Справа № 694/1067/16-к Провадження №1-кп/694/118/16
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01.09.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 17 год. 00 хв. 14 липня 2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Яровацькій в с. Кобиляки Звенигородського району Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , умисно наніс йому два удари кулаком в область голови, внаслідок чого останній згідно висновку експерта № 05-11-01/149 від 22.07.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синця лівої навколоочної ділянки, які спричинені дією тупого твердого предмету, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Дав показання про те, що вдень 14 липня 2016 року він їхав на своєму автомобілі разом із сином ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . Посередині грунтової дороги, навпроти одного з дворів, стояв мопед чорного кольору. Дорога була дуже вузькою та він не міг об`їхати мопед. Він зупинився, посигналив 2-3 хв., однак з двору ніхто не вийшов. Тоді він сказав сину вийти і відвести мопед в сторону. Син взяв мопед, відвів його на інший бік дороги та поклав на землю. В цей момент з двору вибіг потерпілий ОСОБА_5 та став кричати на сина, що той не має права чіпати чужий мопед. Син вже сів до автомобіля, однак потерпілий продовжував голосно сваритися. Він вийшов з автомобіля та підійшовши до потерпілого вдарив його два рази долонею в обличчя. Вдарив саме долонею, а не кулаком, як вказано в обвинуваченні. Потім сів в автомобіль та поїхав. В скоєному щиро розкаюється.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що в середині липня 2016 року він приїхав до свого товариша в с. Кобиляки Звенигородського району на мопеді. Вулиця, на якій живе його товариш, грунтова та має ширину приблизно 3 метра. Він поставив мопед під каліткою та сидів з товаришем в хаті. Коли почув, що надворі сигналить машина, то вийшов на вулицю. Побачив, як син обвинуваченого відвів мопед в сторону та кинув його на землю. Він спитав ОСОБА_7 : «Що ти робиш?» та став казати, що не треба чіпати його мопед. Тарас сів в машину, а його батько ОСОБА_3 вийшов з авто та підійшов до нього. ОСОБА_3 сказав: «Ти не будеш мене вчити, як їздити в моєму селі!» Потім вдарив кулаком правої руки в обличчя та спитав: «Ти мене зрозумів?» Він промовчав і тоді обвинувачений знову вдарив його в обличчя кулаком. Після цього обвинувачений сів в машину та поїхав. Він повідомив про те, що сталося своїм батькам та вони звернулися в поліцію;
- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_8 про те, що вони їхали з батьком по вузькій грунтовій дорозі в с. Кобиляки та побачили посеред дороги мопед. Батько посигналив 5-10 хв., але ніхто з двору не вийшов. На прохання батька він вийшов з машини та відвід мопед в сторону і поклав на горбок. Поставити мопед не було можливості, бо там нерівна дорога. Потім вибіг потерпілий ОСОБА_9 і став кричати, що зараз його покладе на місце мопеда. Тоді батько вийшов з машини та два рази вдарив потерпілого долонею руки в обличчя;
- даними рапорту чергового Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 15.07.2016 року, про те, що до чергової частини зателефонував черговий Тальнівського ВП та повідомив, що 15.07.2016 року до чергової частини Тальнівського ВП із заявою звернувся ОСОБА_5 щодо його побиття ОСОБА_3 , яке мало місце 14.07.2016 року близько 18 години в с. Кобиляки Звенигородського району Черкаської області;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2016 року про те, що 14.07.2016 року ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;
- даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 707 від 15.07.2016 року про те, що у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця лівої параорбітальної ділянки. Дане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету та належить до легких тілесних ушкоджень;
- даними висновків експерта № 05-11-01/149 від 22.07.2016 року та № 05-11-01/161 від 26.07.2016 року про те, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця лівої навколоочної ділянки, які утворилися від дії тупого твердого предмету, не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкодження. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від удару рукою (кулаком, долонею тощо). При падіння назад з положення стоячи на тупу тверду поверхню такі тілесні ушкодження утворитися не могли;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.07.2016 року з фототаблицями, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 в присутності понятих показали механізм нанесення тілесних ушкоджень.
До показань обвинуваченого та неповнолітнього свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_3 наніс удар потерпілому ОСОБА_5 долонею суд відноситься критично та бере до уваги показання потерпілого ОСОБА_5 про те, що удари наносились саме кулаком. Показання потерпілого узгоджуються з даними висновків судово-медичних досліджень, а підстав для обмовляння потерпілим обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 під час судового розгляду не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, має двох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки на думку суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1