Справа № 539/842/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни угоду про примирення між потерпілою та підозрюваною в кримінальному провадженні №0000338 від 17.03.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Грушино Хорольського району Полтавської області, громадянки України, освіта середня-спеціальна, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
18 лютого 2016 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_4 перебувала в будинку по АДРЕСА_3 в гостях у ОСОБА_5 , де разом з останньою вживали алкогольні напої. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_4 помітила в кімнаті (залі) мобільний телефон «Nokia 2630», грошові кошти та одяг належні ОСОБА_5 , які вирішила викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрала мобільний телефон «Nokia 2630» вартістю 192 грн. 50 коп., грошові кошти в сумі 1000 грн., жіноче пальто вартістю 300 гривень та жіночі кросівки вартістю 80 гривень, разом з викраденим залишила місце злочину та в подальшому розпорядилася за власним розсудом.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 1572 грн. 50 коп.

Дії ОСОБА_4 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

17.03.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Угодою встановлено, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, складає 1572 грн. 50 коп., яку ОСОБА_4 повністю відшкодувала. Також в угоді констатовано факт примирення між потерпілою та підозрюваною, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді одного року позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік та покладено обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. Під час визначення покарання було враховано щире каяття підозрюваної, активне сприяння слідству, відсутність судимості, повне відшкодування потерпілій матеріальної шкоди.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, а потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони дійсно примирились, що підтверджено ними в судовому засіданні, та погодили вид і розмір покарання.

Приймаючи до уваги, що сторони угоди узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, узгодили звільнення від відбування покарання з випробуванням, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 16 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 , з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Водночас, суд зауважує, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Враховуючи особу винної у вчиненні кримінального правопорушення, яка раніше не судима, в скоєному кається, завдану шкоду відшкодувала, суд вважає достатнім визначити іспитовий строк тривалістю один рік.

Враховуючи, що ОСОБА_4 звільняється від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне покласти на неї обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.314, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду укладену 17.03.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами цієї угоди покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 2630», жіноче пальто, жіночі кросівки, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1