У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 17 жовтня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року ОСОБА_5 засуджено за пунктом 2 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України на дванадцять років позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року вирок залишено без зміни.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Собко проти України» від 17 грудня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року, констатовано порушення Україною пункту 1 статті 6 у поєднанні з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з обмеженням права заявника на правову допомогу захисника під час першого допиту.

Захисник ОСОБА_4, звертаючись до Верховного Суду України про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвали Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року щодо ОСОБА_5 з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи, просить у заяві судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати, а провадження у справі закрити.

Одночасно захисник порушує питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, обґрунтовуючи причини його пропуску тим, що автентичний переклад рішення Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2015 року «Собко проти України» він отримав 22 липня 2016 року, а завірені копії судових рішень щодо ОСОБА_5 з Апеляційного суду Черкаської області - 12 серпня 2016 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву захисника, додані до заяви копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

У своїй заяві захисник, посилаючись на пункт 2 статті 445 КПК, просить переглянути вирок Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвалу Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року у зв'язку з прийняттям Європейським судом з прав людини (далі - Суд) рішення від 17 грудня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року, тобто з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК (в редакції Закону України №192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрав чинності з 28 березня 2015 року).

Відповідно до частини третьої статті 447 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 КПК, може бути подана протягом трьох місяців з дня, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Рішення Суду у справі «Собко проти України» від 17 грудня 2015 року набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року, а дана заява захисника ОСОБА_4 до Верховного Суду України датована 5 жовтня 2016 року, що свідчить про його звернення з пропуском встановленого статтею 447 КПК тримісячного строку на оскарження.

Стверджуючи про поважність причин пропуску вказаного строку, захисник посилається на несвоєчасні дії Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини (далі - Урядовий уповноважений) щодо видачі копії повного тексту перекладу рішення Суду.

Разом з тим, з доданого до заяви листа Урядового уповноваженого від 14 червня 2016 року убачається, що 6 травня 2016 року на його адресу надійшло повідомлення Суду про набрання вказаним рішенням статусу остаточного, а вже 11 травня 2016 року Урядовий уповноважений надіслав його стислий виклад до газети «Урядовий кур'єр», який опубліковано у випуску газети № 91 від 17 травня 2016 року, та представнику ОСОБА_5 - захиснику ОСОБА_4 Окрім того, автентичний переклад вказаного рішення направлено до щотижневого офіційного видання нормативно-правових актів «Офіційний вісник» та розміщено на сайті Міністерства юстиції України.

Отже, з дня, коли заявнику стало або мало стати відомо про набуття рішення Суду статусу остаточного (а саме з цієї дати відповідно до частини третьої статті 447 КПК вираховується строк подачі заяви з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 цього Кодексу), так і з часу, коли автентичний переклад рішення розміщено на сайті Міністерства юстиції України (до 14 червня 2016 року), не існувало об'єктивних причин, які б перешкоджали чи ускладнювали можливість заявнику своєчасного звернення до Верховного Суду України.

З огляду на викладене та обставина, що особисто захисником отримано автентичний переклад рішення Суду 22 липня 2016 року, а завірені копії судових рішень з апеляційного суду - 12 серпня 2016 року не розцінюється колегією суддів як поважна причина пропуску строку подання заяви до Верховного Суду України.

Таким чином, підстави для поновлення передбаченого законом строку подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 відсутні , а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Окрім того, із наявних у Верховному Суді України даних убачається, що захисник ОСОБА_4 вже звертався до Верховного Суду України із клопотанням про поновлення строку на оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 з аналогічних підстав і ухвалою Верховного Суду України від 9 вересня 2016 року, відмовлено у його задоволенні, а сама заява про перегляд залишена без розгляду.

Керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5.

Заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_6