Єдиний унікальний № 500/6886/14-к
Провадження № 1-кп/500/34/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у зміні запобіжного заходу та
про продовження строку тримання під вартою
19 жовтня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_15 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Манта Кагульського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів, судовий розгляд кримінального провадження відкладений на 24 жовтня 2016 року, а строк тримання під вартою відносно обвинувачених закінчується 20 жовтня 2016 року.

Прокурор ОСОБА_5 18 жовтня 2016 року подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на 60 днів, пославшись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування таких запобіжних заходів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що у нього погіршується стан здоров`я і його слід звільнити з-під варти для того, щоб він мав можливість отримати належну кваліфіковану медичну допомогу в закладах охорони здоров`я, оскільки в умовах Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (далі Ізмаїльська УВП), не зважаючи на неодноразові його звернення, така допомога йому не надається.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , пославшись на те, що згідно медичних довідок немає перешкод для утримання його під вартою, просили задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та їх представник ОСОБА_16 підтримали клопотання прокурора та заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , пославшись на те, що суд в силу ст. 206 КПК зобов`язаний вжити заходів щодо захисту права обвинуваченого ОСОБА_10 на належну медичну допомогу, оскільки незважаючи на неодноразові звернення як обвинуваченого, так і суду про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 . Ізмаільська УВП не виконує свої обов`язки щодо надання належної медичної допомоги, а тому таке поводження з обвинуваченим ОСОБА_10 дорівнює катуванню. У зв`язку з цим просив суд також зафіксувати заяву обвинуваченого ОСОБА_10 про ненадання йому належної медичної допомоги, доручити органу досудового розслідування прокуратурі Одеської області здійснити перевірку вказаної заяви ОСОБА_10 , а також доручити провести судово-медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 для встановлення дійсного його стану здоров`я.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили суд змінити обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжні заходи з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з посиланням на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжних заходів у виді тримання під вартою, на теперішній час перестали існувати, ОСОБА_12 також зазначив про ненадання йому належної медичної допомоги.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників слід відмовити, та строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід продовжити з таких підстав.

Так, відповідно до ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 р., від 26.07.2014 р. та від 25.07.2014 р. відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права те, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі також проти власності; а обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можуть переховатися від суду, впливати на недопитаного свідка, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, дані про яких не встановлені та які переховуються від органу досудового розслідування, про що свідчить те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства.

Разом з цим, суд дійшов висновку про недоведеність наявності ризику, що обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , залишаючись на свободі, можуть продовжити злочинну діяльність, про що зазначено у клопотаннях прокурора. Суд звертає увагу прокурора на те, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 лише формально зроблене посилання на існування такого ризику, однак наявність цього ризику не була встановлена слідчим суддею при застосуванні відносно них запобіжного заходу, а на теперішній час його існування не тільки не доведене доказами, а й не обґрунтоване у самому клопотанні, тому суд, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_12 раніше не судимі, не приймає до уваги посилання прокурора на наявність цього ризику у цих обвинувачених.

Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на даний час є виправданим заходом, оскільки існують вищенаведені ризики, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинувачених на свободу.

З урахуванням викладених обставин та осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчений, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 до 17 грудня 2016 року, у зв`язку з чим в задоволені клопотань про зміну запобіжних заходів слід відмовити.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , то судом неодноразово досліджувалося це питання, та зверталася увага, що чинним законодавством гарантоване право осіб, які утримуються під вартою, на отримання належної медичної допомоги у встановленому порядку. На даний час суд не вбачає підстав для відхилення від цієї позиції. Згідно медичній довідці від 22.08.2016 р. встановлений медичний діагноз та констатована можливість прийняття участі у справі. Крім того, згідно медичним довідкам від 08.09.2016 р. та від 18.10.2016 р. обвинувачений ОСОБА_10 потребує консультації терапевта, ендокринолога, контроль цукру крові, в судових засіданнях приймати участь може. Однак у зв`язку із систематичним нехтуванням виконання обов`язків з боку Ізмаїльської УВП 16 вересня 2016 року суд звернувся до керівництва Ізмаїльської УВП з вимогою забезпечити надання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 , яку він потребує, а також кожного разу перед доставленням останнього у кожне судове засідання проводити його медичний огляд та надавати суду актуальну інформацію про стан його здоров`я і про його здатність брати участь у судових засіданнях, також суд звернувся до прокуратури Одеської області щодо здійснення контролю за здійсненням Ізмаїльською УВП належного надання медичної допомоги обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні відповідно до вимог чинного законодавства, однак відповідь до теперішнього часу ще не надійшла.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні заявив про те, що належна медична допомога йому так і не надається, а також те, що перед даним судовим засіданням, призначеним на 19 жовтня 2016 року, на 11:00 годину, не був проведений медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_10 та суду не надана актуальна іформація про стан його здоров`я і про його здатність брати участь у судових засіданнях, суд вважає за необхідне прийняти до уваги заяву обвинуваченого ОСОБА_10 про подальше ненадання йому належної медичної допомоги, доручити прокуратурі Одеської області провести перевірку щодо надавання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 в Ізмаїльській УВП, а також доручити Ізмаїльській УВП організувати та провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 із залученням відповідних медичних спеціалістів для встановлення його дійсного стану здоров`я та для надання йому належної медичної допомоги.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 201, 331, 370 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити, в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисників відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, до 17 грудня 2016 року, кожному.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 закінчується 17 грудня 2016 року.

Прийняти заяву обвинуваченого ОСОБА_10 щодо подальшого ненадання йому належної медичної допомоги.

Доручити Ізмаїльській УВП організувати та провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 із залученням відповідних медичних спеціалістів для встановлення його дійсного стану здоров`я та для надання йому належної медичної допомоги.

Доручити прокуратурі Одеської області провести перевірку щодо надавання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 в Ізмаїльській УВП та здійснити контроль щодо виконання цієї ухвали Ізмаїльською УВП.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) та до прокуратури Одеської області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3