УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 радником юстиції ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, студента 1 курсу Одеського Професійного Ліцею Будівництва та Архітектури, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у кримінальному провадженні №0004731 від 28.06.2016 року за ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
головного спеціаліста територіального

відділу служби у справах дітей Одеської

міської ради - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_8 ,
законного представника неповнолітнього

підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , суд

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 радником юстиції ОСОБА_4 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий обґрунтувала указане клопотання наступним.
Як вказано, в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2016 приблизно о 02:00 годин, ОСОБА_10 , разом із неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували по вул. Успенській, рухаючись в напрямку вул. Пушкінська в м. Одесі, помітивши як по вказаній вулиці біля будинку № 47 їм на зустріч йшла ОСОБА_13 без супроводу інших осіб.

Так, у клопотанні зазначено, що діючи з корисливих мотивів з метою особистою наживи, ОСОБА_10 разом з неповнолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вступили в попередню змову на заволодіння майном ОСОБА_13 групою осіб, обумовивши, що вказаний злочин можливо вчинити тільки відкрито для потерпілої шляхом застосування до неї насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої та погрозою застосування такого насильства з метою подолання опору потерпілою та отримання доступу до цінного майна яке було при ній.

Як вказано, в клопотанні, діючи з вказаною метою, ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_13 раптово для неї обхопив обома руками навколо тулубу, після чого захватом правої руки стиснув її шию, не даючи можливості кликати на допомогу та дихати, що призвело до травми органів шиї (стеноз гортані 0 ступеню).

Крім того, як зазначено в клопотанні, з метою унеможливлення останньої виклику допомоги, ОСОБА_10 лівою рукою закрив рот і ніс потерпілій та з метою подолання опору потерпілої погрожував їй застосування ножа, тобто застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме перерізати їй горло. В процесі подолання опору потерпілої та забезпечення іншим спільникам доступу до цінного майна потерпілої, ОСОБА_10 повалив ОСОБА_13 на землю, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи у свою чергу згідно узгодженого спільниками плану, намагались заволодіти речами, які були при потерпілій, а саме вирвати з рук потерпілої мобільний телефон марки «Samsung Duos» який вона міцно тримала.

В клопотанні зазначено, що в результаті продовження застосування вказаних насильницьких дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 змогли вирвати вказаний мобільний з рук потерпілої та завдавши їй матеріальної шкоди у розмірі 3450 грн. покинули місце вчинення злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

У клопотанні вказується, що увчиненні зазначеного кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб 28.06.2016 повідомлений про підозру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Одеси, громадянин України, не одружений, який має середню освіту, не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий

В клопотанні зазначено, що винність ОСОБА_11 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_13 про вчинення у відношенні неї злочину за вищеописаних обставин;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_11 згідно якого під час його особистого обшуку був вилучений мобільний телефон марки «Samsung Duos» який належить потерпілій ОСОБА_13 ;

- показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 які були очевидцями вчинення вказаного злочину;

- пред`явленням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для впізнання потерпілій ОСОБА_13 та вказаним свідкам які їх впізнали як осіб, яки вчинили вказаний злочин.

Слідчий в клопотанні вважає, що в діях ОСОБА_11 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій) вчинений за попередньою змовою групою за який передбачене покарання у вигляді позбавлення полі на термін до 10 років, тобто тяжкий злочин.

В клопотанні зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_11 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, тому що в результаті розгляду справи у суді йому можуть призначити покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому він буде мати намір уникнути кримінальної відповідальності.

Також в клопотанні вказано, що кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, тому існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; також є наявність ризику, передбаченого у п .4 ч.1 ст.177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і передбаченого у п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України ОСОБА_11 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий в клопотанні вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.

Слідчий вважає в клопотанні, що вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування свідчить про неефективність застосування застави.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий в клопотанні вважає, що відносно ОСОБА_11 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України і його належної поведінки.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, вказаних у клопотанні.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, вказаних у клопотанні.
Головний спеціаліст територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_7 у судовому провадженні просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

Захисник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , у судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_9 не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як він пообіцяв дивитися за сином за місцем проживання.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 погодився із думкою захисника.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Кримінальне провадження щодо неповнолітніх в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, КК України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5), Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінських правил»), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р., і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р. «Держави-учасниці забезпечують, щоб:жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу».

Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 р. (ст. 9 Пакту) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5 Конвенції) зазначають на необхідності застосування щодо неповнолітніх особливих правил, які відповідають їх віку і правовому статусу.

Відповідно до Мінімальний стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінські правила») тримання неповнолітніх під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст. 13).

Згідно ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
В матеріалах справи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, наявна копія повідомлення про підозру, складена неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_11 , про те, що «Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2016 приблизно о 02:00 годин, ОСОБА_10 , разом із неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували по вул. Успенській, рухаючись в напрямку вул. Пушкінська в м. Одесі, помітивши як по вказаній вулиці біля будинку № 47 їм на зустріч йшла ОСОБА_13 без супроводу інших осіб.

Діючи з корисливих мотивів з метою особистою наживи, ОСОБА_10 разом з неповнолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вступили в попередню змову на заволодіння майном ОСОБА_13 групою осіб, обумовивши, що вказаний злочин можливо вчинити тільки відкрито для потерпілої шляхом застосування до неї насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої та погрозою застосування такого насильства з метою подолання опору потерпілою та отримання доступу до цінного майна яке було при ній.

Діючи з вказаною метою, ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_13 раптово для неї обхопив обома руками навколо тулубу, після чого захватом правої руки стиснув її шию, не даючи можливості кликати на допомогу та дихати, що призвело до травми органів шиї (стеноз гортані 0 ступеню).

З метою унеможливлення останньої виклику допомоги, ОСОБА_10 лівою рукою закрив рот і ніс потерпілій та з метою подолання опору потерпілої погрожував їй застосування ножа, тобто застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме перерізати їй горло. В процесі подолання опору потерпілої та забезпечення іншим спільникам доступу до цінного майна потерпілої, ОСОБА_10 повалив ОСОБА_13 на землю, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи у свою чергу згідно узгодженого спільниками плану, намагались заволодіти речами, які були при потерпілій, а саме вирвати з рук потерпілої мобільний телефон марки «Samsung Duos» який вона міцно тримала.

В результаті продовження застосування вказаних насильницьких дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 змогли вирвати вказаний мобільний з рук потерпілої та завдавши їй матеріальної шкоди у розмірі 3450 грн. покинули місце вчинення злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд».
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серія НОМЕР_1 , правильними анкетними даними неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 є « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_11 ».
Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 , у судовому провадженні, не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні саме неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України. Тобто, у матеріалах справи немає наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України, так як, у повідомленні про підозру указано, що зазначене кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_11 , а не ОСОБА_5 .

На підставі вимог ч. 2 ст. 194 КПК України, так як під час судового провадження, прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 не доведена наявність обґрунтованої підозри вчинення саме неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним відмовити слідчому ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_6 у застосуванні відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, приймаючи таке рішення слідчий суддя враховує, те, що прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_3 - у судовому провадженніне доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так як відносно неповнолітніх підозрюваних запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується лише як крайній захід, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, та виконати вимоги ОСОБА_18 правил від 29.11.1985 року.

Керуючись ст.ст.132, ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 211, 309, 484-502 КПК України (2012 р.),-
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 радником юстиції ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайнозвільнити з-під варти.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1
30.06.2016