УХВАЛА

14 липня 2016 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши матеріали за скаргою останнього на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги, викладені в скарзі.
Прокурор проти задоволення скарги заперечив.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
17 червня 2016 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, перебаченого ч.2 ст.125 КК України.
29 червня 2016 року захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 було подано клопотання, в якому він просив допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , встановити та допитати працівників патрульної поліції, які виїжджали на виклик та допитати їх, звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення виїмки в Управлінні патрульної поліції м.Хмельницького відеозапису, що був здійснений працівниками поліції з нагрудної камери 02.05.2016 року під час виїзду на виклик за адресою АДРЕСА_1 , о 19:00 год. та 20:20 год.
Цього ж дня, постановою старшого слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання захисника, оскільки в ході досудового розслідування були допитані в якості свідків, з приводу відомих їм обставин скоєння злочинів, очевидці отримання потерпілим тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також працівники поліції. У допиті як свідка ОСОБА_7 немає необхідності, оскільки остання не була очевидцем скоєння злочину, з приводу якого проводиться досудове розслідування. Що стосується звернення до суду слідчого з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів з метою вилучення відеозаписів, що здійснювались працівниками патрульної поліції з нагрудних камер, слідчий у постанові вказав, що необхідності у проведенні такої процесуальної дії також не вбачає, оскільки працівники поліції не були оцевидцями побиття потерпілого, на місце події приїжджали пізніше після скоєння злочину, а відтак інформації про обставини скоєння даного злочину не могли зафіксувати.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тобто, якщо слідчий прийшов до висновку, що зібраних під час досудового розслідування доказів достатньо для того, щоб зробити висновок, що з`ясовані всі обставини щодо заподіяння певною особою ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, то цей висновок слідчого може бути перевірений тільки за встановленою процедурою: у випадку складання обвинувального акту та направлення його до суду тільки під час розгляду судом кримінального провадження по суті, а у випадку закриття провадження слідчим суддею під час розгляду скарги на зазначену постанову.
Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи те, що в ході розгляду скарги ОСОБА_4 не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,-
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя