АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000041 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Первомайського міського суду Луганської області від 15 березня 2010 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) вироком Первомайського міського суду Луганської області від 17 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70, ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 06 листопада 2013 року з Свердловської ВК Луганської області (№38) по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Первомайського міського суду Луганської області від 25 вересня 2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленнямправа керування транспортними засобами строком на 2 роки; ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11 грудня 2009 року виключено ст. 286 ч. 1 КК України; звільненого 08 лютого 2013 року з Петровської ВК Луганської області (№24) по відбуттю строку покарання; 2) вироком Первомайського міського суду Луганської області від 28 травня 2013 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Первомайського міського суду Луганської області від 28 травня 2013 року, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постановленообчислювати з 27 лютого 2015 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 27 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 10 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постановлено обчислювати з 27 лютого 2015 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 27 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

По справі вирішено питання речових доказів та судових витрат.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, визнати його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачення його за ч. 1 ст. 115 КК України перекваліфікувати на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому більш м`яке покарання у виді позбавлення волі.
Вважає вирок незаконним через однобічність та неповноту досудового слідства та судового розгляду. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Не визнає свою вину по епізоду заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , вказавши на проведення слідчих дій на досудовому слідстві всупереч вимог п. 3 ст. 87 КПК України, що призвело, на його думку, до недопустимості отриманих доказів. Крім того, заперечує свою вину по епізоду вчинення грабежу, зіславшись на те, що пред`явлене обвинувачення базується на припущеннях, а будь-які допустимі докази вчинення ним вказаного кримінального правопорушення відсутні. Щодо вчинення вбивства ОСОБА_13 обвинувачений зазначає, що наміру вбивати у нього не було, а отже його дії слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний ним вирок суду скасувати та виправдати його за ч. 2 ст. 186 КК України. Вважає, що оскаржуваний вирок підлягає до скасування у зв`язку з однобічністю досудового та судового слідства; невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи; неправильним застосуванням норм кримінального закону. Зазначає, що судом не взято до уваги показання його та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_14 , які, на його думку,спростовують його обвинувачення у вчиненні грабежу.
Згідно із вироком суду, 01 січня 2015 року, приблизно о 04 год. 55 хв., знаходячись в м. Києві, по вулиці Празькій, біля будинку № 28, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, розпочав словесну сварку з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якої ОСОБА_7 , наблизився до останнього та дістав з кишені одягу наявний при собі ніж та утримуючи його в правій руці, наніс ОСОБА_12 два удари, заподіявши ножові порання живота та шиї, чим умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження та втік з місця події у невідомому напрямку.
ОСОБА_12 з отриманими тілесними ушкодженнями, доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та надано невідкладну медичну допомогу.

Згідно висновку експерта № 640/Е від 31.03.2015 р., локалізація та характер ушкоджень ОСОБА_12 , які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи, в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворилися внаслідок травмуючої дії гострого предмету(тів), що має(ють) колюче-ріжучі властивості, могли утворитися в термін 01.01.2015 р.

За ступенем тяжкості кожне з вищевказаних поранень відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Крім того, 23 лютого 2015 року, приблизно о 17 год. 15 хв., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 знаходилися біля будинку № 34 по вул. Празькій в м. Києві, побачили раніше їм знайомого ОСОБА_13 .. При цьому ОСОБА_7 направився до ОСОБА_13 з словесною вимогою передачі йому грошових коштів, а ОСОБА_8 спостерігав за цими діями та побачив, як ОСОБА_13 відмовив ОСОБА_7 у задоволенні вказаної вимоги, після чого ОСОБА_7 розпочав наносити потерпілому удари руками та ногами по обличчю та інших частинах тіла, поваливши його на землю. ОСОБА_8 , в свою чергу, добровільно приєднався до протиправних дій ОСОБА_7 і також став наносити удари ОСОБА_13 в різні частини тіла.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обшукавши одяг ОСОБА_13 , повторно відкрито викрали належне останньому майно, зокрема, мобільний телефон «Samsung», вартістю 200 грн., а також розкладний ніж невстановленої вартості та грошові кошти у невстановленій сумі, спричинивши останньому матеріальну шкоду, після чого з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим майном та цінностями на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 18/529/2 від 17.04.2015, у гр. ОСОБА_13 , 1982 року народження, виявлено синці в ділянці обличчя, які виникли від дії тупого предмета (-ів) з обмеженою поверхнею контакту та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, і в свою чергу не виключається можливим, виникнення вказаних ушкоджень внаслідок дії кисті, зібраної в кулак, взутої ноги. Приймаючи до уваги зовнішній вигляд усіх виявлених ушкоджень, слід вважати, що всі вони були спричинені в короткий проміжок часу.

