ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №667/2548/15

18 грудня 2015 року колегія суддів Суворовського районного суду м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурорів: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників потерпілого: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника: ОСОБА_11

обвинуваченої: ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження №0002607 за обвинуваченням:

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Веселинове Миколаївської області, українка, громадянка України, освіта вища, вдова, утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, перебуває на посаді виконуючої обов`язки голови ФГ «Рудь-1», не є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -

встановила:
ОСОБА_12 , обіймаючи згідно з наказом №2 від 01.06.2013 року посаду виконуючої обов`язки голови Фермерського господарства «Рудь-1» (далі - ФГ «Рудь-1»), тобто будучи службовою особою, яка наділена відповідно до статуту зазначеного господарства організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, в період часу з грудня 2013 року по квітень 2014 року, перебуваючи за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, 32, умисно, достовірно знаючи, що очолюване нею господарство не має як власних, так і орендованих земель, а також сільськогосподарської техніки та працівників, з метою створення хибного уявлення про наявність у ФГ «Рудь-1» оброблюваних земель загальною площею посіву 614,9833 га на полях за №5, №12, №13, №15, №54, №55, №69, №79, №81, №98, розташованих на території Малокопанівської селищної ради Голопристанського району, внесла завідома неправдиві відомості до офіційних документів, а саме до: наказу №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року», рішення №4 «Про укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та про укладання договору застави зерна майбутнього врожаю», які власноруч підписала у графі «голова ФГ «Рудь-1»» від імені ОСОБА_13 , а також статистичну звітність форми 29-сг за 2013 рік, в яку внесла завідомо неправдиву інформацію щодо наявності у ФГ «Рудь-1» орендованих земель та збору середнього урожаю з них.

В подальшому вказані офіційні документи, що містять неправдиві відомості, ОСОБА_12 були видані комісії з розгляду заявок на оформлення біржових договорів ПАТ «Аграрний фонд» через постійне представництво в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 17.

Крім того, ОСОБА_12 в період часу з грудня 2013 року по квітень 2014 року з тією ж метою умисно використала завідомо підроблені документи, виготовлені невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо наявності у ФГ «Рудь-1» орендованих земель та збору середнього урожаю з них, а саме: довідку №01-15/51 від 06.03.2014 року Управління агропромислового розвитку Голопристанської районної державної адміністрації (далі Управління АПР Голопристанської РДА), підписану його начальником ОСОБА_14 , про середню врожайність на землях ФГ «Рудь- 1», загальну кількість землі, загальну кількість вирощеного та зібраного врожаю зерна пшениці у 2013 році, а також довідку №01/15-29 від 03.04.2014 року Управління АПР Голопристанської РДА, підписану його начальником ОСОБА_14 , щодо площі засівів та запланований урожай на 2014 рік, шляхом надання їх комісії з розгляду заявок на оформлення біржових договорів ПАТ «Аграрний фонд» через постійне представництво в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 17.

Зазначені незаконні дії ОСОБА_12 стали підставою укладання 14.04.2014 року в м. Києві між ПАТ «Аграрний фонд» та ФГ «Рудь-1» біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року №660Ф, згідно якого ФГ «Рудь-1» зобов`язано поставити ПАТ «Аграрний фонд» 1650 тон пшениці 3 класу на загальну суму 3 927 000 грн.

Відповідно до умов п. 4.1. вказаного біржового договору, 19.05.2014 року та 28.05.2014 року ПАТ «Аграрний фонд» перераховано на банківський рахунок ФГ «Рудь-1» № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» в якості передплати за поставку зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року державні кошти в загальній сумі 2 005 080 грн., які ОСОБА_12 були використані на власний розсуд, що фактично призвело до настання тяжких наслідків у вигляді спричинення державі в особі ПАТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, який більш ніж у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала фактично частково. Не оспоривши обставини справи, разом з цим вказала, що рішення про вчинення інкримінованих їй дій прийняла не самостійно, до таких дій її схилив її знайомий на прізвище ОСОБА_15 , вона намагалася виконати договір перед Агрофондом, але цьому перешкодили обставини, які від неї не залежали. Розповіла, що у 2012 році вона разом з подружжям ОСОБА_16 створили ФГ «Рудь-1», вона була призначена на посаду виконуючої обов`язки голови того господарства. Після того, у зв`язку з тим, що створене ними господарство не мало засобів для здійснення діяльності, зокрема сільськогосподарської техніки, вони робили спроби взяти кредит на розвиток його діяльності, однак банки їм відмовляли у цьому, оскільки господарство на той час не мало необхідних для цього показників. Через деякий час до неї звернувся ОСОБА_15 , який повідомив їй про існування ОСОБА_17 і запевнив, що не дивлячись на відсутність у очолюваного нею підприємства необхідних показників, в тому фонді можна буде взяти кредит, сказавши їй при цьому про те, що він познайомить її з чоловіком, який допоможе їй у вирішення цього питання, зокрема в тому, щоб взяти кредит на посадку пшениці, на що вона погодилася. Разом з цим, знаючи про відсутність у ФГ «Рудь-1» земель, на яких можна було б вирощувати пшеницю, вона сказала про це ОСОБА_15 , на що той запевнив її у тому, що у разі, якщо між очолюваним нею підприємством та ОСОБА_17 буде укладено договір, то він буде брати участь у виконанні того договору шляхом ведення спільної діяльності його підприємства (« ОСОБА_18 ») з очолюваним нею господарством, пояснивши, що його підприємство має необхідні для вирощування пшениці землі. У подальшому вони поїхали до м. Києва в Агрофонд, де отримали інформацію щодо умов укладання договору та необхідних для цього документів. Розповіла, що всіма подальшими діями щодо підготовки документів для укладання договору з Агрофондом керував ОСОБА_15 . Він же надав їй документи про наявність у ФГ «Рудь-1» земель для подання їх до фонду. Пояснила, що її дії з цього приводу полягали в тому, що вона робила розрахунки згідно наданих ОСОБА_15 вказаних документів щодо кількості зерна, яку можна було отримати з тих земель, для чого збирала необхідні для цього дані про урожайність по Голопристанському району, зокрема зверталася за цими даними до районного відділу статистики, де отримала відповідну довідку. Не заперечила проти того, що наказ №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року», рішення №4 «Про укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та про укладання договору застави зерна майбутнього врожаю», статистичну звітність форми 29-сг за 2013 рік з неправдивою інформацією щодо наявності у ФГ «Рудь-1» орендованих земель та збору середнього урожаю з них підписала вона. У подальшому надані їй ОСОБА_15 та складені нею документи вона подала у Агрофонд. Згодом між ОСОБА_17 та ФГ «Рудь-1» був укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2014 року, договір від імені ФГ «Рудь-1» був підписаний нею. Однак ОСОБА_17 деякий час грошей її господарству не перераховував, а коли перерахував - то сіяти пшеницю вже було пізно. Тоді ОСОБА_15 запропонував їй не відмовлятися від зазначеного договору, пояснивши, що за отримані від ОСОБА_17 гроші можна купити сільськогосподарську техніку, використовуючи яку можна буде заробити грошей, пообіцявши, що допоможе їй у цьому, а за ті гроші купити пшеницю і поставити фонду, з чим вона погодилася. При цьому зазначила, що не мала необхідних знань про аграрну діяльність для того, щоб оцінити реальні перспективи виконання договору на тих умовах, про якій їй повідомив ОСОБА_15 . Також визнала, що об`єктивних обставин, які б давали їй підстави розраховувати на виконання ОСОБА_15 зазначених даних їй обіцянок, не було, вони повірила лише його словам, договір про спільну діяльність між очолюваним нею господарством та підприємством ОСОБА_15 після укладення нею договору з Агрофондом укладений не був, наявність земель у підприємства ОСОБА_15 вона не перевіряла. Розповіла, що у подальшому договір з Агрофондом так і не виконала, на виконання договору поставила ОСОБА_17 лише 40 т зерна, визнавши при цьому, що отримані від ОСОБА_17 гроші витратила не за призначенням. Заявила, що це сталося через обставини, які від неї не залежали. Так, ОСОБА_15 відмовився їй допомагати у виконанні того договору, забрав трактор, який вона купила за його пропозицією в обмін на те, що він передасть їй пшеницю для подальшої поставки Агрофонду, проте обіцянки щодо поставки пшениці не виконав. Крім того, пояснила, що намагаючись виконати зобов`язання перед Агрофондом, уклала договір на зберігання пшениці з елеватором та сама шукала, де її можна купити, для чого укладала договори на поставку пшениці, перераховувала за це гроші, також купляла пшеницю за готівку без укладання договорів, однак пшеницю їй не поставили, що також призвело до неможливості виконання нею тих зобов`язань.

