Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/852/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 204 (149) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.11.2016 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2016 року, якою у підготовчому судовому засіданні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Діброва, Олександрійського району, Кіровоградської облаті, громадянка України, освіта середня спеціальна, заміжня, зареєстрована, як фізична особа-підприємець, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена 17 травня 2016 року між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_7 . Кримінальне провадження №0000045 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.204, ч.3 ст.204 КК України повернути прокуророві прокуратури Кіровоградської області для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 .

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2016 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена 17 травня 2016 року між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та підозрюваною у кримінальному провадженні №0000045, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.204, ч.3 ст.204 КК України. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у підготовчому судовому засіданні, під час дослідження умов угоди про визнання винуватості, судом було встановлено, що умови угоди суперечать вимогам КК України. Зокрема, зі змісту даної угоди вбачається, що сторони домовились на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., за ч.3 ст.204 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

В апеляції прокурор, просить оскаржувану ухвалу скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що в угоді про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваною ОСОБА_7 мова йде не про складання злочинів або вироків, а про поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Крім того зазначає, що в резолютивній частині ухвали міськрайонного суду зазначено про повернення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 3 ст.204 КК України, у той час як до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 з угодою про визнання винуватості від 17.05.2016 року, якою узгоджено сторонами міру покарання за згаданими статтями. Так, угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000045 укладена між прокурором та підозрюваною повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили апеляцію задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Частиною 7 ст.474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затверджені угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Згідно угоди про визнання винуватості від 17 травня 2016 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_7 , остання під час досудового розслідування свою вину у вчиненні незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут та транспортування з метою збуту незаконного виготовлення алкогольних напоїв та інших підакцизних товарів (спирту етилового), тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.204 КК України та у незаконному виготовленні алкогольних напоїв, з недоброякісної сировини (матеріалів), що становить загрозу для життя і здоров`я людей, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.204 КК України, визнала в повному обсязі.

Крім того, сторони угоди погодилися на призначене ОСОБА_7 покарання, а саме: за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.; за ч.3 ст.204 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст..76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Висновки суду, що покарання, про яке домовилися сторони при укладенні угоди про визнання винуватості, суперечить вимогам ч.3 ст.72 КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Відповідно до вказаної норми закону, основні покарання у виді штрафу та позбавлення волі при призначенні за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарання не підлягають та виконуються самостійно. Разом з тим, суд не звернув увагу, що сторони домовились про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і доводи апеляції прокурора в цій частині є правильними.
Крім того, в резолютивній частині ухвали суд першої інстанції зазначив про повернення кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.204, ч.3 ст.204 КК України прокурору , у той час як до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.204, ч.3 ст.204 КК України з угодою про визнання винуватості від 17 травня 2016 року, якою узгоджено сторонами міру покарання за згаданими статтями.

В судовому засіданні було встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено.

Враховуючи вимоги ст.474 КПК України, суд, у разі відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка повинен був продовжити судовий розгляд справи в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.08.2016 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 17 травня 2016 року між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_7 та повернуто кримінальне провадження №0000045 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.204, ч.3 ст.204 КК України прокурору прокуратури Кіровоградської області для продовження досудового розслідування у загальному порядку, підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2016 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 17 травня 2016 року, що укладена між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_7 , - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4