Справа № 365/45/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/478/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000307за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.08.1987 за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі;
- вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.11.1990 за ч. 2 ст. 215-3 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі;
- вироком Мінського районного суду міста Києва від 20.02.1995 за ч. 3 ст. 101 КК України 1960 року до 13 років позбавлення волі;
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17.04.2009 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- вироком Згурівського районного суду Київської області від 14 червня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 18.05.2015 по відбуттю строку покарання.

засуджено за ч.3 ст. 185КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вироком вирішене питання речових доказів та судових витрат.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 22 жовтня 2015 року приблизно о 24 годині 00 хвилиндіючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, на огородженій території двору садиби ОСОБА_8 , по АДРЕСА_2 , куди зайшов зі сторони проїжджої частини вулиці шляхом вільного доступу та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив таємне викрадення (крадіжку) велосипеда дорожнього з відкритою рамою марки «Аіст», вартістю 1810,25 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди у зазначеному розмірі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, призначивши йому більш м`яке покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що призначаючи покарання суд не взяв до уваги всі пом`якшуючі його вину обставини, а саме його каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, явки з повинною, що він хворіє на туберкульоз, частково погасив позов і потерпіла не має до нього претензій.

Також обвинувачений вказує, що прокурор під час слухання справи в суді просив призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки однак суд призначив покарання у виді позбавлення волі реально.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив щодо поданої апеляційної скарги ОСОБА_7 і просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та кваліфікація дій обвинуваченого, які не оспорюються учасниками судового розгляду і щодо яких судом першої інстанції у відповідності до ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом відповідно до вимог ст.404 КПК України не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався зазначених вимог ст..65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та навів переконливі мотиви прийнятого рішення.

Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, жалкує з приводу вчиненого, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, але разом із тим є працездатним і не працює, схильний до вчинення кримінальних правопорушень та був неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, що являють підвищену суспільну небезпеку, в тому числі корисливих, через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив кримінальне правопорушення, що є корисливим та тричі притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 177, 178 КУпАП протягом року, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнав рецидив злочинів.
Також судом враховано і ті дані та обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , те, що обвинувачений кається у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення і дані обставини визнані такими, що пом`якшують його покарання та те, що матеріальна шкода потерпілій частково відшкодована шляхом повернення залишків розібраного велосипеда.
Тому з урахуванням всіх цих даних в сукупності суд призначив покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі відповідно до вимог закону.
Щодо доводів обвинуваченого про неврахування судом таких обставин, що пом`якшують покарання якявка обвинуваченого з повинною та те що він хворіє на туберкульоз, то вони є необґрунтованими, оскільки будь-які дані про те, що ОСОБА_7 з`явився до органів досудового розслідування з повинною, як і те, що він хворіє на туберкульоз в матеріалах кримінального провадження відсутні.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді: ___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4