дата документу :
Справа №1-КП/359/223/2016
Провадження 359/3561/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 червня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедин Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
встановив:
08.10.2015 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 проходив повз земельну ділянку по АДРЕСА_2 , на якій знаходився недобудований будинок, в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з вказаної земельної ділянки з метою подальшого використання у особистих цілях.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, шляхом вільного доступу, оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_2 з фасадної сторони будинку, де проходив ОСОБА_3 нічим не огороджена, потрапив на територію земельної ділянки.
Перебуваючи на земельній ділянці, ОСОБА_3 побачив біля недобудованого будинку металеві вироби, які були накриті одноколісною металевою тачкою, які вирішив таємно викрасти.
В подальшому, ОСОБА_3 завантажив до одноколісної металевої тачки, вартістю 209 грн. металеві вироби: вісім квадратних труб розміром 30x30 мм 2 погонних метра, загальною вартістю 370 грн., 2 квадратні труби розміром 25x25 мм погонних метра, загальною вартістю 75 грн., 1 кутник рівносторонній 67x67 мм, довжиною 1,5 м, вартістю 87 грн., 2 тонкостінні кутники розміром 2,0 погонних метра, загальною вартістю 59 грн., 1 металеву трубу діаметром 50 мм, довжиною 4,5 погонних метра, загальною вартістю 189 грн., 2 металеві гратки, розміром 1x1,2 м, загальною вартістю 143 грн.
В результаті вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1 132 грн. 00 коп. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.
09.10.2015 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 повернувся на земельну ділянку, та з фасадної сторони безперешкодно зайшов на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_2 , з метою вчинення повторного викрадення чужого майна, але вже з недобудованого будинку та подальшого використання у особистих цілях.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, діючи повторно, проник до приміщення недобудованого будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному приміщенні недобудованого будинку, де знаходились будівельні матеріали, ОСОБА_3 перекинув на земельну ділянку через отвір для вікна недобудованого будинку 2 упаковки пінополістиролових плит розміром 1000x500x20 см. по 12 листів в одній упаковці, загальною вартістю 300 грн.
В подальшому, ОСОБА_3 переніс їх до паркану,який розташований з тильної сторони будинку та яким частково огороджена земельна ділянка, та почав перекидати дві упаковки пінополістиролових плит за межі ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 . Однак свій злочинний умисел ОСОБА_3 довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки в цей момент був викритий працівниками патрульної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю, викладені обставини не оспорював.
ОСОБА_3 по факту таємного викрадення майна 08.10.2015 року в АДРЕСА_2 показав, що дійсно 08 числа восени, точного місяця він не пам`ятає 2015 року близько 20 год. 00 хв. проходив біля земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на якій знаходився недобудований будинок, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Шляхом вільного доступу, оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_2 нічим не огороджена з фасадної сторони будинку, вільно проник на подвір`я недобудованого будинку. Перебуваючи на земельній ділянці, він побачив біля недобудованого будинку металеві вироби, які були накриті одноколісною металевою тачкою, які вирішив таємно викрасти. Після чого завантажив до одноколісної металевої тачки, вартістю 209 грн. металеві вироби які перераховані в обвинувальному акті , та які належать ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну 1 132 грн. 00 коп.
Також, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 по факту закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно з проникненням в приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 09.10.2015 року показав, що дійсно 09 числа восени, точного місяця він не пам`ятає , 2015 року близько 14 год. 00 хв. він повернувся на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 , з метою вчинення викрадення чужого майна повторно з недобудованого будинку та подальшого використання у особистих цілях. Усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, проник до приміщення недобудованого будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному приміщенні недобудованого будинку, де знаходились будівельні матеріали, перекинув на земельну ділянку через отвір для вікна недобудованого будинку 2 упаковки пінополістиролових плит розміром 1000x500x20 см. по 12 листів в одній упаковці, загальною вартістю 300 грн. Після чого, переніс їх до паркану, яким частково огороджена земельна ділянка, та почав перекидати дві упаковки пінополістиролових плит за межі ділянки. Однак довести свій намір, спрямований на викрадення чужого майна, він не зміг, з причин, що не залежали від нього, оскільки з викраденим майном був затриманий працівниками міліції.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорював фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та досліджує документи стосовно речових доказів, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані:

