Справа № 473/1639/16-к
ВИРОК
іменем України
"26" травня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000116 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, призваного до лав ЗС України 27.08.2014 Вознесенським ОРВК Миколаївської області, який проходить військову службу за контрактом на посаді пожежного пожежної роти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2014 року № 171 солдата ОСОБА_5 прийнято у добровільному порядку на військову службу за контрактом та призначено наказом начальника Озброєння Збройних Сил України від 09.08.2014 № 37-РС на посаду пожежного пожежної роти зазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

У відповідності до вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст.ст. 1, 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України з 17.03.2014 по теперішній час почав діяти особливий період, який визначений як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 всупереч наведених вимог закону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, відмовився виконувати наказ командира (начальника), за наступних обставин.

Так, на підставі наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.02.2016 № 35-РС солдата ОСОБА_5 призначено для подальшого проходження служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

У зв`язку з цим, 18.02.2016 командиром військової частини НОМЕР_1 , видано наказ № 35, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 з 20.02.2016 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з призначенням для подальшого проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 .

При цьому, вищезазначені накази видані у встановленому Законом порядку, відповідними особами в межах наданих їм повноважень, зміст наказів заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.02.2016 № 35-РС та командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2016 № 35 не суперечили чинному законодавству та не були пов`язані з порушенням конституційних прав і свобод солдата ОСОБА_5 , не носили в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягали беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

18.02.2016 близько 08 год. 00 хв. начальник відділення особового складу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 , будучи згідно ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальником за військовим званням та за посадою по відношенню до солдата ОСОБА_5 , на виконання вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в приміщенні клубу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), ознайомив та роз`яснив солдату ОСОБА_5 зміст і вимоги наказів першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.02.2016 №35-РС та командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2016 №35, після чого видав солдату ОСОБА_5 припис про вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_2 під особистий підпис останнього у відомості видачі приписів та журналі реєстрації вихідних документів,.

Однак, 20.02.2016 солдат ОСОБА_5 всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, не виконав накази першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.02.2016 № 35-РС та командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2016 № 35 щодо вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та до теперішнього часу зазначені накази не виконав.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні злочину визнав повністю і пояснив, що він з 28.08.2014 року проходив військову службу за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 на посаді пожежного пожежної роти. 18-19 лютого 2016 року начальник відділу особового складу ОСОБА_6 повідомив йому та ще декотрим солдатам, що згідно наказу вони повинні прибути для проходження служби до іншій військової частини, яка знаходиться в АДРЕСА_3 . З метою виконання даного наказу вони повинні були прибути 20.02.2016 року на полігон в с. Широкий Лан. ОСОБА_5 відмовився від виконання даного наказу, так як він доглядає за хворою бабусею та залишився вдома. Через кілька днів він усвідомив скоєне та з`явився зі зізнанням до військової прокуратури в м. Миколаєві. В скоєному кається.

Суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники процесу проти цього не заперечують.

Крім особистого зізнання винність обвинуваченого в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-- витягом з наказу №37-РС від 09.08.2014 року згідно якого з ОСОБА_5 укладений контракт про проходження військової служби строком на три роки та призначений на посаду пожежним пожежної роти до військової частини НОМЕР_1 та присвоєне військове звання Солдат
-- витягом з наказу №171 від 27.08.2014 року згідно якого солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

НОМЕР_3 копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України укладеного між Міністерством Оборони України та ОСОБА_5 .

Аналізуючи викладене, суд вважає, пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення доведене в повному обсязі і в його діях, які виразилися в непокорі умисному невиконанні наказу, вчиненої в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вбачає склад злочину передбаченого ч.3 ст.402 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, є з`явлення зі зізнанням та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а саме, що даний злочин є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, те, що він позитивно характеризується, раніше не судимий, та жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, та вважає можливим, на підставі ст.75 КК України , звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 під час проходження ним військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби, а в разі його звільнення з військової служби на органи виконання покарання за місцем проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1