Окремо пояснила, що з метою виконання договору з ОСОБА_17 домовилася зі своїм знайомим Копівським, головою ФГ «Оксана», про те, що вона погасить заборгованість його господарства за електроенергію, послуги водопостачання, а також оплатить поставку для цього господарства селітри, лічильника води в обмін на поставку ним її господарству 200 т пшениці, яку вона мала намір поставити ОСОБА_17 , що вона у подальшому і зробила, оплативши наданій їй Копівським відповідні рахунки з приводу вказаних потреб на загальну суму 283 000,0 грн. в якості авансу за поставку пшениці. Однак, у зв`язку з тим, що у подальшому необхідність у поставці пшениці відпала, оскільки від ОСОБА_17 надійшла інформація про те, що пшеницю вже поставляли не треба, а потрібно повернути гроші, ОСОБА_19 повернув їй всю суму грошей, раніше перерахованих нею на потреби його господарства (233 00 000,0 грн. готівкою, 50 000,0 грн. шляхом безготівкового перерахування), які вона, за вирахуванням грошей на оплату послуг елеватора, в розмірі 215 000,00 грн. повернула ОСОБА_17 . Вказала, що звертаючись до ОСОБА_19 з приводу повернення грошей вже знала, що відомості щодо вчинення інкримінованих їй дій внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань.

Зазначила, що складаючи документи для укладання біржового договору з Агрофондом, розуміла, що якщо вона відобразила би в них реальні показники діяльності очолюваного нею господарства та наявні засоби, то такий договір укладений не був би. Вказала, що з приводу виконання того договору повністю розраховувала на участь у його виконанні ОСОБА_15 шляхом ведення спільної діяльності очолюваними ними підприємствами на належних підприємству ОСОБА_15 землях, оскільки її підприємство не мало можливості самостійно виконати той договір через відсутність необхідних для цього засобів (земель, техніки, працівників).

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_12 у пред`явленому їй наведеному вище обсязі обвинувачення, який суд визнає доведеним, підтверджується сукупністю наступних зібраних в ході досудового слідства та перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними та допустимими.

На виконання ухвали слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.01.2015 року про тимчасовий доступ до речей і документів у присутності понятих у ПАТ «Аграрний фонд», були вилучені документи, які стосуються укладання між ПАТ «Аграрний Фонд» та ФГ «Рудь-1» біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року, про що складено відповідний протокол від 22.01.2015 року з додатком описом вилучених документів (т. 1, а.п. 169-181).

Так, серед вилучених у такому порядку документів містяться завірені копії документів на підтвердження державної реєстрації ФГ «Рудь-1» та взяття цього господарства на податковий облік, а саме: копія статуту ФГ «Рудь-1», на якому містить відмітка про проведення 01.07.2013 року державної реєстрації змін до установчих документів, копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо цього господарства від 15.04.2014 року, 04.07.2013 року, копія довідки з ЄДРПОУ від 02.10.2012 року, копія довідки про взяття на облік платника податків від 02.10.2012 року №370, копія свідоцтва про реєстрацію ФГ «Рудь-1» платником ПДВ №200076058 (т. 1, а.п. 185-190, 195-199, 202).

Викладене у обвинувальному акті твердження про те, що ОСОБА_12 на час інкримінованих їй діянь була службовою особою ФГ «Рудь-1», наділеною організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, відповідає даним вказаного вище статуту цього господарства, а також рішення його засновника від 01.06.2013 року №2 (т. 1, а.с. 209), згідно яких вона, як виконуюча обов`язки голови ФГ «Рудь-1», була вищою посадовою особою господарства, здійснювала керівництво його поточною діяльністю, мала право представляти господарство в усіх установах та організаціях, самостійно укладати угоди від імені господарства, в тому числі щодо майна господарства, право першого підпису бухгалтерських, фінансових та інших документів, право призначення інших посадових осіб господарства, право видавати накази, затверджувати функціональні обов`язки працівників, вирішувати питання добору та розстановки кадрів, тощо.

Факт існування договірних відносин між ПАТ «Аграрний фонд» та ФГ «Рудь-1» з приводу поставки зерна підтверджується даними вилучених у ПАТ «Аграрний Фонд» заявки на укладання договору поставки зерна врожаю 2014 року (т. 1, а.п. 191-192, ), а також біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року №660Ф від 14.04.2014 року (т. 1, а.п. 182-184), з якого видно, що предметом зазначеного договору є поставка пшениці 3 класу у кількості 1 650 т, яка мала бути врожаєм 2014 року з полів ФГ «Рудь-1», у термін до 01.10.2014 року, базис поставки: франко-склад ДПЗКУ, ПАТ (філія Голопристанський елеватор (п.п. 1.1.1, 1.1.3. п.1.1., п. 1.2., п.1.4,, п. 2.1., п. 2.5, п. 4.1. договору).

Крім того, тоді ж у ПАТ «Аграрний фонд» було вилучено Договір страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур від 14.04.2014 року з додатками №1, 2 (т. 1, а.п. 214-224), згідно з яким ФГ «Рудь-1» в особі ОСОБА_20 було застраховано посіви озимої пшениці площею 614,9833 га з зазначенням номерів полів, які нібито знаходилися на території с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, а також копію викопіювання із схеми землекористування Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із зазначенням місце розташування ФГ «Рудь-1», завірену ОСОБА_12 , копію довідки Малокопанівської сільської ради №282 від 24.03.2014 року з відомостями про наявність у ФГ «Рудь-1» орендованих земель (т. 1, а.п. 231-232), хоча в дійсності таких посівів у ФГ «Рудь-1» не було, як і самих земель, чого обвинувачена не заперечує.

Також у ПАТ «Аграрний фонд» було вилучено і інші документи з неправдивими відомостями про здійснювану ФГ «Рудь-1» у 2013 році діяльність по вирощуванню сільськогосподарських культур та щодо наявності посівів у цього господарства для збору урожаю у 2014 році, а саме: статистичну звітність форми 29-сг за 2013 рік, підписану ОСОБА_12 , у якій містяться дані про посівні площі цього господарства станом на 01.12.2013 року, в тому числі озимої пшениці, та про зібраний цим господарством урожай у 2013 році, а також довідки за підписом начальника Управління АР Голопристанської РДА ОСОБА_14 від 03.04.2014 року №01/15-29, від 06.03.2014 року №01-15/51 про площі посівів ФГ «Рудь-1», прогнозований урожай з них, про кількість землі та урожайність пшениці по ФГ «Рудь-1» у 2013 році (т. 1, а.п. 225-229, 234-235).

Крім того, у ПАТ «Аграрний фонд» вилучено наказ голови ФГ «Рудь-1» ОСОБА_13 №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року», рішення голови ФГ «Рудь-1» ОСОБА_13 №4 «Про укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та про укладання договору застави зерна майбутнього врожаю» (т. 1, а.п. 230, 233) з такими ж наведеними вище неправдивими даними, які у графі «голова ФГ «Рудь-1» від імені ОСОБА_13 за показаннями обвинуваченої підписані нею, а не ОСОБА_13 ..

Відомості у зазначених вище документах про наявність у ФГ «Рудь-1» земель на час інкримінованих обвинуваченій подій та про здійснення на них цим господарством сільськогосподарської діяльності, крім показань останньої, спростовуються також даними листа в.о. голови Малокопанівської сільського ради Голопристанського району Херсонської області від 30.01.2015 року за вих. №2-15/42, за змістом якого протягом 2014 року посадові особи ФГ «Рудь-1» з метою отримання довідок до Малокопанівської сільської ради не зверталися, земельні ділянки, вказані в наданих у ПАТ «Аграрний фонд» зазначених вище документах як такі, що перебувають в користуванні у ФГ «Рудь-1», протягом 2013-2014 року використовувалися іншими юридичними та фізичними особами, ФГ «Рудь-1» на території Малокопанівської сільської ради не проводить сільськогосподарську діяльність та не обліковується як землекористувач (т. 1, а.п. 240-241).

При виконанні вказаної вище ухвали слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.01.2015 року у ПАТ «Аграрний Фонд» були вилучені також і інші документи, які стосуються укладання зазначеного вище біржового договору, в т.ч. ті, які з цією ж метою за показаннями обвинуваченої надавалися ФГ «Рудь-1», а саме: довідка ДПІ про відсутність у ФГ «Рудь-1» заборгованості з податків, зборів, платежів від 10.04.2014 року, довідка Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області від 02.04.2014 року (т. 1, а.п. 200-201), фінансові звіти ФГ «Рудь-1» за 2012 2013 роки, копії паспортів засновника ФГ «Рудь-1» - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також довідок про присвоєння їм ідентифікаційних номерів (т. 1, а.п. 203-208), довідки банків ПАТ «Банк «Київська Русь» та АТ «ІМЕКСБАНК» від 24.03.2014 року та від 25.03.2014 року відповідно про відсутність у ФГ «Рудь-1» заборгованості по кредитах, а також заява ОСОБА_12 з цього ж приводу, довідка про наявність у засновника ФГ «Рудь-1» земель (т. 1, а.п. 210-213).

Відомості у довідках за підписом начальника Управління АПР Голопристанської РДА ОСОБА_14 від 03.04.2014 року №01/15-29, від 06.03.2014 року №01-15/51 про площі посівів ФГ «Рудь-1», прогнозований урожай з них, про кількість землі та урожайність пшениці по ФГ «Рудь-1» у 2013 році спростовуються також даними листа того ж начальника Управління АПР Голопристанської РДА від 26.01.2015 року за вих. №48/01-16, відповідно до якого листи з такими вихідними номерами очолюваною ним установою видавалися, але іншим особам, ФГ «Рудь-1» будь які довідки та документи у 2014 році не надавалися (т. 2, а.п. 12).

