Провадження № 11-кп/780/297/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 16.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
16 березня 2016 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, не працюючу, не одружену, з середньо-спеціальною освітою, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму 12.03.2014 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2014 року звільнена від відбування покарання на підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», 09.09.2014 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.2 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.6 ст. 79 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2014 року та остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченою було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше судимою вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2014 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 23.09.2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту на проспекті Повітрофлотському в м. Києві, більш точного місця судом не встановлено, у невстановленої судом особи, відомості щодо якої внесені до ЄРДР за № 0003972 від 20.10.2015 року, повторно придбала для власного вживання без мети збуту за 1000 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, який знаходився у пляшці із полімерного матеріалу з написом «Bon aqua» ємністю 0,5 літрів, який помістила до поліетиленового пакету та зберігала для власного вживання.

Після чого, цього ж дня близько 14 год. 15 хв. придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, повторно перевезла на громадському транспорті до м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

В подальшому, 23.09.2015 року близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_7 була зупинена працівниками міліції поблизу будинку АДРЕСА_3 , в якої під час огляду її особистих речей, а саме в поліетиленовому пакеті, виявлено та вилучено пляшку із полімерного матеріалу з написом «Bon aqua» ємністю 0,5 літрів, в якій знаходилася рідина коричневого кольору.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2-02/1305 від 13.10.2015 року представлена на експертизу рідина коричневого кольору об`ємом 16,4 мл., яка знаходилася в пляшці із полімерного матеріалу з написом «Bon aqua», що належна ОСОБА_7 , містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований.

Маса особливо небезпечного наркотичного засобу (опію ацетильованого) становить 1,3038 г., що є великим розміром.

В апеляційній скарзі обвинувачена зазначає, що з вироком суду не погоджується, оскільки він винесений з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права.

На думку обвинуваченої, призначене їй покарання є суворим і несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості скоєного нею злочину. Опій ацетильований вона вживає у зв`язку з відсутністю ліків, оскільки хворіє на СНІД.

Призначаючи їй покарання, суд першої інстанції не врахував того, що вона страждає низкою важких інфекційних захворювань, а саме: СНІДом, гепатитом «С», туберкульозом легенів та лімфатичних вузлів. З 2012 року перебуває на обліку в медичних закладах через зазначені захворювання і їй встановлено 2 групу інвалідності по загальному захворюванню. Покарання у виді позбавлення волі може перешкодити їй належним чином отримувати лікування і приймати противірусну терапію. Після вчинення злочину вона повністю визнала свою вину і щиро покаялася.

В зв`язку з цим, обвинувачена просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити їй покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченої заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація її дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше судима, має постійне місце проживання за яким характеризується негативно, за даними облікової документації перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на диспансерному обліку у психіатра не перебуває, відповідно до медичних даних знаходиться на обліку з захворюванням СНІД, має на утриманні двох малолітніх дітей, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин та врахувавши, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, а саме у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднав невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2014 року і остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Доводи, на які обвинувачена посилається в обґрунтування своїх вимог щодо незаконності вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі обвинуваченої внаслідок суворості, а саме на те, що судом першої інстанції не враховано, що вона свою вину в скоєному злочині визнала, щиро розкаялася, хворіє на СНІД, гепатит «С», туберкульоз легенів та лімфатичних вузлів, в зв`язку з чим перебуває на обліку в медичних закладах є безпідставними, оскільки обставини вчинення злочину та дані про особу обвинуваченої були враховані судом першої інстанції при призначенні їй покарання.

При цьому, даних про те, що обвинувачена ОСОБА_7 хворіє на гепатит «С», туберкульоз легенів та лімфатичних вузлів, в зв`язку з чим перебуває на обліку в медичних закладах в матеріалах кримінального провадження немає. В обґрунтування зазначених доводів апеляційної скарги, не надала відповідних довідок і обвинувачена.

Також, на думку колегії суддів, зазначені обставини не можуть бути підставою для зменшення строку відбування покарання обвинуваченій, оскільки ОСОБА_7 будучи раніше судимою на шлях виправлення не стала та вчинила новий аналогічний злочин під час іспитового строку.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4