Крім того, під час вчинення за попередньою змовою злочину проти ОСОБА_13 , спрямованого на відкрите викрадення його майна, шляхом застосування до потерпілого фізичного насильства за вказаних обставин, які мали місце 23.02.2015 р., приблизно о 17 год. 15 хв., біля будинку № 34 по вул. Празькій в м. Києві, в момент спільного з ОСОБА_8 нанесення ударів руками та ногами по обличчю та інших частинах тіла ОСОБА_13 , у ОСОБА_7 на грунті неприязних відносин до останнього, які склалися між ними раніше, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_8 , заподіяв ОСОБА_13 удар наявним при ньому ножем в область грудної клітини зліва, тобто в область життєвоважливого органу - серця, заподіявши своїми злочинними діями ОСОБА_13 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з проникаючим наскрізним пораненням лівого шлуночка серця. З вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_13 доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де він помер від отриманих тілесних ушкоджень о 02 год. 45 хв. 24.02.2015 р. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

Згідно висновку експерта № 18/529/2 від 17.04.2015 (судово-медична експертиза трупа ОСОБА_13 ) заподіяні останньому ушкодження виникли не менш, ніж за 10 годин до настання смерті.

Причиною смерті ОСОБА_13 стало проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що супроводжувалося кровотечею та призвело до розвитку масивної крововтрати, геморагічного шоку. Згідно даних медичної документації біологічну смерть ОСОБА_13 констатовано в стаціонарі КМКЛШМД 24 лютого 2015 року о 02 годині 45 хвилин.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані апеляційні скарги; думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Це означає, що вирок має грунтуватися на зібраних фактах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.
Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України та 186 ч. 2 КК України, а саме у вчинені вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та грабежі, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння; ОСОБА_8 судом визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні грабежу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.115, ч. 1 ст. 121 , ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
На підтвердження встановлених фактичних обставин суд першої інстанції обгрунтовано послався на:
дані протоколу огляду трупа невстановленої особи від 24.02.2015 року (т.3 а.с. 107-114), з яких вбачається, що в ході проведення даної слідчої дії виявлено та вилучено куртку темну, штани темні, спортивну куртку темну, футболку світлу, джинси темно-синього кольору, шкарпетки, штани темні, рукавички 2 пари, на яких плям бурого кольору виявлено не було;

дані протоколу пред`явлення трупа для впізнання, з яких убачається, що ОСОБА_16 в пред`явленому для впізнання трупі №529/2 за зовнішніми ознаками впізнає свого сина, громадянина ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 122);

дані висновку судово-медичного експерта № 529/2 від 24.02.2015 - 07.04.2015 року (т. 2, а.с. 212-217), згідно яких при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 було встановлено, що колото-різана рана по передній поверхні грудної клітки ліворуч, від якої відходить рановий канал, що проникає в порожнину грудної клітки, з ушкодженням за своїм ходом 5-го ребра, пристінкової плеври, серцевої сорочки та лівого шлуночка серця, в порожнині якого, він закінчується, з виливом крові в серцеву сорочку та ліву плевральну порожнину (загальний об`єм крововтрати близько 2 літрів), геморагічний шок 2 ступеня, малокрів`я, місцями нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, - вищевказаний комплекс ушкоджень має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, виник від дії гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості. Крім того, згідно даного висновку синці в ділянці обличчя - виникли від дії тупого предмета (-ів) з обмеженою поверхнею контакту та мають ознаки легких тілесних ушкоджень;
дані акту судово-медичного дослідження №84-МК (т.2 а.с. 221-224), з яких убачається, що рана з передньої поверхні грудної клітки зліва від трупа невідомого чоловіка 30-35 років є колото-різаною та утвореною від не менше ніж двократної складної колюче-ріжучі дії плаского, ймовірно, односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Рана вищеописаної форми могла утворитись в результаті повороту клинка в рані на 180° та вийманні його з тіла з упором на лезо. Будь-яких сторонніх нашарувань та включень, а також металізації сполуками залізав ділянці дослідженої рани не знайдено;
дані висновку судово-медичного експерта № 18/529/2 від 17.04.2015 - 21.04.2015 року (т.2, а.с. 227-229), відповідно до яких синці в ділянці обличчя - виникли від дії тупого предмета (-ів) з обмеженою поверхнею контакту та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, і в свою чергу, не виключається можливим виникнення вказаних ушкоджень внаслідок дії кисті, зібраної в кулак, взутої ноги;
дані протоколу обшуку від 27 - 28 лютого 2015 року з долученою фототаблицею до протоколу обшуку від 27.02.2015 (т. 2 а.с. 175-182), проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , з яких вбачається, що в ході обшуку виявлено та вилучено одяг, взуття, ряд прикрас, ножі, документи та їх копії, папери, зошит, блокнот, окремі аркуші із записами, мобільні телефони, ряд сім карток та їх упаковок, ряд закладних ломбарду, рюкзак з інструментами та печатками, пластикові банківські картки, ряд наборів ключів, якими підтверджується мета, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с. 171-182).

Крім того, вчинення обвинуваченими грабежу щодо потерпілого ОСОБА_13 підтверджуються показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які зазначили, що бачили, як обидва обвинувачені наносили ОСОБА_13 тілесні ушкодження, нишпорили в нього по кишенях, щось звідти брали та положили до своїх кишень. В той же час,свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вказали, що ОСОБА_7 повідомляв їм, як жарт, про побиття ними чоловіка на ім`я ОСОБА_20 , нанесення йому ножових поранень. Окрім цього вони вказали, що в день вчинення відносно потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 прийшов додому з новим телефоном Samsung.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове слідство по справі проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства.
Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів, а тому посилання апелянтів на неповноту судового слідства, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, спростовуються зібраними у справі доказами, які суд поклав в основу вироку.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність перекваліфікації його дій з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, то слід зазначити, що суб`єктивна сторона ч. 1 ст. 115 КК передбачає відповідальність за протиправне заподіяння смерті іншій людині як за прямого так і непрямого умислу, відповідно до ст. 24 КК.

Тобто, кримінальна відповідальність за ст.115 КК настає не лише за умови бажання особи заподіяти смерть потерпілому, а й за умови, коли особа, хоча і не бажала, але свідомо припускала настання таких суспільно небезпечних наслідків як смерть.

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисногозаподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причиниприпинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, ставлення винного до її настання охоплюється необережністю. Тобто, при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження слід виходити із спрямованості умислу винного.
На думку колегії суддів, враховуючи обставини кримінального провадження, локалізацію та спосіб спричинення тілесних ушкоджень, а саме те, що згідно висновку експерта № 149-МК від 08.05.2015 14.05.2015 (т. 3 а.с. 74-83) на одязі ОСОБА_13 виявлено шість пошкоджень на зимовій куртці та по одному наскрізному пошкодженню на поверхнях спортивної куртки та фуфайки настільної, та те, що згідно висновку експерта №18/529/2 від 17.04.2015 року причиною смерті ОСОБА_13 стало проникаюче колоте-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що супроводжувалось кровотечею та призвело до розвитку масивної крововтрати, геморагічного шоку, тобто заподіяння удару ножем ОСОБА_13 відбувалося в область життєво важливого органу серця, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ним умисного вбивства.

Враховуючи наведене, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, є правильною і доводи апеляційної скарги обвинуваченого цього не спростовують.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин вказаних у вироку,всупереч його доводам в поданій апеляційній скарзі,відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким даноналежну оцінку.
Так, зокрема, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги наступні докази:
дані протоколу огляду місця події, а саме земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_4 від 01.01.2015 року, з долученою ілюстративною таблицею від 31.12.2014 року, з якихслідує, що під час проведення даної слідчої дії виявлено на асфальтіпляму №1 бурого кольору, а на відстані приблизно 1 м від плями №1 знаходиться пляма №2, частина якої стікає до проїзної частини, де знаходиться пляма №3. З правої сторони від плями №1, на відстані близько 1 м, знаходиться пляма бурого кольору №4, на відстані близько 1 м від якої знаходиться порожня пляшка з-під шампанського «Советское», зеленого кольору, на нижній частині якої речовина бурого кольору (т. 3, а. с. 84-88);
дані протоколупред`явлення особи для впізнання, та долученою фототаблицею (т.3 а.с. 88-92), з яких слідує, що серед осіб, які були пред`явлені для впізнання, де під №3 знаходився ОСОБА_7 , потерпілийОСОБА_12 під номером 3 впізнав за рисами обличчя та тіло будови особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (т. 3 а.с. 88-92);
дані висновкуексперта №640/Е від 30.03.2015 - 31.03.2015 (т.3 а.с. 96-99), з яких убачається, що медична документація свідчить про те, що при зверненні за медичною допомогою 01.01.2015 о 04:54 год. у гр.ОСОБА_12 , мали місце:
- колото-різане поранення шиї справа біля основи кивального м`язу з пересіченням зовнішньої яремної вени;
- колото-різана рана в біля пупковій ділянці в 1 см правіше від серединної лінії, розмірами 2,5х0,7 см, з рівними краями та рановим каналом, що відходить від неї в напрямку спереду-назад, горизонтально, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, великий чепець, брижа товстої та тонкої кишки, тонка кишка, (крововилив в черевну порожнину біля 0,5 л крові зі згортками) - проникаюче колото-різане порушення живота.
дані висновку експерта №823/Е від 28 квітня-19 травня 2015 року, з яких убачається, що локалізація та характер обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що вказані ушкодження утворились внаслідок двократної травмуючої дії гострого предмету (тів), що мають колюче - ріжучі властивості, до яких відноситься клинок ножа. Механізмом утворення колото - різаного поранення шиї з пересіченням зовнішньої яремної вени у ОСОБА_12 є нанесення цілеспрямованого удару ножем в ділянку шиї біля основи кивального м`яза справа (т. 3 а.с. 174- 176).

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 240 КПК України при дослідженні зазначених доказів судом не встановлено та сторонами не доведено.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та обвинуваченим не доведено.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги всі встановлені в сукупності обставини справи; ступінь тяжкості вчинених злочинів та наслідків, що настали, а саме те, що одним із злочинів спричинена загибель людини; особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має малолітню дитину. Обтяжуючою покарання обставиною за ст. 121 ч. 1 КК України визнано вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 115 КК України виключено алкогольне сп`яніння, як обставина, що обтяжує покарання. Пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_7 не встановлено.

Висновок суду першої інстанції пронеобхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей обвинувачення, колегія суддів вважає правильним.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги всі встановлені в сукупності обставини справи; ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, а також вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку за вироком Первомайського міського суду Луганської області від 28 травня 2013 року. Обтяжуючою покарання ОСОБА_8 обставиною судом визнано рецидив злочину. Пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_8 не встановлено.

Істотних порушень норм закону при перевірці справи апеляційним судом, що стали б підставою для скасування вироку суду з мотивів, указаних апелянтами, колегія суддів не вбачає.
З урахуванням викладених обставин, перевіривши справу в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для їх задоволення не встановлено, а тому вирок суду слід залишити без зміни як законний та обґрунтований.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України упродовж трьох місяців з моменту проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1525/2016 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_21
Доповідач: ОСОБА_1