Крім того, висновками експерта, який провів судову почеркознавчу експертизу (висновок експерта від 28.01.2015 року №276, т. 1, а.п. 13-25) стверджено, що підпис від імені ОСОБА_14 у зазначених вище довідках виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою.

Під час проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта від 29.01.2015 року №277, т. 1, а.п. 26-35) встановлено, що зображення відбитку гербової печатки «Управління агропромислового розвитку» у тих же довідках нанесене електрофотографічним способом друку за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою.

Зразки підписів та печатки були отримані слідчим у встановленому законом порядку згідно відповідних протоколів (т. 2, а.п. 50-101) та у подальшому разом з дослідженими довідками від 03.04.2014 року №01/15-29, від 06.03.2014 року №01-15/51 були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження (т. 2, а.п. 49).

Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 підтвердив факт укладання між ПАТ «Аграрний фонд» та ФГ «Рудь-1» біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року, перерахування останньому коштів відповідно до цього договору і показав, що укладання таких договорів спрямоване на фінансову підтримку сільськогосподарських виробників, які планують вирощувати пшеницю з подальшою її поставкою Агрофонду. Розповів, що для укладання подібних договорів до комісії Агрофонду сільськогосподарським виробником подається пакет документів, які, серед інших, мають містити відомості про наявність у такого виробника посівів пшениці, урожай з яких у подальшому повинен бути поставлений Агрофонду. Пояснив, що якби комісії Агрофонду на момент укладання договору з ФГ «Рудь-1» було відомо, що у останнього немає посівів, то такий договір не був би укладений. Разом з цим вказав, що умови виконання таких договорів для сільськогосподарських виробників при неможливості виконання ними їх на тих умовах, на яких вони були укладені, можуть бути змінені шляхом надання останнім можливості за погодженням з Агрофондом повернути отримані кошти замість поставки зерна або шляхом заміни предмету поставки на інший вид сільськогосподарської культури. При цьому зазначив, що питання щодо цільового використання отриманих сільськогосподарським виробником коштів в таких договорах не врегульоване, тому в разі, якщо б ФГ «Рудь-1» на виконання біржового договору був би поставлений весь обумовлений в договорі об`єм зерна, навіть вирощеного не на власних полях, а закупленого, то в такому разі Агрофонд претензій щодо виконання договору до ФГ «Рудь-1» не мав би.

З показань обвинуваченої видно, що вона не заперечує факт отримання очолюваним нею господарством на рахунок, відкритий ФГ «Рудь-1» у ПАТ «Банк Київська Русь», від ПАТ «Аграрний фонд» грошових коштів згідно біржового договору №660Ф від 14.04.2014 року на загальну суму 2 005 080 грн. і витрачання нею цих коштів за повідомлених нею обставин, що органом досудового розслідування розцінено як використання нею таких коштів на власний розсуд всупереч умов вказаного договору.

Такі показання обвинуваченої відповідають даним юридичної справи ФГ «Рудь-1» з ПАТ «Банк «Київська Русь» та виписки по особовому рахунку цього господарства у цій банківській установі № НОМЕР_1 за період з 15.01.2014 року по 13.11.2014 року, а також даним документів, на підставі яких були здійснені відображені у зазначеній виписці банківські операції, - грошових чеків та платіжних доручень. Даними вказаних документів стверджено, що особою, уповноваженою на здійснення операцій за вказаним банківським рахунком від імені ФГ «Рудь-1» була обвинувачена ОСОБА_12 , 19.05.2014 року та 28.05.2014 року ПАТ «Аграрний фонд» перераховано на зазначений банківський рахунок ФГ «Рудь-1» в якості попередньої оплати за пшеницю 3-го класу згідно біржового договору №660Ф від 14.04.2014 року кошти на загальну суму 2 005 080 грн., 1 331 000,0 грн. з яких 20.05.2014 року були перераховані на рахунок ФГ «Рудь-1» у АТ «Імексбанк», а решта витрачалися на підставі наступних документів (т. 1, а.п. 89-130).

Так, частина з зазначених грошей згідно грошових чеків №ЛИ1506852 від 02.06.2014 року, №ЛИ1506855 від 10.07.2014 року, №ЛИ1506854 від 24.06.2014 року, №ЛИ1506859 від 24.07.2014 року, №ЛИ1506860 від 31.07.2014 року були зняті готівкою на закупку сільськогосподарської продукції, господарські витрати та закупку товару (т. 1, а.п. 131-135).

Відповідно до платіжних доручень №26 від 28.10.2014 року, №25 від 17.10.2014 року, №32 від 05.08.2014 року, №29 від 04.08.2014 року, №30 від 04.08.2014 року, №31 від 04.08.2014 року, №28 від 25.07.2014 року, №28 від 13.11.2014 року ФГ «Рудь-1» було здійснено оплату послуг елеватора (т. 1, а.п. 142-143, 147, 150-153, 163).

Згідно платіжних доручень №33 від 05.08.2014 року, №34 від 05.08.2014 року, №16 від 12.06.2014 року, №17 від 12.06.2014 року, №18 від 12.06.2014 року були здійснені поповнення картки обвинуваченої, а також картки ОСОБА_21 (т. 1, а.п. 148-149, 155-157).

На підставі платіжного доручення №03 від 02.07.2014 року було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 3 000,00 грн. в якості благодійної допомоги для школи, на підставі платіжного доручення №3 від 20.05.2014 року - страхового платежу в сумі 100 254,01 грн., на підставі платіжного доручення №02 від 24.02.2014 року штрафу в сумі 170,0 грн., на підставі платіжного доручення №11 від 30.05.2014 року була здійснена оплата за сільськогосподарську техніку на рахунок ФОП ОСОБА_22 в розмірі 449 530,0 грн. (т. 1, а.п. 154, 160, 162, 164).

Крім того, відповідно до платіжних доручень №14 від 02.06.2014 року, №13 від 02.06.2014 року згідно рахунків були здійснені перерахування грошових коштів на рахунки ПП ОСОБА_23 та ФОП ОСОБА_24 в якості оплати за селітру та лічильник води (т. 1, а.п. 158-159), які за показаннями обвинуваченої мали бути поставлені Копівському згідно досягнутої між ними домовленості щодо подальшої поставки їй останнім пшениці.

Факти повернення обвинуваченою коштів Агрофонду стверджено даними заяв на переказ готівки, а також платіжних доручень №24 від 17.10.2014 року, №22 від 08.10.2014 року, №23 від 09.10.2014 року (т. 1, а.п. 136-141, 144-146).

Вказані вище документи були вилучені на виконання ухвали слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.11.2014 року про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять банківську таємницю, у присутності понятих у Херсонському відділенні ПАТ «Банк «Київська Русь», про що складено відповідні протоколи від 24.11.2014 року та від 25.11.2014 року з додатками описами вилучених документів (т. 1, а.п. 77-88).

Крім того, показання обвинуваченої про витрачання отриманих від ПАТ «Аграрний фонд» коштів за викладених у обвинувальному висновку обставин, зокрема про перерахування таких коштів в рахунок оплати господарських витрат ФГ «Оксана», відповідають даним, що містяться у документах, вилучених у присутності понятих у відділенні АТ «ІМЕКСБАНК», що у м. Херсоні, на виконання ухвали слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.11.2014 року про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять банківську таємницю, за результатами чого складено відповідний протокол з додатком - опис вилучених документів (т. 1, а.п. 242-251).

Так, з документів, що містяться у юридичній справі ФГ «Рудь-1» видно, що у АТ «ІМЕКСБАНК» це господарство мало розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , особою, уповноваженою на здійснення операцій за вказаним банківським рахунком від імені ФГ «Рудь-1» була обвинувачена ОСОБА_12 (т. 1, а.п. 252-285).

Відповідно до даних реєстру платіжних документів по вказаному рахунку за період з 10.06.2013 року по 13.11.2014 року, 21.05.2014 року та 02.06.2014 року з цього рахунку на рахунок ФГ «Оксана» були перераховані грошові кошти на загальну суму 200 000,0 грн.. Крім того, дані того є реєстру свідчать про те, що 26.05.2014 року та 25.06.2014 року з того ж рахунку на підставі рахунків були здійснені перерахування коштів ФГ «Рудь-1» в рахунок оплати послуг по подачі та транспортуванню води, а також оплата електричної енергії за ФГ «Оксана» (т. 2, а.п. 286-288).

Зазначені вище документи були досліджені експертом під час проведення економічної експертизи (висновок експерта від 23.02.2015 року №539, т. 2, а.п. 36-48), за результатами проведення якої знайшли підтвердження факт отримання ФГ «Рудь-1» від ПАТ «Аграрний фонд» грошових коштів на загальну суму 2 005 080,0 грн. як попередньої оплати за пшеницю 3 класу згідно біржового договору №660Ф від 14.04.2014 року, а також факт повернення ФГ «Рудь-1» Агрофонду грошових коштів в сумі 215 000,00 грн.. Крім того, експертом були досліджені обставини витрачання ФГ «Рудь-1» отриманих від ПАТ «Аграрний фонд» коштів, дані такого дослідження відповідають показанням обвинуваченої з цього приводу.

З документів, наданих директором філії ПАТ «ДПЗКУ» «Голопристанський елеватор» згідно супровідного листа №02/01/15 від 13.01.2015 року, видно, що 11.04.2014 року ФГ «Рудь-1» в особі ОСОБА_12 було укладено договір складського зберігання зерна №015/14 на зерновому складі у м. Гола Пристань, про що показала і обвинувачена, пояснивши, що уклала цей договір на виконання біржового договору з Агрофондом для зберігання зерна, яке мала поставити Агрофонду (т. 1, а.п. 289-295).

Даними цих же документів стверджено, що на виконання біржового договору ФГ «Рудь-1» було закуплено та поставлено ПАТ «Аграрний фонд» лише 40 т зерна (т. 1, а.п. 299-304, 306-307).

Разом з цим, з тих же документів (складських квитанцій, реєстрів зважувань, товарно транспортних накладних) вбачається, що в інкримінований обвинуваченій період часу на вказаний зерновий склад на ім`я ФГ «Рудь-1» надходило також зерно сільськогосподарських культур не того виду, яке мало бути поставлене Агрофонду згідно біржового договору, зокрема пшениця 6 класу, ячмінь, чого обвинувачена не заперечила та визнала, що таке зерно вона купувала за кошти, отримані від Агрофонду (т. 1, а.п. 296-297, 308-338), що підтверджує висновки обвинувачення про використання ОСОБА_12 отриманих від Агрофонду коштів не за призначенням, а на власний розсуд.

Про це ж свідчать висновки експерта, викладені у вказаному вище висновку від 23.02.2015 року №539, складеному за результатами проведення економічної експертизи.

У якості доказів нецільового використання обвинуваченою отриманих відповідно до біржового договору з ПАТ «Аграрний фонд» коштів прокурором надані суду документи, отримані згідно запиту на адресу директора ТОВ «Будівельно комерційна фірма «Аркада» (т. 1, а.п. 339-351).

Проте, колегія суддів не бере до уваги ці документи з огляду на те, що за змістом ст.ст. 99-100 КПК України сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду оригінал документа, в разі необхідності до кримінального провадження можуть бути долучені завірені копії документів.

Як видно з зазначених вище наданих прокурором документів, вони є додатками до листа директора ТОВ «Будівельно комерційна фірма «Аркада», який ніким не підписаний, а в самому листі не вказані ні дата, ні вихідний номер. Крім того, самі ті документи є копіями, ніяким чином не завіреними.

Тому колегія суддів не може обґрунтовувати свої висновки такими документами.

Крім того, на підтвердження фактів, покладених в основу пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення, прокурором надано суду протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 29.01.2015 року з додатками оптичними носіями DVD, інв. № 495-496 (т. 2, а.п. 148-155). На підтвердження допустимості цього доказу прокурором надано суду довідку апеляційного суду Херсонської області від 13.11.2015 року за вих. №64961-2015вих (т. 2, а.п. 158).

Колегія суддів вважає, що такі документи також не можуть бути покладені в основу вироку з огляду на таке.

Згідно з роз`ясненням, яке міститься у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року №5, із змінами, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази.

Висловлюючи в судовому засіданні свою позицію щодо вказаних документів, обвинувачена заявила, що вона з впевненістю не може сказати, чи брала вона участь у тих розмовах, які зафіксовані за результатами проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії.

Підтвердження належності обвинуваченій голосу, зафіксованого на наданих прокурором дискам, іншим способом у матеріалах справи немає.

Крім того, матеріали справи не містять підтвердження повноважень особи на складання вказаного вище протоколу з огляду на те, що він складений оперативним співробітником, а не слідчим, а саме: у матеріалах провадження немає доручення слідчого чи прокурора з цього приводу, як того вимагає ч. 1 ст. 41 КПК України, на що доречно вказав захисник, заперечивши проти допустимості такого доказу.

Крім того, у тому ж протоколі зазначено, що відібрання зафіксованих у ньому матеріалів здійснювалося на підставі ухвал про дозвіл на зняття інформації слідчого судді апеляційного суду Херсонської області №4532, №4533, №4534 від 26.11.2014 року, тоді як у наданій прокурором зазначеній вище довідці апеляційного суду Херсонської області містяться відомості про винесення апеляційним судом лише однієї ухвали - №4534, яка до того ж була винесена не 26.11.2014 року, а 27.11.2014 року, що свідчить про суперечливість цих документів.

Тому беззаперечного підтвердження існування у відношенні обвинуваченої належного дозволу на проведення відносно неї вказаної вище негласної слідчої (розшукової) дії прокурором не надано.

Також відповідно до п. 5.30 Наказу від 16.11.2012 року «Про затвердження Інструкції «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» до розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, частиною другою якої визначений обов`язок прокурора надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. У разі не здійснення відкриття матеріалів суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України).

Оглянувши надані прокурором додатки до вказаного вище протоколу - диски в конвертах, колегія суддів робить висновок про те, що ці носії стороні захисту для ознайомлення взагалі відкриті не були, на що вказує цілісна упаковка останніх, здійснена режимно секретними підрозділами.

Колегія суддів враховує також ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що номер мобільного телефону, розмови по якому було прослухано, належать саме обвинуваченій, на що в судовому засіданні також вказала сторона захисту, заперечуючи проти допустимості наданого прокурором протоколу НСРД.

Наведене позбавляє колегію суддів можливості дійти безсумнівного висновку про достовірність наданого прокурором вказаного вище протоколу, що в свою чергу позбавляє суд можливості обґрунтовувати ним свої висновки.

Дії ОСОБА_12 щодо складання та видачі наказу №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року», рішення №4 «Про укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та про укладання договору застави зерна майбутнього врожаю», а також статистичної звітності форми 29-сг за 2013 рік, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 366 КК України за ознакою спричинення тяжких наслідків, з чим погодився і прокурор, затвердивши обвинувальний акт.

Колегія суддів вважає, що така кваліфікація дій є неправильною виходячи з наступного.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960 року, за І півріччя 2013 року, якщо підроблені офіційні документи використовує особа, що їх підробила, як засіб (спосіб, умови) скоєння іншого злочину, у часі підробила їх раніше, усвідомлює, як правило, що підроблення документів є етапом (частиною) злочинної поведінки чи необхідною дією для скоєння іншого посягання, внаслідок чого буде досягнуто кінцевої мети всієї злочинної поведінки, то таке службове підроблення не може (не повинно) кваліфікуватись як таке, що спричинило тяжкі наслідки.

З показань обвинуваченої вбачається, що кінцевою метою її злочинної діяльності було отримання у Агрофонді грошей, до чого вона заздалегідь готувалася, в тому числі шляхом складання вказаних вище документів. Складаючи їх, усвідомлювала, що наданням саме таких документів буде забезпечено настання кінцевого злочинного результату.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що обвинуваченою до Агрофонду були подані не лише зазначені документи, а й інші документи, виготовлені іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, і лише подання всіх тих документів у сукупності дало змогу реалізувати обвинуваченій її намір на заволодіння грошовими коштами.

Отже, є підстави вважати, що від дій обвинуваченої, як службової особи, по складанню та видачі завідомо неправдивих офіційних документів тяжкі наслідки у виді заподіяння матеріальних збитків ПАТ «Аграрний фонд» не настали. Зазначені дії були лише способом незаконного заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі. В зв`язку з цим, вказані дії підлягають перекваліфікації з ч. 2 на ч. 1 ст. 366 КК України та призначення покарання за цим законом.

Оцінивши зазначені вище докази у сукупності, колегія суддів вважає їх достатніми для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_12 у наведеному вище пред`явленому їй обсязі обвинувачення і кваліфікує її дії в частині складання та видачі наказу №1 від 25.03.2014 року «Про передачу зерна пшениці 3-го класу врожаю 2014 року», рішення №4 «Про укладання договору поставки зерна майбутнього врожаю з ПАТ «Аграрний фонд» та про укладання договору застави зерна майбутнього врожаю», а також статистичної звітності форми 29-сг за 2013 рік, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та їх видача, в частині використання довідок №01-15/51 від 06.03.2014 року, №01/15-29 від 03.04.2014 року Управління АПР Голопристанської РДА за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підроблених документів, в частині заволодіння грошовими коштами ПАТ «Аграрний фонд» - за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які знайшли також своє підтвердження під час судового розгляду провадження, вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_12 з самого початку не збиралася виконувати укладений ФГ «Рудь-1» з ПАТ «Аграрний фонд» біржовий договір на визначених у ньому умовах, оскільки у справі достовірно встановлено, що ще до укладення того договору і безпосередньо на момент його укладення вона, як керівник ФГ «РУдь-1», знала про відсутність у очолюваного нею господарства можливості самостійно виростити урожай пшениці, який мав бути поставлений відповідно до того договору, через відсутність необхідних для цього земель, техніки, про що показала сама обвинувачена, вказавши, що подала документи в Агрофонд, оскільки хотіла отримати гроші для розвитку діяльності її господарства. За її ж показаннями, уклавши договір з Агрофондом та отримавши гроші, вона розраховувала лише на допомогу у його виконанні іншої особи, хоча об`єктивних гарантій для цього не мала і тим не менш гроші Агрофонду не повернула, витратила їх не за призначенням. Наведені обставини характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони складу злочину, визначеного у диспозиції ч. 4 ст. 190 КК України, і свідчать про правильність кваліфікації дій обвинуваченої.

