Дата документу Справа № 336/17/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1022/16 Головуючий в 1-й інстанції:6
Єдиний унікальний №336/17/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст.407 ч.4 КК України Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
20 травня 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 квітня 2016 року,

встановила:
19.05.2016р. судді-доповідачу передана апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, подана 04.05.2016р. на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 квітня 2016 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.
Перевіривши відповідність апеляційної скарги прокурора вимогам ст.396 КПК України, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Так, відповідно до ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які повинні узгоджуватися з положеннями кримінального та кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень кримінального закону питання про призначення покарання регулюється розділом ХІ КК України, а питання про звільнення від відбування покарання розділом ХІІ КК України.

Враховуючи зазначене та виходячи з положень ст.374 КПК України питання про призначення покарання та питання про звільнення від відбування покарання є окремими питаннями, щодо яких, ухвалюючи вирок, суд повинен прийняти окреме рішення по кожному з цих питань.

Незважаючи на положення кримінального та кримінального процесуального закону прокурор, вказуючи в скарзі на необґрунтоване звільнення судом обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, в той же час, в резолютивній частині скарги не ставить питання про скасування вироку суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Санкцією ч.4 ст.407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Однак прокурор, заявляючи вимогу про ухвалення щодо обвинуваченого нового вироку з призначенням покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді арешту строком на 4 місяці, не порушує питання про застосування положень кримінального закону, на підставі яких можливе призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Крім того, в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду підлягає зміні, однак в резолютивній частині скарги порушує питання про скасування вироку, що свідчить про неконкретність вимог скарги.

Також в мотивувальній частині скарги прокурор посилається на те, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.4 ст.497 КК України. Однак така стаття відсутня в Особливій частині КК України, а обвинувачений засуджений за ч.4 ст.407 КК України.

Наведене свідчить про те, що апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.399 КПК України

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 квітня 2016 рокузалишити без руху.

Надати прокурору строк для усунення недоліків апеляційної скарги 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2