Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/314/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000452 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козельшина Козельщинського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.06.2010 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 01.12.2011 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.04.2012 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 07.08.2014 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 30.07.2014 року умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 5 місяців 17 днів, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом складання вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.04.2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Також, стягнуто із ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 - 2073 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_10 4047 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим за повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням в інше приміщення та повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, за таких обставин:

08.11.2014 року, приблизно 17.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння, належного ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , через хвіртку у паркані пройшов на територію вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу через вхідні двері проник в приміщення гаража вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_9 , акустичну систему «Fenda F&D» вартістю, з урахуванням зносу 358 гривень, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

08.12.2014 року, приблизно 19.00 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_11 повторно прийшов до вказаного домоволодіння, належного ОСОБА_9 , через хвіртку у паркані пройшов на територію даного домоволодіння, де шляхом вільного доступу через вхідні двері проник в приміщення літньої кухні, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_9 універсальний кухонний комбайн «Braun К700» вартістю з урахуванням зносу 1345 гривень та хліборізку «Zelmer 294.5NP» вартістю з урахуванням зносу 1079 гривень, а всього на загальну суму 2424 гривні, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

13.12.2014 року приблизно 02.30 год. з метою вчинення крадіжки чужого майна, обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння, належного ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_3 , через хвіртку у паркані пройшов на територію вказаного домоволодіння, пошкодивши навісний замок на вхідних дверях проник в приміщення нежилого будинку домоволодіння, звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_10 майно всього на загальну суму 4047 гривень, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, 14.12.2014 року приблизно 17.00 год. з метою вчинення крадіжки чужого майна ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння, належного ОСОБА_9 , що розташоване за вищевказаною адресою, через хвіртку у паркані пройшов на територію даного домоволодіння, де через віконний отвір проник в приміщення будинку, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_9 , електрозварювальний апарат, вартістю з урахуванням зносу 370 гривень, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, посилаючись на те, що вину визнав повністю, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, під час судового розгляду надавав правдиві показання.

Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи і його виправлення можливе в умовах меншого терміну ізоляції його від суспільства, так як в подальшому зобов`язується відшкодувати завдану ним шкоду під час перебування у виправній установі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та потерпілих, які просили залишити вирок суду без змін, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 3 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Обвинувачений згоден з кваліфікацією його дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 3 КК України правильна.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винуватого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, не одружений, працездатний, але не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Доводи обвинуваченого про те, що він вину визнав повністю, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, під час судового розгляду надавав правдиві показання не можуть слугувати підставами для пом`якшення йому покарання, враховуючи при цьому тяжкість, характер та суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, зокрема кількість епізодів кримінального правопорушення, а саме скоєння трьох епізодів, які віднесені до категорії тяжких злочинів, та ще й в період умовно-дострокового звільнення від покарання. Крім того, наведені обвинуваченим в апеляції обставини, суд першої інстанції врахував при призначені покарання, як обставини, що пом`якшують покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції за вчинене кримінальне правопорушення призначив покарання ближче до мінімального, яке визначене санкцією статті Закону, врахувавши належним чином особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення.

Думка обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи і його виправлення можливе в умовах меншого терміну ізоляції його від суспільства, так як в подальшому зобов`язується відшкодувати завдану ним шкоду під час перебування у виправній установі є безпідставною, так як ОСОБА_8 вчинив повторно злочин, який посягає на власність громадян, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, останній раз звільнений умовно-достроково від відбування покарання. Проте, перебуваючи під умовно-дострокового строку та будучи обізнаним з обов`язками, які були покладені судом під час його звільнення, ОСОБА_8 все одно не усвідомив свою негативну попередню поведінку, яка полягала у вчиненні злочинів, і знову вчинив умисний аналогічний злочин, тобто фактично не розкаявся у скоєному.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Викладені обставини на думку колегії суддів свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо без ізоляції його від суспільства на строк, який визначив суд першої інстанції, оскільки останньому неодноразово надавалася можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість ним вчинено новий умисний тяжкий злочин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, відповідає меті і засадам призначення покарання, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й є справедливим.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, тому підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 31 жовтня 2015 року по 13 квітня 2016 року.

В решті вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4