Справа № 520/3150/16-к
Провадження № 1-кс/520/646/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2016 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004263 від 20.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, 20.08.2015 СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004263 за ч. 4 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_4 про те, що в період часу з липня 2006 року по грудень 2007 року, знаходячись в м. Одесі, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживаючи довірою, під приводом купівлі та продажу об`єктів нерухомості на території Київського району м. Одеси, заволоділа його грошовими коштами в особливо великих розмірах, чим спричинила йому матеріальні збитки на загальну суму 1 450 000 доларів США.

Під час досудового розслідування допитано у якості потерпілого ОСОБА_4 , який надав свідчення про те, що ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживаючи довірою, під приводом купівлі та продажу об`єктів нерухомості, заволоділа його грошовими коштами в особливо великих розмірах, чим спричинила йому матеріальні збитки на загальну суму 1 450 000 доларів США.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області № 7640т від 25.08.2015 проводилася негласна слідча дія, передбачена ст. 260 КПК України, - аудіо-, відеоконтроль особи, стосовно ОСОБА_6 , за результатами якої отримано та розсекречено матеріальні носії інформації, а саме: протокол про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи № 2/2-6328т від 12.10.2015, оптичний носій інформації MSD № 540т/15, диску DVD-R № 539т/15.

В ході проведеної негласної слідчої дії встановлено, що ОСОБА_6 не заперечує того факту, що ОСОБА_4 вклав зазначену суму грошових коштів в будинки, які розташовані в ж/м «Лазурний» один будинок, та в ж/м «Посейдон» - три будинки, що фактично вони належать йому, хоча документально оформлені на інших людей. ОСОБА_6 нервово реагує на прохання ОСОБА_4 підготувати документи на переоформлення зазначених будинків на нього, як на власника, категорично заперечує, що на зазначеному нерухомому майні є обтяження банків. На прохання ОСОБА_4 про написання розписки про отримання грошових коштів, які були раніше передані їй для купівлі зазначених будинків та здійснення ремонту, ОСОБА_6 відповідає категоричною відмовою, та запитує чому він не просив таку розписку дев`ять років тому, та додає, що їй достатньо однієї кримінальної справи, де вона написала розписку. ОСОБА_6 говорить ОСОБА_4 , що у нього проблеми на півтора мільйони доларів, а він робить її винною, говорить, що йому давали генеральні довіреності на це майно на три роки, а він їх не використав. ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_6 , що вони купили у неї будинки, а зараз дізнаються, що вони з 2006 року закладені, на що остання вказує, що їх це влаштовувало 9 років, а вона намагається їм знайти покупців. ОСОБА_6 зазначає, що щодо обтяження майна цілі структури працюють, пару копійок і все знімають. ОСОБА_8 нагадує, що 3-4 роки тому люди відмовились купувати будинок, у зв`язку з тим, що він в заставі, на що ОСОБА_6 відповідає, що тоді вона не могла вирішити ці питання, а зараз може. ОСОБА_8 цікавиться причинами, через які ОСОБА_6 не хоче писати розписку, на що остання пояснює, що не хоче мати проблеми з судами та прокуратурою.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що:

- на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 15.05.2014 накладено арешт як на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, 28.04.2010 з приводу зазначеного майна укладено договір іпотеки № 374, в якому іпотекодержателем є ПАТ «ЕРСТЕ БАНК», іпотекодавцем та майновим поручителем є ОСОБА_9 , а боржником за основним зобов`язанням є ОСОБА_10 , розмір зобов`язання складає 215 983,33 доларів США зі строком виконання до 24.12.2027;

- на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , 21.05.2014 накладено арешт як на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, 24.10.2006 з приводу зазначеного майна укладено договір іпотеки № 7015, в якому іпотекодержателем є АППБ «Аваль», іпотекодавцем є ОСОБА_7 , розмір основного зобов`язання складає 220 000 доларів США зі строком виконання до 23.10.2023;

- на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено заборону відчуження на нерухоме майно, 14.07.2006 з приводу зазначеного майна укладено договір іпотеки № 9264, в якому іпотекодержателем є АППБ «Аваль», майновим поручителем є ОСОБА_10 , а боржником за основним зобов`язанням є ОСОБА_11 , розмір зобов`язання складає 250 000 доларів США зі строком виконання до 14.07.2026;

- на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено заборону відчуження на нерухоме майно, 25.10.2006 з приводу зазначеного майна укладено договір іпотеки № 13082, в якому іпотекодержателем є АППБ «Аваль», іпотекодавцем є ОСОБА_12 , розмір основного зобов`язання складає 220 000 доларів США зі строком виконання до 23.10.2021.

Прокурор звернувся з клопотанням про арешт на нерухоме майно, а саме на дачний будинок АДРЕСА_5 ; земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_7 , обґрунтовуючи його тим, що є наявні підстави вважати, що нерухоме майно ОСОБА_12 може підлягати стягненню, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання та з метою забезпечення цивільного позову, а також ОСОБА_12 в силу закону може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями осіб, які вчинили злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, вважаючи, що воно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не викликався за клопотанням прокурора, який зазначив, що дане нерухоме майно не було тимчасово вилучене та такий розгляд є необхідним з метою забезпечення арешту майна, тому, клопотання згідно до ч.2 ст. 172 КПК України було розглянуто за відсутності власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, які перебувають у власності обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що прокурором не вмотивовано необхідності забезпечення цивільного позову, не долучено до матеріалів справи цивільні позови потерпілих та не доведено в чому саме полягає співмірність даного виду забезпечення позову із заявленими вимогами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, ст.ст. 128, 170-173, 370-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1