Справа № 755/7532/16-к
В И Р О К
іменем України
"05" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0004237 від 28 березня 2016 року за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, працюючого збірником меблів у ПП «Експомодуль», неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 27 березня 2016 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись у під`їзді №1 біля своєї квартири АДРЕСА_2 , звернув увагу на відкритий вхід до технічного приміщення (горища) будинку і встановлені там камери відеоспостереження. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних камер відеоспостереження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 через відчинені двері, шляхом вільного доступу, проник до технічного приміщення вказаного будинку, де від`єднавши від кріплення на стіні та відірвавши кабель живлення викрав дві камери відеоспостереження марки «toptech-mini-w4», вартістю 1080 гривень 00 копійок кожна, які належали ТОВ НВО «Інформаційні технології», чим спричинив вказаному товариству матеріальну шкоду на загальну суму 2160 гривень 00 копійок. Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 27 березня 2016 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись у під`їзді №1 біля своєї квартири АДРЕСА_2 , звернув увагу на відкритий вхід до технічного приміщення (горища) будинку і встановлені там камери відеоспостереження. В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних камер відеоспостереження. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені двері, шляхом вільного доступу, проник до технічного приміщення вказаного будинку, де від`єднавши від кріплення на стіні та відірвавши кабель живлення викрав дві камери відеоспостереження марки «toptech-mini-w4», вартістю 1080 гривень 00 копійок кожна, які належали ТОВ НВО «Інформаційні технології» після цього, з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_5 визнав, у вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, в тому числі з переліком, кількістю та вартістю викраденого майна, що зазначена в обвинувальному акті пред`явленого обвинувачення, згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних протоколу перегляду відеозапису, даних довідки про вартість викраденого майна, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_6 , який не оспорював фактичні обставини справи знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який працює, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, в силу ст.89 КК України не судимий, майно потерпілому повернуто.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює неофіційно, за місцем проживання характеризується позитивно, враховуючи, що ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Речові докази у справі: камеру відеоспостереження з написом «3211», яка передана на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; камеру відеоспостереження з написом «3226», яка передана на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; диск з відеозаписом слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази у справі: камеру відеоспостереження з написом «3211», яка передана на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; камеру відеоспостереження з написом «3226», яка передана на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; диск з відеозаписом слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: