Справа № 215/1669/14-к
1-кп/215/14/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2016 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу

в складі колегії суддів: головуючого, судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в залі суду №1, 3 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0000191 у відношені:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, освіта неповна середня, незаміжної, не працюючої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-

за ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
16.01.2014 року, в ранковий час, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилися за місцем свого мешкання - в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої в приміщенні спальної кімнати зазначеного житла.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та її співмешканцем ОСОБА_9 близько 12.00 години 16.01.2014 р., на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 намагалася покинути дане помешкання, а ОСОБА_9 почав утримувати її за праву руку.

Сидячи поряд з ОСОБА_9 на дивані та намагаючись звільнитись від утримання, ОСОБА_6 з поверхні журнального столику, встановленого в цій же спальній кімнаті, взяла в ліву руку попільничку, якою умисно завдала ОСОБА_9 одного удару в ділянку голови, чим спричинила йому фізичного болю.

Однак, ОСОБА_9 незважаючи на активний супротив ОСОБА_6 , продовжував утримання її руки та намагався встати з дивану.

Діючи з метою звільнитись від утримання, ОСОБА_6 взяла з поверхні цього ж журнального столика кухонний ніж господарсько-побутового призначення і погрожуючи нанесенням ним удару стала розмахувати ножем перед лицем та шиєю потерпілого та вимагала його сісти на диван, але погрози ножем на потерпілого не діяли і в момент зближення потерпілого ОСОБА_9 над ОСОБА_6 , вона, утримуючи в лівій руці підшуканий нею ніж, близько 12.00 години 16.01.2014 року умисно завдала потерпілому ОСОБА_9 , який був звернутий до неї обличчям, одного удару клинком зазначеного ножа в передню праву ділянку шиї - життєво-важливий орган людини. Під впливом сильного стану сп`яніння та від завданого ножового удару в шию потерпілий ОСОБА_9 впав спочатку на ОСОБА_6 , а потім вона звільнилася від нього, перевернувши ОСОБА_9 спиною на диван, на якому сиділи разом в спальній кімнаті. Ніж ОСОБА_6 кинула на стіл. Потерпілого ОСОБА_9 вона роздягнула та накривши ковдрою пішла з квартири, закривши своїм ключем двері. ОСОБА_9 від отриманого тілесного ушкодження помер на місці злочину.

19.01.2014 р., після 7.00 години ранку ОСОБА_6 , відкривши своїм ключем квартиру свого співмешканця, побачила його мертвим та викликала міліцію та швидку допомогу.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 умисно спричинила потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення шиї, яке продовжується раневим каналом у напрямку зверху до низу, справа наліво і декілька спереду назад, пошкоджує на своєму шляху підключичну артерію і проникає у плевральну порожнину, які згідно висновку судово-медичної експертизи трупу №151 від 10.02.2014 року за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_9 , що настала близько о 12.05 годин 16.01.2014 року в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , в результаті колото-різаного поранення шиї, з пошкодженням підключичної артерії, яке проникає у плевральну порожнину і ускладнилося гострою внутрішньою крововтратою у плевральну порожнину.

Колегія суддів вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, виходячи з наступного.

Дане кримінальне провадження надійшло до суду за обвинуваченням ОСОБА_6 в злочині передбаченому ч.І ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбачениого ч.1 ст.115 КК України визнала частково. Пояснивши, що подія яка була описана в обвинувальному акті мала місце, але бажання вбивати ОСОБА_9 у неї не було. Пояснила, що дійсно ця подія сталася 16.01.2014 року, в ранковий час. Вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 була за місцем свого мешкання - в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де напередодні та зранку вживали спиртні напої в приміщенні спальної кімнати.

Під час цього між нею та ОСОБА_9 близько 12.00 години 16.01.2014 р. виникла сварка, через те, що він один працює та утримує їх та сім`ї їх дітей. В ході сварки вона намагалася покинути дане помешкання, а ОСОБА_9 почав утримувати її за праву руку.

Сидячи поряд з ОСОБА_9 на дивані вона, намагаючись звільнитись від утримання, з поверхні журнального столику, встановленого в цій же спальній кімнаті, взяла в ліву руку попільничку, якою вдарила ОСОБА_9 по голові. Однак, ОСОБА_9 незважаючи на це продовжував її утримувати за руку та намагався встати з дивану.

Бажаючи звільнитись від утримання, вона взяла з поверхні журнального столика кухонний ніж і погрожуючи нанесенням ним удару стала розмахувати ножем перед лицем та шиєю потерпілого та вимагала його сісти на диван. Та погрози ножем на потерпілого не діяли і в момент зближення потерпілого ОСОБА_9 над нею, утримуючи в лівій руці ніж, могла завдати ОСОБА_9 , який був звернутий до неї обличчям, удар ножем. Потерпілий ОСОБА_9 впав спочатку на неї, а потім вона звільнилася, перевернувши ОСОБА_9 спиною на диван, на якому сиділи разом в спальній кімнаті. Ніж вона кинула на стіл. Потерпілого ОСОБА_9 вона роздягнула та накривши ковдрою пішла з квартири, закривши своїм ключем двері. Крові вона на тілі у ОСОБА_9 не помітила, думала що він сильно п`яний та засинає. Вже 19.01.2014 р., після 7.00 годин ранку відкривши своїм ключем квартиру свого співмешканця, побачила його мертвим та пішла викликати міліцію і швидку.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона дочка потерпілого ОСОБА_9 . Дійсно її батько та ОСОБА_6 проживали разом довгий час. Останнього року у них були часто сварки на ґрунті вживання алкоголю. Про подію з батьком вона дізналася від самої ОСОБА_6 . Претензій до неї ні матеріальних, ні моральних немає. Покарання залишає на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що знають потерпілого ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_6 як сусідів, знають що вони жили разом. Чули неодноразово, що між ними виникали сварки на ґрунті пияцтва. Про сам факт події та смерті дізналися пізніше ніж це відбулося.

Крім показів самої обвинуваченої ОСОБА_6 , винуватість у вчиненні нею кримінального правопорушення, що суд кваліфікує за ст..121 ч.2 КК України, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 19.01.2014р. т.2 а.с.4-14; протоколом огляду трупу від 19.01.2014р. т.2 а.с.16-22; протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваною ОСОБА_6 від 21.01.2014р. а.с.т.2 а.с.89-95; протоколом додаткового слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_6 від 04.02.2014р. т.2 а.с.175-179; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.01.2014р. т.2 а.с.75-78 які не викликають сумнів та заперечень як у сторони обвинувачення так і зі сторони захисту;

- висновком судово-медичної експертизи № 151 від 10.02.2014р., згідно якого тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_9 , що настала близько о 12.05 годин 16.01.2014 року в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , в результаті колото-різаного поранення шиї, з пошкодженням підключичної артерії, яке проникає у плевральну порожнину і ускладнилося гострою внутрішньою крововтратою том 2 а.с.36-39;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 151Д від 19.02.2014р. т.2 а.с.183-185; висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 58/01-33 від 10.02.2014р. т.2 а.с.118-135; висновком судово-імунулогічної експертизи № 165 від 12.02.2014р. т.2 а.с113; висновком судово-цитологічної експертизи № 135 від 14.02.2014р. т.2 а.с.172-174; висновком медико-криміналістичної експертизи № 22-МК від 25.02.2014р. т.2 а.с.141-146 - які також не викликають сумнів та заперечень як у сторони обвинувачення так і зі сторони захисту;

- висновком психіатричної експертизи № 19 від 30.01.2014р. відповідно до якої ОСОБА_6 в період часу, відносно дій інкримінованих їй (16.01.2014)психічними захворюваннями не страждала, в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходилася, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, як і на момент дослідження т.2 а.с.141-146.

Щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимим як доказу протоколу проведення слідчого експерименту із підозрюваною ОСОБА_6 від 21.01.2014р. (а.с.т.2 а.с.89-95), то суд вважає його необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, окрім того, заперечень та розбіжностей стосовно викладених у ньому обставин і фактів, а залучення до проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 , щодо посилання сторони захисту, не є підставою та не передбачається ст.88 КПК України.

До перекваліфікування обвинувачення зі ст.115 ч.1 КК України на ст..121 ч.2 КК України суд прийшов при аналізі суб`єктивної сторони злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 .

При відмежуванні умисного вбивства від умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, визначальним, як зазначив Пленум Верховного Суду України, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю. Вирішуючи це питання, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, а питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та их тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки - (п. 22 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року).

Крім того саме тілесне ушкодження розміром 1,5 х 0,8 см. та довжиною поринулої частини 21,8 мм. (2,18 см.), згідно висновку судово-медичної експертизи № 151 від 10.02.2014р., свідчить про наявність тілесного ушкодження, що виникло від невеликої сили удару, що не був спрямований на умисне вбивство.

Потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_6 проживали разом. В період подій 16.01.2014 року разом вживали спиртні напої в квартирі де проживали. Крім цього, ніж в руку обвинувачена взяла з ціллю залякати його, щоб він її відпустив. Розмахуючи ножем перед обличчям та шиєю потерпілого, при наближенні до неї потерпілого вона нанесла удар ножем. При цьому не помітила крові на його тілі, що не суперечить висновку судово-медичної експертизи № 151 від 10.02.2014р., згідно якого, в результаті колото-різаного поранення шиї, було пошкодження підключичної артерії, яке проникає у плевральну порожнину і ускладнилося гострою крововтратою у плевральну порожнину (том 2 а.с.38).

Експерт ОСОБА_14 підтвердив в судовому засіданні висновки експертизи а саме: розташування ранового каналу, можливого механізму нанесення самого удару, який міг бути нанесеним тільки спрямованим ударом хоч і не великої сили, та причини смерті потерпілого.

Згідно протоколу огляду місця події від 19.01.2014р. (т.2 а.с.4-14) та протоколу огляду трупу від 19.01.2014р. (т.2 а.с.16-22) зовнішнього крововиливу було обмаль.

Із запропонованою кваліфікацією дій обвинувачуваної стороною захисту за ст..119 ч.1 КК України суд не згоден, оскільки умислом обвинуваченої ОСОБА_6 охоплювалось заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а саме небезпечних для життя в момент заподіяння. Для кваліфікації дій за ст..119 КК України необхідно відсутність умислу як на заподіяння смерті, так і на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень одночасно, а завдає смерті з необережності.

Аналізуючи зібрані по справі докази, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд керується ст.65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: ОСОБА_6 провину свою визнала, розкаюється в скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше не судима - (т.3 а.с.9-13), суд вважає, що її виправлення можливо тільки в умовах позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі в кримінально - виконавчій установі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення за ухвалою суду для розгляду кримінального провадження з розрахунку один день перебування у слідчому ізоляторі за два дні позбавлення волі з 20.01.2014 р. по день ухвали про заміну запобіжного заходу 11.09.2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченій до вступу вироку в законну силу залишити домашній арешт.

Початок відбування покарання відраховувати з дати затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 витрати за залученння експертів по справі, всього 489.00 гривень.

Речові докази по справі: ніж з дерев`яним руків`ям світло-коричневого кольору (знаряддя злочину), попільницю чорного кольору, фрагмент підковдри зі слідами крові, сорочку червоного кольору зі слідами крові, які зберігаються в камері схову Тернівського ВП КВП т.3 а.с.8 знищити, залишити у матеріалах кримінального провадження речові докази, вилучені під час проведення оглядів місця події змив крові з поверхні столу, осади на ниточках марлі, 15 слідів пальців рук, зразки крові та слини ОСОБА_6 , зразки крові ОСОБА_9 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3