АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5755/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/153/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою до
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , -
за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (Буданівська ПЛ).
Згідно ухвали суду, 21 квітня 2015 року біля 18 години ОСОБА_15 , перебуваючи в громадському місці на території ресторану Ковчег, що по вул.Живова,5а у м.Тернополі, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, умисно, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_13 , в ході якого, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, наніс ОСОБА_13 один удар в ділянку обличчя. Після чого ОСОБА_15 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 направилися у напрямку гідропарку Топільче. Продовжуючи свої злочинні дії, поєднані єдиним умислом, спрямованим на вчинення хуліганства, ОСОБА_15 , перебуваючи на території гідропарку Топільче, підійшов до ОСОБА_13 та наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя.
Під час вчинення ОСОБА_15 хуліганських дій відносно ОСОБА_13 до нього приєдналися ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , які умисно, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, наблизившись разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_17 до ОСОБА_13 , наніс останньому численні удари руками в область обличчя. Після чого, ОСОБА_13 направився алеєю гідропарку Топільче в сторону ТРЦ Орнава. Продовжуючи свої злочинні дії, поєднані єдиним умислом спрямованим на вчинення хуліганства, ОСОБА_7 , перебуваючи на центральній алеї парку Топільче, наздогнав ОСОБА_13 та взявши його руками за плечі, штовхнув на лавку. Після чого, в момент, коли ОСОБА_13 перебував у положенні сидячи, ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів в область обличчя. Під час вчинення ОСОБА_7 хуліганства до нього приєднався ОСОБА_16 та наніс ОСОБА_13 декілька ударів кулаками рук у ділянку обличчя.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_13 спричинено легкі тілесні ушкодження. Також внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , було грубо порушено громадських порядок , а саме суспільні відносини , які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_13 , наданих йому Конституцією України, правам на повагу до своєї гідності, свободи та особистої недоторканості.
21 квітня 2015 року, біля 21 години ОСОБА_15 , перебуваючи в громадському місці на вулиця поблизу входу у магазин Барвінок, що по вул.Миру,7 в місті Тернополі, умисно, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_14 , діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, наніс останньому два удари кулаком в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження.
Під час вчинення ОСОБА_15 хуліганських дій відносно ОСОБА_14 до нього приєдналися ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , які умисно, з метою показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_17 нанесли ОСОБА_14 численні удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинили ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_14 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до своєї гідності, свободи та особистої недоторканості.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10.02.2016р. скасувати, та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 за ч.2 ст.286 КК України.
Вважає дану ухвалу незаконною та необгрунтованою з наступних підстав. В ухвалі суду не відображена позиція сторони захисту, викладена в письмовому варіанті судових дебатів. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2015 року є недопустимим доказом, оскільки впізнання проводилось без участі захисника. Стосовно епізоду на території ресторану Ковчег 21.04.2015 року біля 18 години, то у висновку експерта №546 від 27.04.2015р. не зазначено, що ОСОБА_13 наносився удар чолом, в зв`язку з чим він не досліджувався та є припущенням слідчого. Твердження про те, що ОСОБА_15 наніс чолом удар в підборіддя потерпілому, а в подальшому лівою рукою в праву вилицю є абсурдними, оскільки ОСОБА_15 нижчий чим підборіддя потерпілого та на той час у нього був перелом лівої руки. Інші докази, крім показів самого потерпілого відсутні.
Відносно епізоду на вулиці біля входу в магазин Барвінок 21.04.2015 року біля 18 години, то жодних доказів про те, що саме ОСОБА_15 наносив удари потерпілому ОСОБА_14 , крім слів потерпілого, відсутні. Просить не брати до уваги протокол впізнання ОСОБА_15 , потерпілим ОСОБА_14 , оскільки останній перед проведенням вказаної слідчої дії не вказав ознаки за якими він міг впізнати особу. Покази потерпілого ОСОБА_14 про нанесення йому двох ударів лівою рукою в область обличчя, спростовуються медичною довідкою, згідно якої у обвинуваченого був перелом лівої руки.
Просить повторно дослідити висновок експерта №546 від 27.04.2015р., оскільки в його описовій частині викладений опис подій, який суперечить опису аналогічних обставин зазначених в обвинувальному акті та протокол пред`явлення особи до впізнання від 25.04.2015 року, оскільки стороною захисту заявлялось клопотання про його недопустимість, яке не розглянуте.
Заслухавши суддю-доповідача, законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція захисника не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Підстави для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, передбачені ч.3 cт.404 КПК України, в суді апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції дійшовши висновку про вчинення ОСОБА_15 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, дослідив докази, здобуті по кримінальному провадженні, у відповідності до процедури судового розгляду.
