відображених в протоколі проведення слідчого експерименту, інших доказів, тобто фактичних даних, отриманих у визначений КПК України спосіб, які би доводили винність обвинуваченого (показання, речові докази, документи, висновки експертиз), стороною обвинувачення суду не надано.
А оскільки, згідно вимог ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому показання надані ОСОБА_6 на досудовому слідстві, суд, керуючись вимогами процесуального законодавства, до уваги не бере та відкидає.
Інших достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України, суду не надано, а надані докази, як вважає суд, є недостатніми для визнання винуватості особи.
Ураховуючи, що згідно вимог ст. 63 Конституції України, ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, характеризується посередньо, відсутність тяжких наслідків, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи, що злочин обвинувачений, вчинив до постановлення попереднього вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2015 року за ч. 3 ст. 187 КК України, яким ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, - остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за правилами ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, з урахуванням, що 1 дню позбавлення волі відповідає 1 день арешту.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
З огляду на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_6 , якому після затримання 11.02.2015 року, ухвалою судді від 12.02.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому продовжено і на момент прийняття рішення судом запобіжний захід продовжує діяти, зарахування строку попереднього ув`язнення, починаючи з 11.02.2015 року по 21.07.2016 року, враховуючи необхідність засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
До вступу вироку в законну силу, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Враховуючи недоведеність вини ОСОБА_6 в заволодінні транспортним засобом, в задоволенні цивільного позову поданого потерпілим ОСОБА_20 слід відмовити.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 , у виді 8 (вісім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 22.07.2016 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 11.02.2015 року (день затримання), по 21.07.2016 року, включно.
ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що злочин вчинено обвинуваченим.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
Речові докази по справі, а саме: навігатор марки Піонер HD P5003, що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_22 залишити за належністю.
Речові докази по справі, а саме: ключ, ліхтарик синього кольору в робочому стані, чохол з написом «Easy go», чохол від ножа, помаду для губ, пластикову ємність 15 мл., з написом «Риназолін», які поміщені до поліетиленового пакету «Експертна служба» № 3053960, мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1080 І», ІМЕІ НОМЕР_17 , рукавицю поміщену до поліетиленового пакету «Експертна служба» № НОМЕР_18 , сім картки мобільного оператора «МТС» в кількості 3 шт., сім картки мобільного оператора «Київстар» в кількості 2 шт., та сім картку мобільного оператора «ОГО» в кількості 1 шт., поміщені до поліетиленового пакету «Експертна служба» № 3053944, пояс чорного кольору поміщеного до прозорого файл-пакету, два ключі від транспортних засобів «Geely» та «Toyota» поміщені до поліетиленового пакету «Експертна служба» № 3053959., що знаходяться на зберігання в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві. повернути ОСОБА_6 за належністю.
Відмовити в задоволенні цивільного позову поданого потерпілим ОСОБА_20 .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_23