Справа № 716/612/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

сторони обвинувачення:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

сторони захисту:

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000038 від 11.02.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого: 12.07.2011 року Енергодарським міським судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково від відбування покарання 14.08.2013року Запорізьким районним судом Запорізької області, не відбутий строк 1 рік 17 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 біля 23 години на початку січня 2016 року, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення, через відсутність дверей, увійшов до новобудови домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки із кімнати новобудови, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: бетонозмішувач «Україна-Бригадир» оранжевого кольору, вартістю 4300 гривень. Після чого з викраденим майном з місця скоєного злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 4300 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_7 спільно із своїм сином ОСОБА_8 біля 23 години на початку лютого 2016 року, переслідуючи корисливий мотив збагачення за рахунок чужого майна, вступивши між собою в попередню злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи відповідно до попередніх домовленостей між собою, скориставшись темною порою доби, із домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, із вказаного домогосподарства, таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: 3 (три) металеві борти чорно-сірого кольору вартістю 450 гривень, 3 металеві решітки вартістю 450 гривень та металевий люк вартістю 250 гривень. Після чого, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 1150 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 спільно із своїм сином ОСОБА_8 біля 23 години 19 березня 2016 року, переслідуючи корисливий мотив збагачення за рахунок чужого майна, повторно вступивши між собою в попередню злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи відповідно до попередніх домовленостей між собою, скориставшись темною порою доби, із домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_6 шляхом вільного доступу, із вказаного домогосподарства, таємно викрали майно, яке належить потерпілій, а саме: 25 металевих труб діаметром 40 мм., довжиною 4 метри кожна, вартістю 6200 гривень. Після чого, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 6200 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленному йому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся у вчиненому та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Пояснив, що на початку січня 2016 року біля 23 години він шляхом проникнення через відсутність дверей, зайшов до приміщення новобудови господарства, розташованого в с. Веренчанка, яке належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав бетонозмішувач «Україна-Бригадир» оранжевого кольору, який відтягнув на колесах до сусіда, де сховав за брамою і пішов додому. Новобудова, звідки він викрав бетонозмішувач знаходилася на території, яка огороджена сіткою та дерев`яними воротами із хвірткою. В подальшому, на початку лютого 2016 року біля 23 години разом із його сином ОСОБА_8 відкривши дерев`яну хвіртку, зайшли та територію домогосподарства ОСОБА_6 , де біля стіни будинку побачили три металеві борти, три решітки та люк. Зазначені речі вони із сином за декілька ходок перенесли через город сусіднього господарства до приміщення їхньої стайні, де їх заховали. На наступний день зазначені речі здали односельчанину на металобрухт, отримані гроші витратили на продукти харчування. Через деякий час, в березні 2016 року біля 23 години, вони із сином ОСОБА_8 знову зайшли до господарства ОСОБА_6 , звідки, скориставшись темною порою доби, таємно забрали 25 металевих труб, які через сусідський город перенесли до їхньої стайні, де їх заховали. В подальшому зазначені металеві труби вони продали односельчанину ОСОБА_10 за 360 гривень, які вони витрати на власні потреби.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що разом із своїм батьком ОСОБА_7 вони двічі таємно викрали з господарства ОСОБА_11 майно у вигляді трьох металевих бортів, трьох металевих решіток, металевого люка та двадцяти п`яти металевих труб . Зазначені речі, які знаходилися збоку хати, вони за декілька ходок виносили в темну пору доби на початку лютого та в березні 2016 року до своєї стайні. В подальшому металеві труби продали ОСОБА_10 , а решту металевих виробів здали на металобрухт. Отримані гроші витратили на власні потреби. У здійсненні крадіжки бетонозмішувача з господарства ОСОБА_9 він участі не приймав.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив кримінальне провадження розглядати без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, просив їх суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні показала, що будинковолодіння по АДРЕСА_2 вона успадкувала у 2015 році. В цьому господарстві вона не проживає, проте навідується туди майже кожного дня. Господарство огороджено дерев`яним парканом та металевою сіткою. На початку 2016 року вона виявила відсутність на території господарства металевих труб, а також бортів, металевого люку та металевих решіток, а також пошкоджену металеву сітку та стовбчики. У зв`язку з чим звернулася до працівників поліції. Також пояснила, що частину майна, а саме двадцять п`ять металевих труб їй передано на зберігання працівниками поліції, проте завдана їй матеріальна шкода обвинуваченими не відшкодована в повному обсязі. Просила застосувати до обвинувачених покарання у відповідності до вимог законодавства на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачені та потерпіла не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів цих обставин, обмежився допитом обвинувачених і потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу обвинувачених.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за даною статтею правильно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою: поєднана з проникненням у житло.

Також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Дії ОСОБА_7 за даною статтею кваліфіковані правильно, оскільки обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за кваліфікуючими ознаками: вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за кваліфікуючими ознаками: вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виду та міри покарання суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кожним із них кримінальних правопорушень, їх особи та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд вважає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчинені злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку в лікаря нарколога з синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю. Останній добровільно не відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 , яка має до нього претензії матеріального характеру.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також розмір викраденого майна, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_7 у межах, встановлених у санкціях статей, що передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає, що на підставі ст. 75 КК України виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує, що обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України суд, крім пом`якшуючих його покарання обставин, також приймає до уваги розмір викраденого майна, те що останній в добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, потерпіла ОСОБА_6 має до нього претензії матеріального та морального характеру.

Також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та непогашену судимість за злочин проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі умовно - достроково на шлях виправлення не став і вчинив умисний корисливий злочин, що вказує на стійку злочинну направленість останнього, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та розмір призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд враховує правові позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім цього, встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.04.2016 року на даний час закінчився. За таких обставин, з метою вжиття заходів запобігання спробам ОСОБА_8 ухилитися від відбування покарання або вчинити інший злочин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останній раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, під час судового розгляду даного кримінального провадження намагався ухилитися від суду, у зв`язку з чим до нього було застосовано привід, то суд вважає, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не заявлено.

Керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі,

за ч.3 ст. 185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання - три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік і шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покласти на орган виконання покарань за місцем його проживання.

Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 продовжити до набрання вироком суду законної сили.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання - один рік позбавлення волі.

Відносно ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту затримання, а саме з 14.07.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання, призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 14.07.2016 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: 25 металевих труб діаметром 40 мм по 4 м кожна, переданих на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній за належністю.

Речовий доказ: бетонозмішувач «Україна-Бригадир» ємкістю 150 л, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити останньому за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_12