Дата документу Справа № 320/9939/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/649/16
Єдиний унікальний № 320/9939/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 336 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001213, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні 3-х малолітніх дітей, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_7 , будучи придатним до військової служби за віком та станом здоров`я, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , під підпис отримав повістку про призов за мобілізацією, що підтверджується розпискою, тим самим був належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 07 годині 14.02.2015 року за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відправки в команду № НОМЕР_1 для подальшого несення служби у період проведення часткової мобілізації згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/2015, однак 14.02.2015 року о 07 годині за викликом до військового комісаріату не з`явився, належним чином про причини не прибуття не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацією.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. При цьому зазначає, що застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд не врахував, що останній умисно знехтував своїм Конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією. Крім того, вважає, що суд безпідставно визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки такі дані в судовому засіданні встановлено не було.
Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 336 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
У запереченнях обвинувачений просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє і не досліджує висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у скоєні інкримінованого йому злочину і кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані, що характеризують особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання останнього та відсутність обставин, що його обтяжують. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке відповідає тяжкості скоєного і є достатнім для виправлення обвинуваченого. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України. Колегія суддів вважає, що з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , який має місце постійного проживання, на утриманні трьох малолітніх дітей, виправлення засудженого можливе без відбування реального покарання і вважає таке рішення суду першої інстанції відповідаючим вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки її автор порушуючи питання про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину внаслідок м`якості, між тим просить призначити таке ж покарання яке призначене судом першої інстанції. Крім того, в апеляційній скарзі прокурор посилається на ознаки складу злочину, за скоєння якого ОСОБА_7 вже визнаний винним, при цьому не наводить аргументів, які б ставили під сумнів застосування правового інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4