З огляду на наведене, позицію ОСОБА_12 щодо часткового визнання вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів суд розцінює як обраний спосіб захисту і прагнення уникнути відповідальності за вчинене.

ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення також у тому, що після скоєння шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, переслідуючи прямий умисел, направлений на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, не маючи на меті виконувати умови договору №660Ф від 14.04.2014 року на поставку ФГ «Рудь-1» пшениці 3 класу врожаю 2014 року у кількості 1650 тон, достеменно знаючи про відсутність можливості у вказаного фермерського господарства поставити власно вирощений урожай, 21.05.2014 року, попередньо домовившись з директором ФГ «Оксана» ОСОБА_25 , який не був обізнаним у її злочинних намірах, з власної ініціативи, під виглядом закупівлі дизельного пального, перерахувала на розрахунковий рахунок ФГ «Оксана» гроші в сумі 200 000 грн. Згодом, 30.05.2014 року ОСОБА_12 перерахувала на розрахункові рахунки Чаплинського управління водного господарства за спожиту ФГ «Оксана» воду гроші в сумі 26 100 грн., Херсонського управління водного господарства для закупівлі лічильника води вказаним фермерським господарством гроші в сумі 6 500 грн. та за спожиту електроенергію гроші в сумі 31 900 грн..

Крім цього, 30.05.2014 року ОСОБА_12 , діючи за власною ініціативою в інтересах ОСОБА_25 , який не був обізнаним про злочинну діяльність останньої, за рахунок коштів, отриманих від ПАТ «Аграрний фонд», перерахувала на розрахунковий рахунок ФОП « ОСОБА_26 » гроші в сумі 20 000 грн. за придбану ФГ «Оксана» селітру в кількості 5 тон для потреб вказаного фермерського господарства.

У подальшому, 09.10.2014 року після закінчення строку дії договору №660Ф від 14.04.2014 року на поставку фермерським господарством 1650 тон пшениці 3 класу врожаю 2014 року, у відповідності з квитанціями до прибуткових касових ордерів №445268, №445267, №445269, №445270, №445271, підписаних ОСОБА_12 , на виконання попередніх усних домовленостей ОСОБА_25 повернув останній готівкою гроші в сумі 233 000 грн. та перерахував на розрахунковий рахунок ФГ «Рудь-1» гроші в сумі 50 000 грн..

Такі дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування, з чим погодився і прокурор, розцінено як вчинення фінансових операцій з коштами на загальну суму 283 000 грн., одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також дій, спрямованих на приховання незаконного походження таких коштів та джерела їх походження, і кваліфіковано за ч. 1 ст. 209 КК України.

Колегія суддів вважає, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення у цій частині в ході судового розгляду справи не знайшло підтвердження виходячи з наступного.

Відповідальність за ст. 209 КК України настає за умови, що винна особа вчинила будь які фінансові операції чи угоди з грошовими коштами та іншим майном, одержаними завідомо злочинним шляхом, з метою їх легалізації (відмивання).

За змістом роз`яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 року «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», не є предметом легалізації кошти, які одержані офіційно (легально).

Крім того, відповідальність за вказані дії настає лише в тому разі, коли кошти або інше майно, що є предметом легалізації, були одержані внаслідок вчинення протиправного діяння (передбаченого п. 1 примітки до ст. 209 КК, яке передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом) і зазначені дії були вчинені умисно з метою надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню такими коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження, тобто обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 209 КК України, є спеціальна мета легалізації, тобто надання правомірного вигляду володінню, користуванню і розпорядженню предметами, зазначеними у ст.209 КК України.

Виходячи з встановлених в ході судового розгляду справи обставин та наданих прокурором доказів, грошові кошти від ПАТ «Аграрний фонд» були одержані ОСОБА_12 офіційно (легально), а тому джерело їх походження не потребувало надання їм правомірного вигляду.

Як було зазначено вище, з приводу перерахування ФГ «Оксана» грошей ОСОБА_27 пояснила, що такі взаємовідносини були направлені на виконання нею договору з Агрофондом, наміру на вчинення інкримінованих їй за ч. 1 ст. 209 КК України дій вона не мала.

Показання обвинуваченої з приводу цього є чіткими, послідовними і зібраними органом досудового розслідування доказами не спростовуються, а навпаки підтверджують повідомлені нею обставини щодо характеру взаємовідносин між ФГ «Рудь-1» та ФГ «Оксана» з цього приводу.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_25 показав, що він є головою ФГ «Оксана», яке займається вирощуванням зернових культур. З приводу взаємовідносин очолюваного ним господарства з ФГ «Рудь-1» в особі ОСОБА_12 показав, що у 2014 році зі слів ОСОБА_27 йому стало відомо про те, що вона отримала в Агрофонді гроші. Маючи на той час потребу в грошах на вирощування сільськогосподарської продукції, він звернувся до ОСОБА_27 за допомогою з цього приводу, на що вона погодилася, проте вказала, що надасть йому таку допомогу в обмін на поставку ним після збору врожаю 200 т пшениці, які вона з її слів у подальшому мала поставити Агрофонду. У зв`язку з цим ОСОБА_12 у 2014 році за домовленістю між ними надавала йому допомогу у вирощуванні сільськогосподарської продукції в обмін на поставку ним ФГ «Рудь-1» 200 т пшениці. Пояснив, що така допомога полягала в перерахуванні ОСОБА_12 грошей з рахунку ФГ «Рудь-1» на рахунок ФГ «Оксана» в сумі 200 000,0 грн. в якості оплати за солярку, вказавши при цьому, що фактичне призначення тих грошей було інше на вирощування ним с/г продукції. Крім того підтвердив, що з тією ж метою у той же період часу ОСОБА_12 за рахунок коштів на рахунку її господарства було здійснено погашення заборгованості його господарства за послуги по водопостачанню та електроенергію, оплачена купівля лічильників на воду, здійснена оплата поставки селітри у розмірах згідно обвинувального акту. Показав, що всі отримані від ОСОБА_27 гроші він їй повернув 50 000,00 грн. перерахував на рахунок ФГ «Рудь-1», а інші в сумі 233 000,0 грн. передав ОСОБА_27 готівкою. З приводу повернення грошей, а не поставки пшениці, пояснив, що так йому сказала ОСОБА_27 , пояснивши, що Агрофонд вимагає від нею повернення саме грошей, а не пшениці.

З копій квитанцій до прибуткових касових ордерів №445268, №445267, №445269, №445270, №445271, які сторони погодилися визнати допустимими доказами у справі, відповідно до яких ОСОБА_20 були внесені в касу ФГ «Рудь-1» кошти, повернені їй свідком Копівським, видно, що такі кошти поверталися в якості боргу, в тому числі за оплату послуг по електропостачанню (т. 2, а.п. 169-170), що на думку колегії суддів, додатково підтверджує показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_19 про характер взаємовідносин між очолюваними ними господарствами, пов`язаних з перерахуванням ФГ «Оксана» отриманих ФГ «Рудь-1» від Агрофонду коштів.

Інших даних, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 209 КК Украниї обвинувачення у справі немає.

З огляду на наведене, колегія суддів робить висновок про те, що перераховуючи грошові кошти на рахунок ФГ «Оксана», а також здійснюючи оплати інших потреб цього господарства, ОСОБА_12 не ставила на меті довести законність походження отриманих від ПАТ «Аграрний фонд» грошей, а її дії не були спрямовані на легалізацію коштів з метою надання правомірного вигляду джерелу їх походження. Використання ж нею отриманих від ПАТ «Аграрний фонд» коштів свідчить не про легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом, а про те, що вона розпорядилася коштами, якими заволоділи шляхом шахрайства, на свій власний розсуд, і підтверджує висновки пред`явленого їй обвинувачення в цій частині.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виправдувальний вирок постановляється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа (п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України).

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а тому ОСОБА_12 в цій частині підлягає виправданню.

При вирішенні питання про призначення покарання суд виходить з наступного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Так, при обранні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які за законом віднесені до злочинів невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України) та особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 190 КК України), обставини їх вчинення, ставлення обвинуваченої до вчиненого та наслідків, що настали, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується посередньо, зайнята суспільно корисною працею, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має, її вік (є особою похилого віку), обставиною, яка пом`якшує покарання, визнає часткове добровільне відшкодування завданої шкоди в сумі 215 000,0 грн., яке мало місце до направлення кримінального провадження до суду, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, часткове визнання обвинуваченою вини колегія суддів не враховує при призначенні покарання, оскільки це є правом особи, а не її обов`язком. Згідно з міжнародно - правовими нормами Європейської конвенції та національного законодавства, обвинувачений вправі визначити свою позицію щодо інкримінованого йому злочину. Відповідно до ст. 63 Конституції України особа вправі не свідчити щодо себе.

Також при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на наведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та з урахуванням наведеного, обставин вчиненого обвинуваченою інкримінованих їй діянь та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченої і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченої за час досудового й судового слідства, колегія суддів приходить до висновку, що конкретні обставини справи та наведені вище дані про її особу, свідчать про те, що обвинувачена не являє собою велику небезпеку для суспільства, та дають підстави вважати, що ОСОБА_12 повинна понести покарання, але її виправлення можливо досягти без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

З приводу заявленого захисником клопотання про застосування до обвинуваченої положень Закону України «Про амністію у 2014 році» суд зазначає, що таке клопотання задоволенню не підлягає з огляду на те, що відповідно до зазначеного Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно, тобто до 19.04.2014 року. Судом встановлено, що ОСОБА_12 вчинила ряд злочинів, вчинення одного з яких, а саме злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було закінчено нею після вказаної дати (після отримання нею можливості розпоряджатися отриманими від Агрофонду коштами, які були перераховані на рахунок ФГ «Рудь-1» 19.05.2014 року та 28.05.2014 року). Діючим законодавством не передбачено часткове застосування амністії, за змістом законодавства рішення про застосовування амністії приймається після призначення остаточного покарання. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_12 не є суб`єктом амністії за вказаним захисником Законом.

Цивільний позов у справі не пред`явлено.

Згідно зі ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 369, 373 - 376 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, і призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону №1261-VII від 13.05.2014 року) у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250,0 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років на підставі ст. 77 КК України без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

ОСОБА_12 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 209 КК України та виправдати.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 4 913,04 (чотири тисячі дев`ятсот тринадцять грн. 04 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз, а саме: судової почеркознавчої експертизи (висновок №276 від 28.01.2015 року) 983,84 грн. (т. 2, а.п. 17), судової почеркознавчої експертизи (висновок №277 від 29.01.2015 року) 491,92 грн. (т. 2, а.п. 29), судової економічної експертизи (висновок №539 від 23.02.2015 року) 3437,28 грн. (т. 2, а.п. 41).

Заходи забезпечення відшкодування завданої шкоди та конфіскації майна:

- згідно ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 28.02.2015 року - арешт автомобіля ИЖ 2717 ВП-5 ТДА 2005 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 (т. 2, а.п. 125)

- згідно ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 28.02.2015 року арешт трактора DF 244D Люкс, номер шасі НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , сіялки овочевої Клен 6 рядної, сіялки СУПН-8 ВОМ, сіялки УПС-12 (Кіровоград), культиватора КРН 1.5 У, плуга ПН 3-20, борони 1,7 м, окучника для культиватора, косилки КТП-1,8 гідравлічний, грунтофреза 1 GN-160, пресспідборника 9YК8050 (т. 2, а.п. 132)

- згідно ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 28.02.2015 року арешт житлового будинка з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Жовтневої Революції, 87 (т. 2, а.п. 141)

скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі: наказ №1 від 25.03.2014, рішення №4, статистичну звітність форми 29-сг, зразки відбитків печатки Голопристанської РДА, вільні зразки підпису ОСОБА_14 , довідки від 03.04.2014 року №01/15-29, від 06.03.2014 року №01-15/51 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
підпис підпис підпис

Згідно з оригіналом:
Головуючий: ОСОБА_1