Миколаївський районний суд Одеської області

Справа № 508/177/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2016 року. Миколаївський районний суд Одеської області.
В складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка кримінальне провадження № 0000024 від 19 лютого 2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Встановив :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 26 січня 2016 року о 13 годині 20 хвилин, прибув до магазину СПД « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Одеська область, Миколаївський район, село Ісаєве, вул. Миру, б/н. Зайшовши до приміщення магазину, ОСОБА_6 попросив у продавця вказаного магазину ОСОБА_8 продати йому продукти харчування, а саме: 2 банки згущеного молока, сирок «Янтар», 4 пачки сухариків, 4 пачки горішків, 1 пачку насіння соняшника, хліб «Селянський», сосиски «Хот-Дог» в кількості 645 грам, цукерки «Більбоша» в кількості 500 грам, печиво «Шоколадне» в кількості 500 грам, вафлі в кількості 500 грам та печиво «Крендельок» в кількості 500 грам. Продавець ОСОБА_8 склала названий ОСОБА_6 товар до поліетиленового пакету чорного кольору, поставила його на прилавок перед ним та повідомила, що зібраний товар коштує 230 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_6 зрозумів, що у нього відсутні кошти для розрахунку за товар, та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме: продуктів харчування, котрі ОСОБА_8 зібрала йому в поліетиленовий пакет для продажу. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що посягає на чужу власність в присутності продавця магазину ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом та метою, відкрито заволодів поліетиленовим чорним пакетом, в якому знаходились продукти харчування загальною вартістю 230 гривень 00 копійок, які належать власникові магазину СПД «Черненко» ОСОБА_5 . Заволодівши поліетиленовим пакетом чорного кольору із продуктами харчування, ОСОБА_6 залишив магазин та почав втікати на велосипеді, на якому прибув до вказаного магазину, ніяким чином не реагуючи на зауваження ОСОБА_8 та сховав викрадене майно неподалік від магазину СПД «Черненко» біля річки «Тілігул».
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 230 гривень 00 копійок.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода між потерпілим та підозрюваним про примирення від 19 лютого 2016 року, що була укладена на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України під час проведення досудового розслідування. За цією угодою сторони погоджуються на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні признав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 також просив суд затвердити угоду про примирення.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.
Вислухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника та законного представника неповнолітнього, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000024 від 19 лютого 2016 року, проаналізувавши надану угоду, суд врахував наступне.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Відповідно до ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України вірно, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Зазначений злочин у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про примирення від 19 лютого 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000024 від 19 липня 2016 року, ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Обвинувачений також погодився на призначення йому покарання за цей злочин у вигляді 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він підтримує укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст 476 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_6 погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у данному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення.
При цьому суд виходить з того, що угода укладена відповідно до ст. ст. 469 ч.3 , 472, 473 КПК України.
Суд також у судовому засіданні переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинувачених узятих на себе за угодою зобов`язань.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Міра запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не обиралась.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
Ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 19 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0000024 від 19 лютого 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
ОСОБА_6 признати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання звільнити з іспитовим строком один рік .
Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , що у разі невиконання угоди про примирення і відповідно до ст.476 КПК України потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому, прокурору та іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1