Доводи захисника ОСОБА_12 про те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, а на підтвердження вини ОСОБА_15 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення відсутні докази, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних в ухвалі, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.296 КК України.
Колегія суддів критично відноситься до тверджень захисника ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі про те, що ударів потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_15 не наносив, оскільки його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доводиться сукупністю доказів, які проаналізовані та оцінені судом першої інстанції у судовому засіданні та повністю їх спростовують.
Показами потерпілого ОСОБА_13 , з яких вбачається, що 22 квітня 2015 року у вівторок після робочого дня поруч будиночків біля Ковчегу ОСОБА_15 наніс йому перший удар, до нього приєдналися ОСОБА_16 та ОСОБА_7 . Побивши, відпустили його і він направився по алеї в сторону Сільпо. ОСОБА_7 наздогнав його, посадив на лавку та в подальшому наносив удари. Пізніше підбіг ОСОБА_16 , а ОСОБА_15 йшов ззаду.
Повідомив, що удари наносили йому ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 кулаками по обличчю. Першим наносив удари ОСОБА_15 в підборіддя, потім ОСОБА_16 рукою по обличчю. Коли він впав, ОСОБА_7 підняв його, а ОСОБА_16 почав бити. В загальному конфлікт тривав 15 хвилин. Під час конфлікту були ОСОБА_18 , їхні друзі та перехожі люди.
Показами свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що 21 квітня 2015 року біля 19-20 години її син ОСОБА_13 прийшов додому з тілесними ушкодженнями на обличчі та пояснив, що його побили троє осіб.
Вищевказані покази узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.05.2015р., відповідно до якого ОСОБА_13 вказав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 21 квітня 2015 року, та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №546 від 27 квітня 2015 року, відповідно до резолютивної частини якого у ОСОБА_13 виявлені легкі тілесні ушкодження, приблизно за тиждень до експертизи. Утворення їх від удару рукою, ногою чи іншим тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею не виключається.
Вказаний висновок судово-медичної експертизи відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з іншими доказами по справі, а тому доводи захисника з цього приводу є безпідставними.
Оскільки експертом розглянуті питання по виявлених тілесних ушкодженнях, їх давності, ступені тяжкості та характеру походження, а не по кількості завданих ударів потерпілому та наявності по кожному з них окремо тілесних ушкоджень, то твердження сторони захисту про те, що даним висновком не з`ясовано чи наносився удар чолом є абсурдними та такими що не заслуговують на увагу.
Показами потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до яких, 21 квітня 2015 року біля 21 години біля магазину Барвінок, що по вул.Миру,7 в м.Тернополі його побили четверо невідомих людей. Біля дверей зазначеного магазину під час словесний конфлікту з ОСОБА_15 , останній наніс в обличчя лівою рукою біля 2 ударів. Спочатку ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наносили удари по обличчі, а коли він впав, то троє, а саме ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 наносили удари ногами в різні частини тіла. Конфлікт з побиттям тривав біля 5 хвилин.
Вказав, що ОСОБА_15 був з перемотаною рукою, невеликого росту, з борідкою, коротко стрижений, ОСОБА_7 не нашої національності, чорнявий, ОСОБА_16 одягнутий в чорні штани та сіру куртку, четвертий був ОСОБА_20 , який ударів йому не наносив.
Показами свідка ОСОБА_21 , який показав, що 21 квітня 2015 року ввечері бачив, як ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наносили удари невідомому чоловіку. Бійка на деякий час припинилася та потерпілий зайшов в магазин. Після того, як останній вийшов з магазину, під час словесного конфлікту почалася бійка, потерпілий впав на землю, а ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 наносили ногами удари в різні частини тіла. Після цього їх розборонив охоронець. Зі слів хлопців, під час розмови, ОСОБА_15 наніс першим удар по обличчі невідомому чоловіку. Конфлікт тривав 10-15хв.
Показами свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що 21 квітня 2015 року, під час несення служби в охороні магазину Барвінок по вул.Миру,7 в м.Тернополі бачив як молоді невідомі особи, били хлопця, яких він з товаришем розбороняли. Під час даного конфлікту, який тривав біля 5 хв, було багато людей.
Показами свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , з яких вбачається, що 21 квітня 2015 року вечері, спрацювала тривожна кнопка в магазині Барвінок по вул.Миру,7. На місці, охоронець магазину пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_14 з приводу того, що під час словесного конфлікту з невідомими особами, останні побили його. Потерпілий описав осіб, які його побили, у що вони були одягнуті, приблизний вік та вказав на те, що один з них був з перебинтованою рукою.
Вищевказані покази узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2015р., відповідно до якого ОСОБА_14 вказав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 21 квітня 2015 року, та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №564 від 29 квітня 2015 року, відповідно до резолютивної частини якого у ОСОБА_14 виявлені легкі тілесні ушкодження, приблизно за тиждень до експертизи. Утворення їх за обставин, на які посилається ОСОБА_14 , при експертизі, тобто від ударів руками, ногами та падінні не виключається.
Винність ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується оголошеними та проаналізованими в ході судового слідства суду першої інстанції іншими доказами, зокрема:
- карткою первинного обліку інформації, котра зареєстрована в ЖЄОЗ ТМВ УМВС України в області відповідно до якої 21 квітня 2015 року від лікаря Тернопільської районної лікарні надійшло повідомлення, про те, що до них звернувся ОСОБА_13 з приводу отриманих травм, а саме ЗЧМТ, множинними садинами обличчя;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 квітня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_13 звернувся до правоохоронних органів з заявою про те, що 21 квітня 2015 року в період 17год. 30хв. до 18год. 30хв., троє невідомих людей нанесли йому тілесні ушкодження;
- даними протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 квітня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 звернувся до правоохоронних органів з заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності осіб, які 21 квітня 2015 року біля 21год., завдаючи йому тілесні ушкодження, відкрито викрали його чорну сумку;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25 квітня 2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_15 , як особу, яка 21 квітня 2015 року з іншими особами наносили йому тілесні ушкодження біля магазину Барвінок по вул.Миру,7 в м.Тернополі.
У відповідності до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Суд першої інстанції вірно визнав вказаний протокол проведення слідчого експерименту від 25.04.2015р. належним та допустимим доказом, мотивувавши своє рішення тим, що слідчому стало відомо 28 квітня 2015 року про те, що ОСОБА_15 перебуває на обліку у лікаря психіатра, а тому колегія суддів вважає доводи захисника про недопустимість вказаного доказу та про те, що суд не вирішив заявлене ним клопотання про його допустимість безпідставними та такими, що не знайшли своє підтвердження.
Крім того, в даній слідчі дії, активну участь приймав потерпілий ОСОБА_14 , який серед інших осіб вказав на ОСОБА_15 , як особу яка його побила та під час попередніх слідчих дій чітко описував останнього.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно критично оцінив покази ОСОБА_15 , оскільки вони є неправдивими та такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення та повністю спростовуються в сукупності показами потерпілих, свідків, які до того ж були очевидцями події кримінального правопорушення, а також іншими доказами у кримінальному провадженні, та спростовують доводи захисника про їх відсутність.
Посилання захисника, як на доказ невинуватості свого підзахисного - медичну довідку від 12 серпня 2015 року, про наявність в ОСОБА_15 на час вчинення ним кримінального правопорушення перелому ІІ п`ясної кістки лівої кисті, в зв`язку з чим він не міг наносити удари рукою, є безпідставними та такими що не спростовують вину ОСОБА_15 , оскільки, як вбачається з вказаної довідки ОСОБА_15 перебував на амбулаторному лікуванні з даного приводу з 25 березня 2015 року, травма побутова 15.03.15р., тобто за один місяць до вчинення ним злочину.
Також жодним чином не спростовує вину ОСОБА_15 , той факт, що по росту він є нижчим, чим потерпілий ОСОБА_13 .
Крім того, оскільки, статтею 513 КПК України, яка встановлює вимоги щодо ухвали суду у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, не передбачено що її зміст повинен містити позицію учасників судового провадження в судових дебатах, то доводи сторони захисту відносно цього є безпідставними, оскільки позиція захисника, його підзахисного, та законного представника були належним чином досліджені, оцінені та надана їм відповідна оцінка судом першої інстанції при винесенні ухвали.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до вірного висновку, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
У відповідності до ч.3 ст.19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватись примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №249 від 07 травня 2015 року в період інкримінованого йому злочину ОСОБА_15 психічними хворобами чи тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, тому міг усвідомлювати свої дії та управляти ними.
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної екеспертизи №38 від 02.02.2016 року за теперішнього часу ОСОБА_15 виявляє шизоафективний розлад, депресивний тип, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_15 потребує застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із звичайним наглядом (Буданівська ПЛ)
Згідно вимог ст.92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування №7 від 03.06.2005 року, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 93 та 96 КК України; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.
Таким чином, суд першої інстанції на підставі ст.92-94 КК України, врахувавши характер і тяжкість захворювання ОСОБА_15 , ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, що за станом свого психічного здоров`я потребує госпіталізації до психіатричного закладу, прийшов до вірного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_15 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Судом першої інстанції повністю виконані вимоги ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_15 , яка містить в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обгрунтував свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.
Підстав для скасування ухвали суду та закриття провадження з врахуванням доводів зазначених у апеляції, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року відносно ОСОБА_15 про застосування примусових заходів медичного характеру залишити без змін.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2