Справа №576/673/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/435/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №576/673/15-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , які ставлять питання про зміну вироку з застосуванням до ОСОБА_7 ст.75 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 4010 грн. в порядку відшкодування витрат, понесених державою на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Вважає вирок суду занадто суворим, оскільки він з самого початку досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду і з ним примирився. В подальшому буде намагатись допомагати потерпілому з оплатою на його лікування понівеченого ока. Зазначає, що він раніше не судимий, займає активну громадську позицію - є членом Глухівського військового-патріотичного клубу «Мужність», за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки: одружений, на утриманні має малолітню дитину 2014 р.н., хворий на цукровий діабет 1 типу важкої форми є інсулінозалежний, тому його перебування у кримінально-виконавчій установі ще більше погіршить його стан здоров`я.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_9 ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції, зі звільненням ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України, оскільки він вибачив ОСОБА_7 , просив суд не застосовувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі у зв`язку з тим, що обвинувачений має малолітню дитину, хворий на цукровий діабет, повністю відшкодував йому затрачену на лікування суму коштів, компенсував моральну шкоду та обіцяв в майбутньому зменшити спричинену шкоду оплатою лікування та протезування.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

За рішенням суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він ніч на 03.09.2014 р., близько 03-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля розважального закладу «Парус», розташованого у м. Глухові по вулиці Інститутській, 3, спілкуючись з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс останньому удар в обличчя правою рукою, в якій тримав скляний бокал, заподіявши потерпілому поранення правого ока з наслідком у вигляді повної втрати зору на праве око.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.1 ст.121 КК України як умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження за ознакою спричинення розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_5 , який незаперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за обставин наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України є правильною.

Відповідає вимогам ст.ст.65,69 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння і пом`якшують покарання, а саме: позитивні характеристики за місцем роботи і проживання, наявність на вихованні і утриманні малолітньої дитини, захворювання на цукровий діабет, а також добровільне відшкодування ним потерпілому ОСОБА_9 завданої злочином майнової шкоди. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у відповідності з вимогами 69 КК України.

Зі встановленими судом першої інстанції обставинами погоджується й колегія суддів, однак висновок суду про необхідність реального відбування обвинуваченим призначеного йому покарання, вважає передчасним і таким, який не ґрунтується на вимогах закону, тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 щодо застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України і звільнення його від відбування призначеного покарання, заслуговують на увагу.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як вірно було встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав вину, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи, хворий на цукровий діабет, має на утриманні малолітню дитину, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить не позбавляти обвинуваченого волі.

Тому, оцінюючи як тяжкість кримінального правопорушення, так і особу винного та конкретні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України, покладаючи на нього відповідні обов`язки передбачені ст.76 КК України.

За таких обставин, вирок суду відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України в частині призначеного покарання щодо ОСОБА_7 слід змінити, задовольнивши таким чином апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого.

Керуючись ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону «Про призначення покарання».

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4