Справа № 278/1254/16-к
В И Р О К
Іменем України
19 липня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, незаміжньої, із середньою освітою, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Житомира, громадянки України, незаміжньої, із середньою освітою, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
27 березня 2016 року близько 16 години ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в будинку АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_6 з ОСОБА_4 на грунті раптових неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого в останньої виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 у вказаний час та місці нанесла ОСОБА_6 два удари правим кулаком в обличчя, від яких останній впав на підлогу до приміщення кухні на спину. В цей час ОСОБА_5 , яка спала в приміщенні кухні, прокинулась та помітила ОСОБА_6 на підлозі, біля якого знаходилась ОСОБА_4 , і розуміючи перебіг подій, які відбуваються, в неї виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підійшли до останнього та розмістившись відповідно праворуч та ліворуч відносно потерпілого, нанесли йому численні удари обома ногами в область грудної клітини. Від нанесених ударів ОСОБА_6 перевернувся в положення обличчям до низу, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжили наносити останньому численні удари обома ногами в область грудної клітини.
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості з тривалим розладом здоров`я у вигляді переломів IX, X ребер обох половин грудної клітки справа зі зміщенням відломків та ускладненням у вигляді обмеженого гемопневмотораксу.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні визнали повністю та підтвердили викладені обставини, у вчиненому каються.
Беручи до уваги, що обвинувачені повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, суд за згодою обвинувачених та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 відмовилась давати показання, суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує їх діяння за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не судимі, незаміжні, зі слів мають на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно непрацюючі, однак займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризуються нейтрально.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, позицій прокурора та потерпілого, який на суворості покарання не наполягав, а також те, що обвинувачені офіційно не працюють, суд вважає за неможливе призначити покарання у виді виправних робіт та призначає покарання у виді обмеження волі. Враховуючи дані про особу обвинувачених, які на думку суду не є суспільно-небезпечними, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає що виправлення і перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, і на підставі ст. 75 КК України звільняє їх від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинувачених витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого, визнаний в повному обсязі обвинуваченими, підлягає задоволенню.
Дані про процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання щодо них запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року трьох місяців іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй покарання у виді одного року чотирьох місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року двох місяців іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирати.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь держави 3286 (три тисячі двісті вісімдесят шість) грн. 27 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від злочину.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1