Ухвала іменем україни 24 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до ВССУ з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, частин 5, 6 ст. 427 КПК.

Посилаючись на істотні порушення судами першої й апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування ними закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для скасування судових рішень, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог із урахуванням відповідних положень статей 412, 413 КПК. Натомість він зазначає про однобічність і неповноту, допущені під час судового розгляду, та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
ОСОБА_4 не зазначив, у чому конкретно полягає порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, не навів клопотань сторони захисту, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, та доводів його апеляційної скарги, які у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також його касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень із підстави невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого, на яку він посилається.

Вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 в частині дослідження доказів суперечать положенням ч. 1 ст. 433 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Засудженим до касаційної скарги не долучено її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Крім того, ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги належним чином засвідченої копії оскаржуваного ним вироку місцевого суду, як це передбачено пунктами 13.6, 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженому необхідно підтвердити, що він не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3