Справа №1-256/11 25.02.2016 25.02.2016 25.02.2016
Провадження: № 11-кп/784/187/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 187, 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, відбуває покарання в Херсонській ВК № 61,
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про зарахування засудженому ОСОБА_7 в порядку ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення в СІЗО УВС Миколаївської області з 23 березня 2010 року по 12 жовтня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення кримінального процесуального закону, а провадження у справі закрити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт посилається на те, що при вирішенні судом питань, пов`язаних з виконанням вироку, ч. 4 ст. 539 КПК України передбачено обов`язковий виклик засудженого в судове засідання, який здійснюється в порядку ст. 135 КПК України через адміністрацію місця ув`язнення. Вказує, що з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції засудженого ОСОБА_7 не викликав, у зв`язку із чим він в судове засідання не доставлявся.
Зазначає, що органи прокуратури області про вказане судове засідання не повідомлялися, тому розгляд клопотання відбувся також і за відсутністю прокурора. Звертає увагу на те, що посилання в ухвалі суду на заяву прокурора про підтримання клопотання є необгрунтованим, оскільки відповідна заява від прокурора до Заводського районного суду м. Миколаєва не подавалася.
На думку прокурора вказані обставини відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і є безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Також, апелянт вказує, що з матеріалів провадження вбачається, що судове засідання проведене без фіксації за допомогою звукозаписувального засобу, а тому в справі відсутній технічний носій фіксації та журнал судового засідання, що, в свою чергу, є порушенням вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.
Крім того, зазначає, що відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання розглядаються місцевими судами, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Апелянт звертає увагу суду, що оскільки засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Херсонській ВК № 61, ця установа не знаходиться під територіальною юрисдикцією Заводського районного суду м. Миколаєва, а тому вказаний суд не наділений повноваженнями вирішувати питання, пов`язані із виконанням вироків.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Клопотання про вирішення питань, пов`язаних із виконання вироку, як наголошується в ч. 3 ст. 539 КПК України, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. Даних вимог процесуального закону суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_11 і ОСОБА_10 в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України не дотримався.

З матеріалів провадження вбачається, що 28.12.2015 року в Заводський районний суд м. Миколаєва надійшли клопотання ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

До клопотань, які написані від рук і ідентичні не тільки за змістом, а і за почерком, приєднані дві ксерокопії паспортів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які ніяким чином не підтверджують родині зв`язки з засудженим, крім того, до матеріалів провадження додано оригінал вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2015 року відносно ОСОБА_7 та інших.

Призначивши розгляд клопотань на 11.01.2016 року, суд в порушення вимог ч.4 ст. 539 КПК України, про час та місце розгляду клопотань, повідомив лише ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , інші учасники провадження, в т.ч. засуджений та прокурор в судове засідання не викликались. В матеріалах провадження є оригінал повідомлення прокурору, підписаний суддею, однак без інших реквізитів.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін провадження.

Розглянувши по суті клопотання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд клопотання засудженого ОСОБА_7 залишив без уваги і фактично його не розглядав. Зазначивши в ухвалі про те, що прокурором було підтримано клопотання, шляхом надання відповідної заяви, суд фактично зробив цей висновок без відповідної підстави, оскільки прокурор взагалі не був присутній в судовому засіданні.
З матеріалів провадження не вбачається і те, які саме матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 досліджувались в судовому засіданні, принаймні, вирок цього ж Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 , час набрання ним законної сили, строк перебування під вартою та інші дані, необхідні для розгляду клопотання останнього в порядку виконання вироку.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом взагалі не досліджувалися докази, що підтверджують наявність обставин, які мають значення для правильного вирішення питань, пов`язаних з виконання вироку, а тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції без розгляду провадження допустив такі порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим ухвала суду, у відповідності до вимог ст.ст. 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду клопотань в суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду першої інстанції перш за все необхідно вирішити питання щодо територіальної підсудності розгляду вказаних клопотань.

Як видно з ухвали суду ОСОБА_7 відбуває покарання в Херсонській ВК № 61. Відповідно до вимог ст. 537, 539 КПК України заяви від осіб вказаних у Законі України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України розглядаються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2016 року, якою клопотання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбування покарання задоволено - скасувати, а клопотання повернути до того ж суду для призначення нового розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: