Справа № 215/1268/16-к

УХВАЛА
02 листопада 2016 року Колегія суддів Тернівського районного суду м. Кривого Рогу в складі :
головуючого судді- ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
перекладача - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8

В провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває зазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 .
У судовому засіданні прокурором у зв`язку зі спливом заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, який не має постійного джерела прибутків, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, з урахуванням положень ст. 177 КПК України.
Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки відсутні передбачені законом ризики, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт з посиланням на наявність місця постійного проживання та погіршений стан здоров`я обвинуваченого.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання захисника - відхиленню.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися, тому суд вважає що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації, непрацюючий і не має постійного джерела прибутків, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, таким чином може продовжити злочинну діяльність, ухилитися від явки до суду і перешкоджати кримінальному провадженню. Враховуючи викладене, і те, що відсутні належні докази незадовільного стану здоровя обвинуваченого, у справі слід завершити судовий розгляд і дослідити докази, а інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці - максимально можливий строк продовження згідно ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, колегія суддів -
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці до 26 січня 2017 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: