ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала
11 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши заяву засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постановлених щодо них вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2013 року,

в с т а н о в и в:

У заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушують питання про перевірку вищевказаних судових рішень за нововиявленими обставинами.
Однак, заява не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 463, ч. 2 ст. 462 КПК України.

Так, положеннями ст. 463 КПК України регламентовано, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, а у разі вчинення суддею злочину, внаслідок якого ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення, подається до суду тієї інстанції, суддею якого він був.

Звернувшись до суду касаційної інстанції, в заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушують питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року, постановленої за результатами перегляду вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2013 року щодо них.

При цьому в заяві засуджені,посилаючись на матеріали кримінальної справи, які були предметом дослідження, стверджують про незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції щодо них, як таких, що, на їх думку, постановлені на підставі штучно створених доказів.
Одночасно в заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заперечуючи законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, не вказують, що саме суд касаційної інстанції перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, на які засуджені посилаються як на нововиявлені, зогляду на що, заява подана з порушенням вимог ст. 463 КПК України.
Окрім того, що в заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зазначають про необхідність перевірки за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, засуджені, не зазначають про наявність обставин, передбачених пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, а зміст вимог їх заяви викладений без урахування положень ст. 467 КПК України, якою визначене судове рішення, яке має право ухвалити суд за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Відсутність у заяві вказаних вище зазначень і мотивованих обґрунтувань незаконності рішення суду касаційної інстанції, як такого, що перший допустив помилку, внаслідок незнання обставин, які в передбачених законом випадках можуть бути визнані нововиявленими, свідчить про невідповідність поданої заяви вимогам статей 462, 463 КПК України.
За таких обставин, враховуючи наведене, заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись ч. 3 ст. 464, ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постановлених щодо них вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2013 року залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог заява буде повернута особам, що її подали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1