АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/227/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/359/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю :

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Монастириського районного суду від 15 липня 2016 року;

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальної середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано обвинуваченому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у вигляді 4 (чотирьох ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано з часу його затримання, тобто з 04 квітня 2016 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 00 год. 00 хв. 13 вересня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 04 квітня 2016 року по 15 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 06 місяців 26 днів.

Згідно з вироком 23 лютого 2016 року близько 14 год. 00 хв. , перебуваючи на території автобусної станції м.Монастириськ Тернопільської області, обвинувачений ОСОБА_7 побачив ОСОБА_8 , який тримаючи у своїх руках гаманець, здійснював перерахунок наявних у ньому грошових коштів, в результаті чого у обвинуваченого ОСОБА_7 у той час виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна та подальшого збагачення, тобто переслідуючи корисливий мотив та мету, направився слідом за ОСОБА_8 , який рухався територією автобусної станції м.Монастириська Тернопільської області в напрямку громадського туалету. Через деякий ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_8 , який підходив до громадського туалету, штовхнув останнього у канаву очисної споруди, розташованої поряд із громадським туалетом. Після падіння ОСОБА_8 у канаву ОСОБА_7 вийняв із внутрішньої лівої кишені куртки, у якій був одягнутий ОСОБА_8 , гаманець, який для ОСОБА_8 матеріальної цінності не становив, однак у якому містились грошові кошти у сумі 1300 гривень, якими ОСОБА_7 заволодів, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1300 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання, зменшивши йому строк відбування покарання в зв`язку тим, що судом не було взято до уваги ряд обставин, зокрема його визнання вини в повному обсязі, його вік, стан здоров`я, який позбавляє можливості перебувати в місцях позбавлення волі, так і відбувати повне покарання, призначене судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі міркування прокурора ОСОБА_6 , яка вирок суду вважає законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна за обставин, наведених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України, призначення обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі та за сукупністю вироків в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому ці обставини колегією суддів не переглядаються у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України.

Що стосується розмірі покарання, призначеного ОСОБА_7 , то згідно вироку при призначенні йому покарання суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди і обставини, які обтяжують покарання, до яких суд відніс рецидив злочинів. Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку.

Отже, суд першої інстанції мотивував необхідність призначення ОСОБА_7 виду і розміру покарання, з чим колегія суддів погоджується.

Призначивши ОСОБА_7 мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст.186 КК України та частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тим самим суд першої інстанції в повній мірі врахував дані щодо його особи та сукупність обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, які наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі.

Згідно довідок медичних закладів, представлених захисником, ОСОБА_7 дійсно хворіє, стан його здоров`я умовно середньої важкості

Разом з тим стан здоров`я ОСОБА_7 , як і його вік, не є підставою для зменшення йому міри покарання з врахуванням наведених доводів.

Таким чином, підстав для зменшення міри покарання ОСОБА_7 , як про це він просить в апеляційній скарзі,чи призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, як він просить в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

При тому у відповідності до абз. 1 ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 слід зарахувати в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 15 липня 2016 року по 12 жовтня 2016 року (2 місяці 27 днів) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 місяців 14 днів позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 15 липня 2016 року стосовно нього - без зміни.

Зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_7 , строк його попереднього ув`язнення з 15 липня 2016 року по 12 жовтня 2016 року (2 місяці 27 днів), що становить п`ять місяців 14 днів позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2