Справа № 333/1650/16-к
Провадження № 1-кп/333/292/16

ВИРОК
Іменем України
28 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
Солдат ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч інтересам військової служби, в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 23 грудня 2014 року без поважних причин самовільно залишив місце служби розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово ухиляючись від військової служби до 22 січня 2015 року, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 407 КК України визнав повністю, погодився з обсягом і кваліфікацією вчиненого, щиросердне розкаявся у скоєному. При цьому ОСОБА_5 пояснив суду, що 23.12.2014 року будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно залишив місце служби. Чому залишив військову частину пояснити не може, об`єктивних причин у нього для цього не було.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор не оспорював обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене військовослужбовцем.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його стан здоров`я на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах на теперішній час не перебуває, з 04.01.2010 року по 20.02.2011 року перебував на профілактичному обліку в КУ «ОКНД» ЗОР з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, вживання зі шкідливими наслідками, дані, що характеризують особистість обвинуваченого раніше не судимий, має постійне місце проживання. Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, є - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою на досудовому розслідуванні та судовому слідстві. Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Санкцією ч. 2 ст. 407 КК України передбачено декілька альтернативних видів покарань. Враховуючи дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятсот десять) грн.
Копію вироку вручити прокурору та засудженому, а інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1