АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/393/16 Справа № 183/5805/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синевир, Міжгірського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 1 218 гривень.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнано винним і засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

11 червня 2015 року, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи мотоциклом «Lifan YK 200», д/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 50 км/год. з включеним ближнім світлом фар, по автодорозі, розташованій по вул. Леніна, смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зі сторони вул. Залізнична в напрямку вул. Шосейна. Напроти домоволодіння № 162, по вул. Леніна смт. Губиниха, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки керуючого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду велосипедиста і допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , який рухаючись в зустрічному напрямку на велосипеді «Аіст» зупинився перед наїздом на нього мотоциклом «LifanY 200» д/н НОМЕР_1 .
Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-527 від 18.08.2015 року, ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедисту ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 603/E від 31.07.2015 року, були спричинені тілесні ушкодження у виді закритого перелому 2-ї п`ясної кістки кисті лівої руки, відкритого перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої стопи, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, перевищуючий 21-н день.
В апеляційній скарзі:

-захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_9 просить вирок Новомосковського міськрайонного суду від 22.12.2015 року змінити, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що виходячи з матеріалів кримінального провадження вбачається, що небезпеку для водія мотоцикла перший створив велосипедист ОСОБА_8 , який під час його допиту зазначив, що під час ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не врахував, що в результаті порушень ПДР потерпілим, водій мотоцикла ОСОБА_7 також постраждав, оскільки отримав тілесні ушкодження у вигляді забиття плеча, колін, ліктів, було пошкоджено одяг, а мотоцикл отримав значні механічні пошкодження.

Крім того, вважає, що згідно з вимогами ст.65 КК України суд не в повній мірі встанови особу засудженого.

Суд не мотивував своє рішення в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, так як ОСОБА_7 разом із матір`ю на земельній ділянці за місцем проживання вирощують овочі та фрукти, які за допомогою автомобіля реалізовують на ринках. За рахунок використання свого транспортного засобу він отримує заробітки для утримання себе та своєї родини. Позбавлення права керування транспортними засобами фактично залишає ОСОБА_7 без роботи і засобів існування та унеможливлює швидкому відшкодуванню шкоди потерпілій особі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення потерпілого, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, що правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України кваліфіковані правильно та не оскаржуються захисником в апеляційній скарзі.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного покарання та не обґрунтоване призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 разом із матір`ю на земельній ділянці за місцем проживання вирощують овочі та фрукти, які за допомогою автомобіля реалізовують на ринках, за рахунок використання свого транспортного засобу він отримує заробітки для утримання себе та своєї родини, то колегія суддів вважає їх безпідставними, необґрунтованими та нічим не підтверджені, тому підстав для їх задоволення не має.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Призначаючи основне і додаткове покарання ОСОБА_7 суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, винним себе не визнав, спричинену шкоду не відшкодував, за місцем проживання характеризується посередньо, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також судом при призначенні покарання ОСОБА_7 враховано відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого. Також судом першої інстанції було врахована та обставина, що потерпілим ОСОБА_8 також були порушені вимоги п.п.6.2 та 6.6. ч. «а» Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невмотивованого призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки суд у вироку зазначив, з яких мотивів він призначив ОСОБА_7 додаткове покарання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції й вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами та звільненні його від покарання на підставі ст.75 КК України є правильним, оскільки тяжкість вчиненого і наслідки від злочину було враховано судом першої інстанції у сукупності з даними про особу обвинуваченого, відсутністю обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, позиції потерпілого, який просив вирок залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам статей 50,65-67 КК України та відповідає суспільній небезпечності вчиненого ним злочину і його особі, а тому вважати таке покарання явно несправедливим внаслідок суворості, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , підстав немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді: