ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
24 жовтня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою представника ТОВ «Глобинський переробний завод» ОСОБА_4 на ухвалу судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року про повернення апеляційної скарги на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду затверджено угоду від 26.01.2016 у кримінальному провадженні № 000056 про визнання винуватості, укладену начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Ухвалою судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області від 21.09.2016 апеляційна скарга директора ТОВ «Глобинський переробний завод» ОСОБА_7 повернута скаржнику, оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга подана особою, яка не має права на оскарження вказаного рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги представник ТОВ «Глобинський переробний завод» ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу судді-доповідача апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

З оскарженої ухвали вбачається, що апеляційний суд правильно встановив та визнав, що ТОВ «Глобинський переробний завод» не брало участі в якості потерпілого при розгляді вказаного кримінального провадження.
Крім того, як обґрунтовано визнав Апеляційний суд Полтавської області, юридичні факти, з якими ч. 2 ст. 55 КПК України пов`язує момент виникнення прав і обов`язків потерпілого, не відбулись.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ТОВ «Глобинський переробний завод» ОСОБА_4 на ухвалу судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року про повернення апеляційної скарги на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_8 ОСОБА_9