11-кп/775/427/2016(м)
263/3498/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003109 від 16 серпня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 28 грудня 2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ст.104 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з випробуванням на 2 роки;

2) 05 червня 2012 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, покарання за вироком від 28 грудня 2011 року виконував самостійно, звільнений 05 серпня 2014 року за постановою Микитівського районного суду м. Горлівки від 16 липня 2014 року за ст.2 Закону України «Про амністію»,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 15 серпня 2015 року, приблизно о 20.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у гостях у ОСОБА_7 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету заволодіння чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, напав на ОСОБА_7 , а саме з заду підставив до шиї останнього ніж та погрожуючи його застосуванням, став вимагати передачі цінних речей. ОСОБА_7 , сприйнявши погрозу реальною відповів згодою. ОСОБА_6 , який утримував вказаний ніж коло шиї останнього, пройшов з кухні в спальню, де з шафи заволодів майном, що належить ОСОБА_7 , а саме: золотим ланцюгом вагою 1,5 грам, 585 проби, вартістю 1500 грн., мобільним телефоном «Нокиа 999» вартістю 500 грн., одеколоном «Урбанєідж» вартістю 150 грн. Після чого, з місця скоєння злочину втік, заподіявши своїми злочинними діями ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2150,00 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим надана апеляційна скарга.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування доводів вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання, не в достатній мірі прийняв до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, дані, які характеризують його особу, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання: повністю визнав свою провину, у скоєному щиро кається.

На апеляційну скаргу обвинуваченого від прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 надійшли заперечення, в яких прокурор відстоював законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням; потерпілого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 , які відстоювали законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Сторонами та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються обставини скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, кваліфікація дій та доведеність вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у зіязку з чим суд апеляційній інстанції не переглядає судове рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі ст.404 КПК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні виду та розміру покарання суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

Судом першої інстанції визнано, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальній відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, після вчинення злочину скривався від органу досудового слідства, за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких обставин, враховуючи схильність обвинуваченого до скоєння злочинів, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість його звільнення від покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає зазначеним вимогам закону.

З урахуванням наведеного та обставин справи, за якими ОСОБА_6 відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, повністю визнав свою провину, у скоєному щиро кається, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону.

Розмір та вид покарання, призначене ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень, підстав для застосування вимог ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На підстав ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 14 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дві позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3