Справа № 755/1566/16-к
В И Р О К
Іменем України
"25" травня 2016 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2000 р.н., ОСОБА_8 , 2004 р.н., ОСОБА_9 , 2004 р.н., інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.11.2005 року вироком Апеляційного суду м.Києва за ч.3 ст.153 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 11.02.2011 року згідно ухвали Бориспільського районного суду Київської області від 03.02.2011 року із заміною невідбутої частини покарання на більш м`яке виправні роботи на 2 роки з відрахуваннями в дохід держави десяти відсотків заробітку,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не встав, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нові злочини при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 в невстановлений досудовим слідством час, в невстановленому досудовим слідством місці незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи, корпус ручної гранати РГД-5 та запал до ручної гранати УЗРГМ-2, які в подальшому став незаконно зберігати в салоні транспортного засобу, марки «ДЕУ», модель «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував без передбаченого законом дозволу та знаходився неподалік ринку «Деміївський» в місті Києві.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 29.05.2015 року, приблизно о 20-30 годині, знаходячись в салоні вказаного автомобіля, в якому незаконно зберігав корпус ручної гранати РГД-5 та запал до ручної гранати УЗРГМ-2, в цей момент останній помітив працівників міліції та, усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності на автомобілі став уникати затримання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 на автомобілі «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , став рухатися по автомобільним шляхам міста Києва для уникнення затримання працівниками міліції.

В подальшому за адресою: м.Київ, пр-т.Возз`єднання, 26-А, працівниками міліції був зупинений автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому були затримані ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , після чого, працівниками міліції, в присутності двох запрошених понятих, було проведено огляд автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено під лівим переднім сидінням корпус від ручної гранати РГД-5 та на задньому пасажирському сидінні зліва запал до ручної гранати УЗРГМ-2, які ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав в автомобілі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта №1/131-ВТ від 04.08.2015 року:
1.Надані на дослідження предмет, схожий на корпус ручної гранати РГД-5, та схожий на запал УЗРГМ, вилучені 29.05.2015 року в ході огляду місця події за адресою: м.Київ, пр.-т.Возз`єднання, 26-А, в салоні автомобіля марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , є корпусом промислово виготовленої ручної наступальної осколкової гранати РГД-5, та промислово виготовленим уніфікованим запалом ручної гранати типу УЗРГМ-2.
2.Надані на дослідження предмети, вилучені 29.05.2015 року, в ході огляду місця події за адресою: м.Київ, пр-т.Возз`єднання, 26-А, в салоні автомобіля марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , корпус ручної гранати РГД-5 не відноситься до боєприпасів, запал УЗРГМ-2 відноситься до боєприпасів.
Відповідно до ч.3 ст.69, ч.3 ст.102 КПК України слід зазначити, що в сукупності корпус ручної гранати РГД-5 (об`єкт №1), при поєднанні в єдину конструкцію з запалом до ручної гранати УЗРГМ-2 (об`єкт №2), що передбачено їх конструктивними особливостями, будуть представлять собою наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка відноситься до боєприпасів.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим слідством час, в невстановленому досудовим слідством місці незаконно придбали у невстановленої досудовим слідством особи, 2 (два) поліетиленові прозорі пакети із застібками, в яких знаходилася психотропна речовина амфетамін, який в подальшому стали незаконно зберігати в салоні транспортного засобу, марки «ДЕУ», модель «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , без мети збуту неподалік ринку «Деміївський» в місті Києві.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_6 29.05.2015 року, приблизно о 20-30 годині, знаходячись в салоні вказаного автомобіля, в якому незаконно зберігали 2 (два) поліетиленові прозорі пакети, в яких знаходилася психотропна речовина амфетамін, та в цей момент останні помітили працівників міліції та, усвідомлюючи, що їх злочинні дії викриті та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, на автомобілі стали уникати затримання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_6 на автомобілі «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 стали рухатися по автомобільним шляхами міста Києва для уникнення затримання працівниками міліції.

