АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1385/16 Справа № 177/912/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000061 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне

Криворізького району Дніпропетровської області,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області, який проживає за

адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погоджуючись з судовим рішенням, порушує питання про скасування ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні № 0000061 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивує, що суд ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що в підготовчому судовому засіданні суд вирішував питання, які законом не передбачені, зокрема, щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме слідчий та прокурор не вказали усього переліку викраденого майна потерпілої ОСОБА_9 , а вказали лише загальну суму викраденого майна, в зв`язку з чим висунуте ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України, оскільки він не містить відомостей про наявність в матеріалах кримінального провадження висновків судово-товарознавчої експертизи та судової психіатричної експертизи, хоча в реєстрі зазначено про прийняття процесуальних рішень про призначення проведення вищевказаних експертиз.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України; в ухваленні рішення брав участь суддя, який відповідно до ст. 75 КПК України підлягав відводу; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційних скаргах про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Усупереч доводам у скарзі прокурора суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, правильно вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор і слідчий вважали встановленими, та формулювання обвинувачення викладені поверхнево і не конкретно.

Так, з пред`явленого обвинувачення не зрозуміло, яким саме особистим майном потерпілої ОСОБА_9 з погрозою застосування фізичного насилля відкрито заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В обвинувальному акті вказано лише загальну суму майна потерпілої ОСОБА_9 , яким заволоділи обвинувачені, що за думкою колегії суддів, є недотриманням вимогам закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд обгрунтовано вказав на неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення, що відповідно до ст. 42 КПК України порушує їх право на захист, оскільки вони мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують.

Виходячи з наведеного суд дійшов обгрунтованого висновку про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, тому таке рішення суду є законним і обгрунтованим, а тому будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для його скасування чи зміни при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 331 і 419 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 10 березня 2016 року на досудовому розслідуванні запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано у вигляді тримання під вартою. 06 травня 2016 року в підготовчому судовому засіданні суд відповідно до ст. 331 КПК України продовжив дію цього запобіжного заходу до 01 липня 2016 року.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 судова колегія враховує наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може перешкодити судовому провадженню, переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою колегія суддів не вбачає, тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою слід продовжити до 10 липня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Раніше обраний судом запобіжний захід у виді взяття під варту відносно ОСОБА_6 залишити без зміни і продовжити його до 10 липня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення .

Судді