Справа № 136/1242/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження № 0000199, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має, у вчиненні злочину, передбаченого статтею 395 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинувченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 08.06.2016 року Липовецький районний суд Вінницької області постановив ухвалу, якою встановив ОСОБА_3 адміністративний нагляд строком на 1 рік з обмеженнями: 1) заборони виходу з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год. ранку наступного дня; 2) заборони відвідувати кафе, ресторани, інші торгівельні заклади, де продають спиртні напої на розлив, за винятком продуктів харчування; 3) заборони виїзду з території району без дозволу керівництва Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області; 4) з`являтись на реєстрацію до Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області кожну четверту суботу місяця в період з 09:00 год. до 11:00 год. З вказаними обмеженнями ОСОБА_3 був письмово ознайомленим.

В подальшому, діючи умисно, з метою ухилення від встановлених законом обмежень, без поважних на те причин та без повідомлення керівництва Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, 24.06.2016 року ОСОБА_3 самовільно залишив обране ним місце проживання, а саме домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виїхав за межі Липовецького району у м. Вінниця, де перебував впродовж 14 днів, а в подальшому, до 27.07.2016 року у м. Козятин, Вінницької області. Маючи можливість повідомити керівництво Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про зміну свого місця проживання, ОСОБА_3 цього не зробив, тим самим ухилявся від встановленого йому адміністративного нагляду.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Разом з обвинувальним актом до суду було подано Угоду про визнання винуватості від 29.07.2016 року, яка укладена в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, між прокурором Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Згідно умов даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України. У повному обсязі сформульованого обвинувачення ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 , а саме за ст. 395 КК України у виді одного місяця арешту.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_3 у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вказав на те, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, тому просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену між ними в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду укладену з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано за ст. 395 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , послався на дотримання вимог і правил як КПК так і КК України при укладенні угоди про визнання винуватості, а тому також просив суд затвердити угоду укладену між його підзахисним та прокурором.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості. При цьому судом враховується ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_3 раніше судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин, приймаючи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим на досудовому розслідуванні в даному кримінальному провадженні та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами такої угоди міри покарання.

Цивільний позов в справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні.

В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, ст.12, 65-67, 395 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.07.2016 року між прокурором Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2016 року.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.07.2016 року покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, а також прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1