В подальшому за адресою: м.Київ, пр-т.Возз`єднання, 26-А, ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що в салоні автомобіля знаходиться незаконно придбана психотропна речовина та з метою уникнення відповідальності, викинув через праве переднє вікно автомобіля, на якому вони рухалися поліетиленовий прозорий пакет із застібкою, в якому знаходилася психотропна речовина амфетамін. Відразу після чого вказаний автомобіль був зупинений працівниками міліції, в якому були затримані ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_6 . Після чого, працівниками міліції, в присутності двох запрошених понятих, на відстані приблизно 30 метрів від зупиненого автомобіля на узбіччі дороги було виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий пакет із застібкою, в якому знаходилася психотропна речовина амфетамін та в подальшому під час огляду автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий пакет із застібкою, в якому знаходилася психотропна речовина амфетамін.

Згідно висновку експерта №1731х від 30.05.2015 року:

1,2. Надані на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору, загальною масою 3,134 г., рожевого кольору, загальною масою 1,888 г., та світло-рожевого кольору, масою 0,568 г., містять психотропну речовину амфетамін.

Загальна маса амфетаміну у речовинах складає 2,417 г.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Статтею 2 Закону України «Про міліцію» передбачено, що основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку, виявлення кримінальних правопорушень, участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством,забезпечення безпеки дорожнього руху, захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань, виконання адміністративних стягнень, участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.
Так, 29.05.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, під час несення служби у складі автопатруля №205 на території Голосіївського району м.Києва, інспекторами БПС Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були одягнуті в формений одяг на службовому автомобілі «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_2 , з розпізнавальними знаками, був помічений на розі пр-ту.Червонозоряного та пр-ту.Голосіївського автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , а на сусідньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_10 , які на вигляд були схожими на осіб, які вживають наркотичні засоби. В подальшому працівники міліції з метою перевірки підозрілих осіб на причетність до скоєння злочинів вирішили ближче під`їхати до вказаного автомобіля, але в цей момент ОСОБА_6 з метою уникнення зустрічі з працівниками міліції різко почав рух на автомобілі «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , в сторону пр-ту.Червонозоряного в м.Києві, після чого працівники міліції увімкнули проблискові маячки та звукові сигнали, на які водій ОСОБА_6 не реагував та продовжував рух на великій швидкості, при чому грубо порушуючи Правила дорожнього руху та створюючи аварійні ситуації іншим учасникам руху.

В ході переслідування, приблизно о 21-30 годині, на проїжджій частині пр-ту.Возз`єднання у м.Києві навпроти будинку №26-А, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що йому не вдасться уникнути переслідування та те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , являються працівниками правоохоронного органу та вони перебувають під час виконання службових обов`язків, діючи умисно та цілеспрямовано усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, порушуючи діяльність працівників правоохоронного органу, свідомо допускаючи наслідки, здійснив погрозу вбивством ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка виразилася у направленні в їх сторону предмету, схожого на пістолет, та вигукуванні погроз про застосування зброї.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив погрозу вбивством працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 КК України.

24 травня 2016 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №40007795, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2015 року, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисників укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.345 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у вигляді п`яти років позбавлення волі, ч.1 ст.345 КК України одного року позбавлення волі, ч.2 ст.309 КК України чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком два роки.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримали, просили суд її затвердити, оскільки при складанні даної угоди були дотриманні вимоги, передбаченні КПК України та права їх підзахисного. Просили суд при вирішенні питання про покладення на обвинуваченого обов`язків у зв`язку зі звільненням від покарання з випробуванням відповідно до ст.76 КК України, не покладати обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 постійно знаходиться на лікуванні від наркозалежності у реабілітаційному центрі, з якого йому бажано не відлучатися протягом тривалого часу (близько року) з метою досягнення мети лікування.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Заслухавши думку прокурора, захисників та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з ч.4ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені: ч.1 ст.263 КК України до тяжкого злочину, ч.2 ст.309, ч.1 ст.345 КК України до злочинів середньої тяжкості, унаслідок вчинених обвинуваченим злочинів шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі у зв`язку з відсутністю будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, якого просили покарати на розсуд суду, проти затвердження судом угоди про визнання винуватості не заперечували.
Викладене у зазначених заявах потерпілі підтвердили особисто суду у підготовчому судовому засіданні, пояснюючи, що ніяка шкода їх особистим інтересам внаслідок вчинення ОСОБА_6 злочину завдана не була.
Приймаючи до уваги вищезазначене та враховуючи позицію, викладену у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11.12.2015 року, суд приходить до висновку, що угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, визначена в межах санкцій ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.345 КК УкраїниКК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.5 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся, майнова шкода нікому не заподіювалася.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають:
- 368,28 гривень за проведення судово-хімічної експертизи (висновок №1730х від 30.05.2015 року);
- 1107,96 гривень за проведення судово-хімічної експертизи (висновок №1731х від 30.05.2015 року);
- 491,04 гривень за проведення балістичної експертизи (висновок №530 від 01.06.2015 року);
- 859,32 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №119/д від 10.06.2015 року);
- 797,94 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №118/д від 12.06.2015 року);
- 491,04 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №117/д від 15.06.2015 року);
- 736,56 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №116/д від 16.06.2015 року);
- 736,56 гривень за проведення вибухотехнічної експертизи (висновок №1/131-ВТ від 04.08.2015 року).
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.06.2015 року по 01.07.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.373-374, 473-475, 476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.05.2016 року в кримінальному провадженні №40007795 між прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.345 КК України, на підставі яких призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24.05.2016 року покарання:

за ч.1 ст.263 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі,

за ч.2 ст.309 КК України чотирьох років позбавлення волі,

за ч.1 ст.345 КК України одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.06.2015 року по 01.07.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити заставу.
Продовжити до набрання вироком законної сили застосування обов`язків у зв`язку із застосуванням відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, а саме прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
На підставі ч.11 ст.182 КПК України після набрання вироком законної сили заставу, внесену 30.06.2015 року заставодавцем ОСОБА_14 , в сумі 30 мінімальних заробітних плат, а саме 36540 гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_14 .
Матеріали кримінального провадження №40007795 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/1566/16-к.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі:
- 368,28 гривень за проведення судово-хімічної експертизи (висновок №1730х від 30.05.2015 року);
- 1107,96 гривень за проведення судово-хімічної експертизи (висновок №1731х від 30.05.2015 року);
- 491,04 гривень за проведення балістичної експертизи (висновок №530 від 01.06.2015 року);
- 859,32 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №119/д від 10.06.2015 року);
- 797,94 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №118/д від 12.06.2015 року);
- 491,04 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №117/д від 15.06.2015 року);
- 736,56 гривень за проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 (висновок №116/д від 16.06.2015 року);
- 736,56 гривень за проведення вибухотехнічної експертизи (висновок №1/131-ВТ від 04.08.2015 року).
Речові докази:

поліетиленовий пакет, в якому знаходиться наркотичний засіб канабіс, загальною масою 1,32 грамм, порошкоподібні речовини бежевого кольору, загальною масою 3,134 грам, рожевого кольору, загальною масою 1,888 грам, та світло-рожевого кольору, масою 0,568 грам, що містять психотропну речовину амфітамін (2,417 грам), корпус ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 та запал УЗРГМ-2, газовий пістолет марки «Walther P-88 compact» № НОМЕР_3 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва Німеччина, з магазином, 2 газові патрони «Терен-3», стріляну гільзу «Терен-3», що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України у м.Києві, знищити;
- автомобіль «Деу Ланос», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 та знаходиться у нього на зберіганні, - залишити йому.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений засудженим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1