АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051.

Cлідчий суддя мотивував рішення тим, що надані слідчим матеріали не містять достатньо даних, які б вказують про наявність правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Так, прокурор не погоджується з висновками слідчого судді з приводу недоведеності обґрунтованої підозри та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо даних, які вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України. Проте, на думку прокурора, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, неповно з`ясував обстави, що мають значення для справи, у зв`язку з чим прийшов до хибних висновків про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Крім того, прокурор посилається на ті обставини, що зазначене майно визнано речовими доказами, а тому є необхідність в його збереженні.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, вказуючи на те, що повний текст ухвали Київська місцева прокуратура № 2 отримала лише 03 жовтня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання прокурора про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що повний текст оскаржуваного рішення, згідно наявної в матеріалах судового провадження розписки (а.с. 27), представником прокуратури було отримано лише 03 жовтня 2016 року.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог закону чудом першої інстанції не дотримано.
Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на ті обставини, що воно не містить належного обґрунтування у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також на відсутність достатніх підстав для вчинення таких дій.
З такими висновками колегія суддів не погоджується.
Як вбачається з клопотання про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалів, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 17 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 272, ст. 356 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на адресу Київської місцевої прокуратури № 2 надійшов лист Управління з питань контрою та запобігання і протидії корупції Київської місцевої ради про те, що за інформацією Департаменту земельних ресурсів та КП «Міськпаливо» на території Дарницького району знаходиться ряд самочинно розташованих об`єктів господарювання, що використовують земельні ділянки для експлуатації автомобільних газозаправних пунктів з порушенням вимог земельного законодавства України та використовують електроенергію.
21 вересня 2016 року в рамках даного кримінального провадження було проведено огляд місця події (земельної ділянки) у Дарницькому районі міста Києва на перехресті вулиці Здолбунівська та проспекту Петра Григоренка в місті Києві в бік станції метро «Позняки» за участі головного державного інспектора відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області і провідного інспектора відділу Дарницького РУГУ ДСНС України в місті Києві та виявлено функціонуючий автомобільний газозаправний пункт (АГЗП), діяльність на якому здійснює ТОВ «ФЕЛКОН-ГАЗ».
В ході огляду місця події було виявлено ряд порушень. Спеціалісти дійшли висновку, що використання та експлуатація АГЗП з виявленими порушеннями не можлива і несе загрозу виникнення надзвичайної ситуації та життю людей.
Також, в клопотанні слідчий посилається на лист КМДА №08/237-83вих від 01 липня 2016 року, згідно якого земельна ділянка самовільно зайнята під експлуатацію АГЗС з відповідним підключенням до електромережі, що є об`єктом 5 рівня небезпеки.
Крім того, 23 вересня 2016 року слідчим проведено огляд місця події (земельної ділянки) на розі вулиці Здолбунівська та проспекту Петра Григренка в бік станції метро «Позняки» у Дарницькому районі міста Києва, під час якого, відповідно до протоколу, виявлено та вилучено наступне майно: скраплений газ 2000 л; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42; газову колонку № 051/2014.
Вказані речі, які були вилучені під час огляду, постановою старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 від 26 вересня 2016 року були визнані речовими доказами.
Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів, а також проведення слідчих дій з даним майном з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051.
Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що вони містять необхідні дані які встановлюють належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно матеріалів провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 272, ст. 356 КК України, по факту самовільного зайняття земельної ділянки, самоправству та порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що може призвести до загибелі людей.

В рамках даного кримінального провадження проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено і вилучено скраплений газ 2000 л; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42; газову колонку № 051/2014.

Постановою старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 від 26 вересня 2016 року дане майно було визнано речовими доказами.
На підставі оцінки доводів клопотання слідчого та доданих до нього матеріали, колегія суддів вважає, що слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, оскільки вони дають достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується висновків слідчого судді про відсутність обґрунтованої підозри, то слід зазначити, що при вирішенні даного питання суд першої інстанції вдався до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів та того на скільки повно вони доводять наявності чи відсутності складу кримінальних правопорушень, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051.
Про те, на даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Постановляючи нову ухвали, колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, а саме: скраплений газ 2000 л; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42; газову колонку № 051/2014 слід задовольнити та накласти арешт на значене майно.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події (земельної ділянки) 23 вересня 2016 року за адресою: м. Київ, Дарницький район, на розі вулиці Здолбунівська та проспект Петра Григоренка в бік станції метро «Позняки», а саме на: скраплений газ 2000 л; газовий модуль у складі газового балону № 61115, апарат № 42; газову колонку № 051/2014.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3532/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1