Справа № 1-7/10
УХВАЛА
про відмову у задоволенні клопотання
про повернення коштів
13 травня 2016 року м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про повернення коштів,
ОСОБА_4 26 квітня 2016 року подала до суду клопотання про повернення їй коштів в сумі 920 євро, які згідно постанови слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України у Львівській області від 12 березня 2008 року були здані на зберігання на депозитний рахунок Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області.
У обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилалася на те, що 8 березня 2008 року її племінника ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 115 КПК України 1960 р. і в Самбірському МВ ГУ МВС України у Львівській області 9 березня 2008 року, при проведенні обшуку, у нього було виявлено, зокрема, гроші в сумі 920 євро, які згідно вказаної постанови слідчого були вилучені та поміщені для зберігання на депозитний рахунок Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, при цьому, згідно матеріалів даної кримінальної справи, арешт до них не накладався, речовими доказами їх не було визнано, однак, дані кошти належать не ОСОБА_5 , а їй, ОСОБА_6 , які вона передала йому для поїздки в Італію до свого батька.
Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, але не вирішено питання про долю цих коштів.

Після відбуття покарання ОСОБА_5 звернувся до Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області із заявою про повернення йому даних коштів, однак йому у поверненні вказаних коштів було відмовлено із посиланням на те, що прийняття рішення щодо повернення цих коштів не входить в компетенцію Національної поліції, а вирішується на підставі рішення суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 та думку прокурора про необґрунтованість клопотання, з`ясувавши обставини клопотання, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про повернення коштів з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Із протоколу обшуку від 09.03.2008 року, протоколу вилучення від 10.03.2008 року, постанови про здачу грошей на депозит від 12.03.2008 року та квитанцій № 007657 відомо, що вилучені у ОСОБА_5 під час особистого обшуку гроші в сумі 920 (дев`ятсот двадцять) євро здані для зберігання на депозит Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області. У матеріалах справи відсутні процесуальні документи про визнання вказаних коштів речовими доказами чи накладення на них арешту під час провадження досудового слідства (т. 2 а.с. 333, 334, 349, 350, 351).

Із вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2010 року, який набрав законної сили 23 листопада 2011 року, вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності і тому під час постановлення вказаного вироку не вирішувалося питання щодо повернення вказаних коштів (т. 9 а.с. 43-69).

Підпунктом 4) пункту 56 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Верховного Суду України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125 передбачено, що грошові кошти та інші цінності, стосовно яких прийнято рішення про конфіскацію згідно з вироком суду, підлягають зверненню у дохід держави. Всі інші речі повертаються законним власникам, а при невстановленні останніх переходять у власність держави; у разі суперечки про належність цих речей питання вирішуються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Засади захисту права власності встановлені главою 29 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, а також те, що у зазначеним вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2010 року не встановлено, що дані кошти належать ОСОБА_4 питання про їх належність повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 369, 371-372, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про повернення їй коштів, вилучених у ОСОБА_5 під час особистого обшуку, які знаходяться на депозитному рахунку Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя