Ухвала
іменем україни
27 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золоте, м. Первомайськ, Луганської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за скоєння злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 18 березня 2015 року, приблизно о 18.30 год., з метою починити світло, йшов до свого знайомого ОСОБА_8 , який мешкає в квартирі, розташованій в першому під`їзді по АДРЕСА_2 . При вході в під`їзд даного будинку він зустрів раніше незнайомих громадян, які вживали алкогольне пиво, серед яких був ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_10 освітив їх світлом ліхтаря, а ОСОБА_11 висловив йому претензії з цього приводу. Засуджений продовжив світити ліхтарем в обличчя Шпаковському в результаті чого між ними виникла сварка, яка переросла в обоюдну бійку. Під час бійки ОСОБА_7 дістав з кишені ніж, та з метою вбивства умисно наніс шість ударів ножем по тулубу і нижнім кінцівкам потерпілого ОСОБА_12 , в результаті чого спричинив тяжкі тілесні ушкодження, а саме: одну колото-різану рану лівого стегна та двох поверхневих ран брюшної порожнини, а також трьох колото-різаних ран грудної клітини, дві з яких проникаючі в плевральні порожнини, з яких одна з пошкодженням серця, що призвело до гострої крововтрати. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 впав на землю та помер на місці вчинення злочину.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, порушують питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд. Засуджений та його захисник зазначають, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи, оскільки тілесні ушкодження потерпілому він заподіяв під час захисту від його неправомірних дій. Наполягають, що умислу на вбивство потерпілого у нього не було, ніж належав потерпілому. Стверджують, про фальсифікацію матеріалів провадження слідчим ОСОБА_13 та порушення права засудженого на захист, оскільки слідчі дії проводилися у відсутність захисника. Вважають, що обвинувачення обґрунтовано на припущеннях та суперечливих показах свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Звертають увагу на те, що не взято до уваги покази свідків, які були очевидцями події та безпідставно не враховано їх показання про обставини вчинення злочину, поведінку потерпілого, який був ініціатором конфлікту та відсутність у засудженого ножа. Зазначають, що суд апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, не розглянув всі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильної кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 115 КК та необхідності перекваліфікації дій на ст. 118 КК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи касаційних скарг та просила їх задовольнити, пояснення прокурора, який просив касаційні скарги засудженого та захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо засудженого без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтями 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.
Мотивувальна частина такого судового рішення має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожний із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, міру покарання, не можна визнавати такою, що відповідає вимогам цього Закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_7 не погоджуючись із вироком районного суду, подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Мотивуючи свої доводи, засуджений зазначав, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошував на тому, що вирок ґрунтується на припущеннях та доказах здобутих незаконним шляхом. Стверджував, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 115 КК, оскільки у нього не було умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_12 , він лише оборонявся від його дій, а тому вважає, що його дії підлягають кваліфікації за ст. 118 КК як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, залишивши скаргу засудженого без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. Суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції та не розглянув доводи засудженого про недопустимість доказів, неправильну кваліфікацію дій засудженого, порушення вимог закону при призначенні покарання.
Судом апеляційної інстанції залишені поза увагою встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, які свідчать про те, що саме ОСОБА_10 зазнав протиправного нападу з боку потерпілого, який, використовуючи нікчемний привід, став наносити чисельні удари, від яких засуджений вимушений був захищатися.
При цьому, суд апеляційної інстанції, без проведення порівняльного аналізу конкретних обставин справи, не навів в ухвалі свого висновку щодо відсутності чи наявності акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, їх співвідношення та відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи засудженого і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Враховуючи, що при розгляді апеляції засудженого апеляційний суд залишив поза увагою доводи, які ставлять під сумнів правильність застосування кримінального закону судом першої інстанції щодо засудженого, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, як підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого слід усунути згадані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи апеляції, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого та постановити рішення, яке б відповідало вимогам ст. 419 КПК, звернувши при цьому увагу й на доводи, зазначені у касаційних скаргах.

З огляду на викладене касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3