- за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, майно, яким заволодів ОСОБА_3 , було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. Обвинувачений не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійнювалось таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_3 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються прямим умислом та корисним мотивом. Зокрема, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисний мотив полягає у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті них він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном. Таким чином, вчинений обвинуваченим злочин, а саме викрадення майна належного потерпілому ОСОБА_5 є закінченим.
По другому епізоду обвинувачений ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте з причин, які не залежали від нього, злочин закінчено не було. Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки закінченого замаху на вчинення крадіжки. З причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 не вчинив усіх дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення 09.10.2015 року обвинувачений перекидав пінополістиролові плити за межі земельної ділянки, але був затриманий працівниками патрульної служби Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області. Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинуваченого.
Після вчинення крадіжки 08.10.2015 року, обвинувачений вчинив повторно викрадення чужого майна 09.10.2015 р. Не зважаючи на тотожність способу вчинення цих злочинів, вони не мають загальної мети та не охоплюються єдиним умислом. Тому вчинені обвинуваченим викрадення чужого майна мають ознаку повторності і не є продовжуваним злочином.
Кримінальне правопорушення 09.10.2015 року обвинувачений вчиняв з проникненням в приміщення (житло) потерпілого. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення в житло. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 постанови №12 від 25 грудня 1992 року „ Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності, якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку (обвинувальному акті) і мотивувальній частині вироку.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_3 повинен бути засуджений:

-за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.
Обираючи ОСОБА_3 , кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_3 , вчинив два умисних злочини один з яких середньої тяжкості та другий тяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині. Обставини, які обтяжують його покарання, відсутні.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Тимчасово не працює. На утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має. До адміністративної відповідальності не притягувався. Як вбачається з характеристики обвинувачений за місцем реєстрації не проживає, має складні сімейні відносини з батьком. 21.10. 2015 р. йому була пред`явлена підозра по факту вчинених кримінальних правопорушень. Як вбачається з рапортів 16.11.2015 р. та 25.10.2015 р. слідчого ОСОБА_6 ОСОБА_3 перестав з`являтись до слідчого та відключив телефон, та не перебував по місцю своєї реєстрації тривалий час, в зв`язку з чим останнього було оголошено у розшук, та зупинено досудове розслідування (а.с.31, 32, 36-37). 08.04. 2016 р. досудове розслідування відновлено, та як вбачається з протоколу затримання особи від 08.04. 2016 р., ОСОБА_3 було затримано та слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у виді тримання під варту. (а.с. 40-43). Данні обставини свідчать про те, що обвинувачений намагався ухилитися від покладених на нього обов`язків слідчим, та у такий спосіб перешкоджав проведенню досудового розслідування, а також намагався уникнути покарання яке йому загрожувало.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого суд приходить до висновку, що за вчинення кожного злочину належить призначити покарання у виді позбавлення на певний строк. При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1, ч. 2 ст.70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З огляду на те, що обвинувачений раніше переховувався та немає постійного місця проживання , не одружений, не працевлаштований, а також з урахуванням чисельності діянь, з яких складаються інкриміновані йому злочини, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не є можливим без ізоляції його від суспільства. Тому підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, а також застосування до нього більш м`якого покарання ніж позбавлення волі, та покладення обов`язків в порядку ст. 76 КК України - немає.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ч.5 ст.72 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 виходячи з аналізу ст. 72 КК України та ЗУ " Про попереднє ув`язнення", складає період з моменту його затримання по день ухвалення даного вироку.

Речові докази: дві упаковки пінополістиролу розміром 1000х500х20, слід залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. 22, ч. 9 ст. 100, ст. 349, ст.368, ч.1 ст.369, ст.370, ч.1, ч.2 ст.371, ч.2, ч.3 ст.373, ст.ст.374-376 КПК України, ст.ст.65, 66, 67, ч.1, ч.2 ст.70, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, суд, -

присудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання за цим вироком, строк його попереднього ув`язнення з 08.04.2016 р. по 01.06.2016 р., з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання, а саме з 08 квітня 2016 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: дві упаковки пінополістиролу розміром 1000х500х20 - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1