Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 17 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в режимі

відеоконференції
засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004583

від 12 вересня 2014 року, за касаційними скаргами захисників засудженої ОСОБА_7 ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня

2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Синельникового Дніпропетровської області, мешканки АДРЕСА_1 ), такої, що не має судимості,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321 КК;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Бердянська Запорізької області, мешканки того ж міста

( АДРЕСА_2 , такої, що

в силу ст. 89 КК не має судимості,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321 КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 307 КК на строк 6 років із конфіскацією майна; за ч. 2

ст. 309 КК на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 321 КК на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна;

ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2

ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 4 роки; за ч. 2

ст. 309 КК на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 321 КК на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня

2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_7 і ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні злочинів за таких обставин.
Наприкінці серпня 2014 року ОСОБА_7 , маючи умисел

на незаконний збут наркотичних засобів на території м. Бердянська, вступила у змову із ОСОБА_9 , відповідно до якої наркозалежні особи перераховували гроші на банківський рахунок, яким користувалася ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 повинна була здійснити закладку наркотичного засобу метадону в будь-якій частині

м. Бердянська і повідомити по мобільному телефону про місце закладки ОСОБА_7 , за що мала отримати від неї наркотичний засіб.
Так, ОСОБА_7 в неустановлений час у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановленої особи придбала метадон, який зберігала з метою збуту за місцем свого проживання за адресою: СГК «Запоріжсталь-2», 125, м. Запоріжжя.
У перших числах вересня 2014 року в ранковий час у невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 сховала метадон у полімерний пакет із побутовими речами, які передала ОСОБА_10 , котрий, не будучи обізнаним про наміри ОСОБА_7 , на своєму автомобілі марки Skoda Octavia (державний номерний знак НОМЕР_1 ) перевіз наркотичний засіб із м. Запоріжжя до перехрестя Мелітопольського шосе та вул. Фестивальної в м. Бердянську і передав ОСОБА_9 , який остання стала зберігати з метою збуту.
11 вересня 2014 року у денний час ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 і замовив 0,25 г метадону для власного вживання без мети збуту. Після цього останній перерахував 400 грн на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_12 , який перебував у користуванні ОСОБА_7 . Остання, перевіривши наявність грошей на рахунку, повідомила

ОСОБА_9 про необхідність збуту метадону шляхом закладки.
ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою збуту перенесла пакунок із вказаним наркотичним засобом до невстановленого в ході досудового розслідування гаража, розташованого біля кафе «Конкорд» на вул. Орджонікідзе у м. Бердянську, де сховала його, повідомивши про місце схованки ОСОБА_7 , а остання по телефону повідомила про місцезнаходження пакунка з метадоном ОСОБА_11 .
У той же день ОСОБА_11 забрав полімерний пакунок, у якому містився метадон вагою 0,0784 г.
Крім цього, ОСОБА_7 за згаданих обставин у невстановленої слідством особи придбала метадон, який зберігала з метою збуту за місцем свого проживання за зазначеною адресою.
Наприкінці листопада 2014 року ОСОБА_7 вищевказаним способом повторно передала ОСОБА_9 через ОСОБА_10 метадон, який остання стала зберігати з метою збуту.
27 листопада 2014 року приблизно о 14:40 год. у ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії з контролю за вчиненням злочину

в аналогічний спосіб ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повторно за попередньою змовою поблизу будинку

АДРЕСА_3 згаданим способом збули ОСОБА_13 метадон вагою 0,1635 г за 400 грн, які той перерахував на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_14
28 листопада 2014 року приблизно о 10:15 год. в ході проведення зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії в аналогічний спосіб ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повторно за попередньою змовою поблизу будинку АДРЕСА_4 збули ОСОБА_13 за 400 грн метадон вагою 0,1395 г.
Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК, за згаданих обставин придбала метадон, який зберігала з метою збуту за місцем свого проживання за вказаною адресою.
На початку грудня 2014 року ОСОБА_7 зазначеним способом повторно передала ОСОБА_9 через ОСОБА_10 метадон, який остання стала зберігати з метою збуту.
04 грудня 2014 року приблизно об 11:20 год. у ході проведення зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії у вказаний спосіб

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повторно за попередньою змовою поблизу під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_5 за 400 грн збули ОСОБА_13 метадон вагою 0,1200 г.
10 грудня 2014 року в денний час ОСОБА_7 зателефонувала невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка замовила 0,25 г метадона, після чого ця ж особа перерахувала 400 грн на вказаний рахунок. Далі ОСОБА_9 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою збуту перенесла та сховала метадон біля будинку АДРЕСА_6 .
У цей же день у денний час за вказаних обставин ОСОБА_7 повторно за попередньою змовою із ОСОБА_9 аналогічним способом за 400 грн збули невстановленій слідством особі метадон:
біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 ;
поблизу будинку № 145 на вул. Приазовській у м. Бердянську;
біля будинку № 154 на вул. Кабельщиків у м. Бердянську.
Крім того, на початку грудня 2014 року в неустановлений у ході досудового розслідування час та у невстановленому місці

ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, який перенесла до місця свого проживання, де зберігала без мети збуту.
Також ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК, к невстановлений у ході досудового розслідування час у невстановленому місці у невстановленої особи незаконно придбала, а потім перенесла до місяця свого проживання і зберігала там із метою збуту метадон вагою 5,589 г (що є великим розміром) та 61 таблетку сильнодіючого лікарського засобу димедролу.
11 грудня 2014 року в період із 06:30 год. до 11:47 год. під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 працівники міліції виявили й вилучили:
ацетильований опій вагою 2,3402 г (у перерахунку на суху речовину), що є великим розміром;
метадон вагою 5,589 г, що є великим розміром;
61 таблетку сильнодіючого лікарського засобу димедролу загальною вагою 3,0048 г.

ОСОБА_9 в неустановлених у ході досудового розслідування час та місці придбала 18 таблеток димедролу, які з метою збуту перенесла до місця свого проживання (

АДРЕСА_2 ).
11 грудня 2014 року в період із 07:40 год. до 08:30 год. під час проведення обшуку за місцем її проживання працівники міліції виявили й вилучили 18 таблеток димедролу загальною вагою 1,80 г.
Крім того, на початку грудня 2014 року в ранковий час у невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК,

повторно за попередньою змовою із ОСОБА_9 з метою збуту сховала метадон у полімерний пакет із побутовими речами, які передала

ОСОБА_10 . Той, не будучи обізнаним про злочинні наміри

ОСОБА_7 , на своєму автомобілі перевіз метадон із м. Запоріжжя до перехрестя Мелітопольського шосе та вул. Фестивальної

в м. Бердянську, де передав його ОСОБА_9 . Остання повторно стала зберігати метадон за місцем свого проживання з метою збуту.
11 грудня 2014 року під час проведення зазначеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 працівники міліції виявили й вилучили метадон загальною вагою 4,4798 г, що є великим розміром.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо останньої та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої внаслідок м`якості.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої внаслідок суворості, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо її підзахисної змінити, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років; за ч. 2 ст. 309 КК на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 321 КК на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити їй остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_15 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої внаслідок суворості, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо його підзахисної скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу прокурора захисник засудженої ОСОБА_7 ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить цю скаргу залишити без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_7 , яка касаційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора не підтримала,

а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 просила задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_6 , яка просила її касаційну скаргу задовольнити,а касаційні скарги інших учасників судового провадження залишити без задоволення, пояснення прокурора, який вважав, що доводи, наведені в касаційних скаргах захисників ОСОБА_7 є безпідставними, а касаційну скаргу прокурора підтримав повністю, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах та запереченні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід задовольнити, а касаційні скарги захисників залишити без задоволення таких підстав.
Доведеності винуватості засуджених ОСОБА_7 та

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінально-правової оцінки їхніх дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321 КК відповідно до ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність та обґрунтованість постановлених у кримінальному провадженні судових рішень у цій частині не оскаржуються.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, за вчинені злочини визначаються ст. 69 КК. Згідно зі ст. 75 зазначеного Кодексу в разі, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про наявність обґрунтованих підстав для пом`якшення засудженій ОСОБА_7 основного покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу та про можливість звільнення останньої від його відбування на підставі ст. 75 КК колегія суддів вважає безпідставними.
При призначенні ОСОБА_7 покарання без застосування

ст. 69 КК із його реальним відбуванням суд урахував всі обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості скоєних злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що саме ОСОБА_7 була організатором вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, забезпечувала ОСОБА_9 наркотичними засобами для їх подальшого збуту, спілкувалася з наркозалежними особами, отримувала гроші від останніх за збут наркотичних засобів, керувала діями ОСОБА_9 та передавала їй винагороду за вчинення злочинних дій. Крім того, врахував суд і характеристику ОСОБА_7 за місцем проживання, яка є задовільною, та те, що вона до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася й має на утриманні неповнолітніх дітей.
Врахувавши зазначені обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженій ОСОБА_7 покарання без застосування положень ст. 69 КК.
Підстав для пом`якшення визначеного їй покарання та для звільнення останньої від його відбування з випробуванням з іспитовим строком колегія суддів не вбачає.
Разом із тим ухвала апеляційного суду це рішення такого суду щодо законності й обґрунтованості судового рішення місцевого суду, що перевіряється в апеляційному порядку. Окрім додержання інших передбачених ст. 419 КПК вимог, в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь. У разі залишення рішення місцевого суду без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляційної скарги, а також докази, що спростовують наведені в ній доводи.
Ухвала ж апеляційного суду щодо ОСОБА_9 не відповідає вимогам закону.
Зокрема, прокурор у апеляційній скарзі наводив доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного останній покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу й пронеобґрунтоване її звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Свої доводи прокурор детально аргументував, посилаючись на конкретні матеріали кримінального провадження.
Як вбачається з ухвали, апеляційний суд при розгляді кримінального провадження в апеляційному порядку всіх зазначених в апеляційній скарзі прокурора доводів ретельно не перевірив і не проаналізував, переконливої відповіді на них не дав.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що при призначенні ОСОБА_9 виду і розміру покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу місцевий суд, із висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином не врахував ступінь тяжкості зазначеного злочину, що відповідно до

ст. 12 КК належить до тяжких, кількість епізодів, вчинених протягом короткого проміжку часу, за наявності в діях винної кількох кваліфікуючих ознак, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності згаданого злочину. Крім того, суд належним чином не врахував те, що ОСОБА_9 хоча і є такою, що в силу ст. 89 КК не має судимості, однак раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини.
Щодо застосування ст. 75 КК у вироку взагалі відсутні мотиви, на підставі яких суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування призначеного їй покарання з випробуванням.
З огляду на викладене ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок м`якості й істотним порушенням кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 призначенню нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду суду необхідно врахувати наведене і постановити рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня

2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

15 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від

16 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8
без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3