АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Справа №11-сс/796/1068/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
тієї чи іншої особи, передбачений Главою 3 КПК України, до яких ухвала суду не належить. Тому, скарга подана особою, яка не має права її подавати, що є підставою для повернення скарги, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, якою відновити кримінальне провадження за відсутності повноти слідства, невиконання його клопотань по провадженню та невиконання вимог шести минулих судових рішень, якими скасовувалися аналогічні постанови про закриття цього кримінального провадження.
При цьому зазначає, що це вже не перша його скарга проти незаконного закриття цього ж кримінального провадження і у минулих розглядах аналогічних проваджень суддями цього ж місцевого суду скарги розглядалися по суті, в тому числі і суддею ОСОБА_6 .
Крім того, згідно наданих копій документів Товариства, він є засновником Товариства і його учасником, який діє від імені 710-ти акціонерів.
Звертає увагу й на те, що слідчий у даному провадженні видав йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, яка є в матеріалах кримінального провадження, і про її існування слідчому судді було відомо, оскільки неодноразово до цього вона призначала справу до розгляду, знайомилася з матеріалами кримінального провадження, та неодноразово до цього скасовувала закриття цього ж самого кримінального провадження.
Також слідчим суддею, в порушення вимог п. 3 ст. 306 КПК України, його не було повідомлено про дату та час судового розгляду, та розглянуто справу без його участі.
Крім того, при винесенні ухвали слідчий суддя застосувала невірні норми законів, а саме, п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК, в той час як до цього слідчі судді, і навіть сама суддя ОСОБА_6 завжди застосовували ч. 1 ст. 303 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Рішення ж про повернення скарги ОСОБА_5 з підстав її подання особою, яка не має на це права, слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києві обґрунтував тим, що ним не подано документів, які б свідчили про те, що у цьому провадженні ОСОБА_5 є потерпілим або він являється представником «Багатогалузевої фірми «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» або ж ВАТ «Ватутінське АТП-2362».

Але з таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується і вважає його недостатньо обґрунтованим, оскільки формальне ненадання ОСОБА_5 відповідних документів, незважаючи на те, що сама слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва, котра постановила оскаржуване рішення, раніше розглядала аналогічні скарги ОСОБА_5 у цьому ж кримінальному провадженні №0009344, та зазначення самим ОСОБА_5 у поданій скарзі свого процесуального статусу як потерпілого, не могло слугувати категоричною підставою для повернення скарги ОСОБА_5 .

Водночас, слідчий суддя, при наявності у неї сумнівів щодо того, чи є, на час звернення до суду зі скаргою, потерпілим - ОСОБА_5 , останнього до суду не викликала та не маючи матеріалів, які б це спростовували, безпідставно повернула ОСОБА_5 його скаргу на постанову про закриття кримінального провадження.

За таких обставин та приймаючи до уваги і додані до апеляційної скарги документи, які свідчать про наявність у ОСОБА_5 , як потерпілого, права на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією, згідно з положеннями ст. 407 КПК України, нової ухвали за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з приписами ст.ст. 2, 284 КПК України кримінальне провадження може бути закрито після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим чи прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, а також зміст процесуального рішення слідчого про його закриття, свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Дніпровським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0009344, внесеного до Єдиного реєстру матеріалів досудових розслідувань 05.06.2013 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі матеріалів кримінальної справи №04-13765, що була порушена 11.07.2006 року за заявою ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва», засновником та генеральним директором якого є ОСОБА_5 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, у зв`язку із заподіянням ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» майнової шкоди у великих розмірах внаслідок шахрайських дій ВАТ «Ватутінське АТП-2362», службовими особами якого при зверненні з позовом до суду було подано підроблені документи щодо нездійснення ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» відповідних розрахунків з ВАТ «Ватутінське АТП-2362», в т.ч. і шляхом передачі майна, за Договором на перевезення вантажів для виконання робіт по будівництву доріг, укладеним 30.04.2011 року між ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» та ВАТ «Ватутінське АТП-2362», що призвело до постановлення рішення про стягнення з ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» на користь ВАТ «Ватутінське АТП-2362» 916 461, 88 грн.

19 жовтня 2013 року, відповідною постановою слідчого, визнано ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 10.02.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009344 від 05.06.2013 року, закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом постанови, висновок про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення слідчий обґрунтував тим, що між ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» та ВАТ «Ватутінське АТП-2362» існували лише цивільно-правові відносини, які вирішені в судовому порядку, а доказів, які б підтверджували факт вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, при провадженні досудового розслідування не здобуто.

Проте, як вважає колегія суддів, слідчий не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно.

Так, зі змісту постанови слідчого вбачається, що, вважаючи непідтвердженим факт взаєморозрахунку за Договором від 30.04.2011 року шляхом передачі ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» - ВАТ «Ватутінське АТП-2362» цистерни з дизпаливом, вартістю 86 668 грн., слідчий виходив з того, що такі твердження ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» не були прийняті до уваги господарськими судами всіх рівнів при розгляді справи за позовом ВАТ «Ватутінське АТП-2362»; із встановлення незалежною аудиторською перевіркою того, що за даними бухгалтерського обліку ВАТ «Ватутінське АТП-2362» дизпаливо від ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» не було отримано; із отримання ВАТ «Ватутінське АТП-2362» дизпалива по залізничній накладній №43403906 від ЗАТ «Торгівельний дім «Укртатнафта», в якій останнє значиться і як відправник, і як платник.

Однак, надавши перевагу саме цим даним при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, слідчим у постанові не було дано жодної оцінки, наявному в матеріалах кримінального провадження, листуванню між суб`єктами господарювання ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» та ВАТ «Ватутінське АТП-2362» щодо передачі на виконання взаєморозрахунків цистерни з дизпаливом та про її отримання ВАТ «Ватутінське АТП-2362» по залізничній накладній 43403906 від 20.02.2002 року із встановленою ВАТ у Акті від 23.02.2002 року різницею у кількості дизпалива із тією, що зазначена у накладній (т. 1 а.п. 86-95).

Також не дано слідчим належної оцінки і Акту документальної ревізії окремих питань ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва» за період з 30.04.2001 року по 06.07.2006 року від 10 липня 2006 року, проведеної на підставі листа Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 06.07.2006 року за №48/326 незалежним бухгалтером-ревізором ОСОБА_9 , згідно з Договором про надання послуг по проведенню ревізій від 01.01.2004 року, укладеному з Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, яким встановлена відсутність заборгованості ТОВ БФ «РУМШБ» перед ВАТ «Ватутінське АТП-2362» та факт отримання ВАТ «Ватутінське АТП-2362» від ТОВ БФ «РУМШБ» дизельного палива, в т.ч. і однієї цистерни дизельного палива, вартістю 86668, 38 грн. (т. 1 а.п. 109-121), а натомість взято до уваги Звіт про незалежну тематичну перевірку по окремих питаннях діяльності ВАТ «Ватутінське АТП-2362» у період з 2001 р. по 2008 р., складений експертами Полтавської аудиторської фірми «ЛТАВА-АУДИТ», яка була проведена виключно на підставі Договору від 20.12.2007 року із ВАТ «Ватутінське АТП-2362».

Водночас, при мотивуванні постанови тим, що отримання ВАТ «Ватутінське АТП-2362» дизпалива по залізничній накладній №43403906 мало місце саме від ЗАТ «Торгівельний дім «Укртатнафта», слідчим ці обставини взагалі перевірені не були та не з`ясовано, чи укладався відповідний договір про придбання (поставку) паливно-мастильних матеріалів між ВАТ «Ватутінське АТП-2362» та ЗАТ «Торгівельний дім «Укртатнафта» та чи було проведено оплату саме за цистерну дизельного палива, поставленого по залізничній накладній №43403906, виходячи навіть з пояснень директора ПРаТ «Ватутінське АТП-2362» ОСОБА_10 про наявність відносин між ВАТ «Ватутінське АТП-2362» та ЗАТ «Торгівельний дім «Укртатнафта» і придбання у останнього за оплату паливно-мастильних матеріалів.

Також не містить постанова слідчого про закриття кримінального провадження і переконливих висновків щодо відсутності предмету злочину, передбаченого ст. 366 КК України, який мав би бути обґрунтованим, виходячи із змісту заяви про злочин, яка була подана ТОВ «Багатогалузева фірма «Республіканське управління механізації шляхового будівництва».

При цьому слід вказати й про те, що в даному кримінальному провадженні, починаючи з 2013 року, неодноразово приймались слідчими рішення про закриття кримінального провадження, в яких слідчі послідовно стверджують про те, що факти, наведені в заяві ТОВ БФ «РУШМБ», вже перевірялися Звенигородською міжрайонною прокуратурою та 09.03.06 року слідчим ОСОБА_11 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб ВАТ «Ватутінське АТП-2362» за відсутністю в їх діях складів злочинів, передбачених ст.ст. 190, 364, 366, 384 КК України.

Незважаючи на ту обставину, що попередні постанови про закриття кримінального провадження, які, крім дати винесення та прізвища слідчого, є ідентичними за змістом, скасовувались слідчими суддями через їх прийняття слідчими без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх даних, які були отримані під час досудового розслідування,і оскаржувана постанова від 10.02.2016 року також містить аналогічне посилання про наявність постанови від 09.03.06 слідчого Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 про відмову в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб ВАТ «Ватутінське АТП-2362» за відсутністю в їх діях складів злочинів, передбачених ст.ст.190, 364, 366, 384 КК України.

Між тим, ніхто із слідчих не звернув увагу на те, що постановою прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_12 від 22.12.2007 року скасовано вказану вище постанову слідчого і направлено матеріали перевірки Звенигородському міжрайонному прокурору для організації додаткової перевірки (т. 1 а.п. 170-171), що в черговий раз доводить, що оскаржувана постанова винесена без належного дослідження обставин кримінального провадження та відповідного аналізу і оцінки доказів.

Також в постанові слідчим безпідставно вказано, що кримінальне провадження №0009344 внесено до Єдиного реєстру матеріалів досудових розслідувань 05.02.2013 року, оскільки це суперечить наявним в матеріалах провадження даним, зокрема витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого зазначені відомості до нього були внесені 05.06.2013 року.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотриманні положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 10 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві для продовження досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином, доводи ОСОБА_5 про незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак його скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, якою ОСОБА_5 повернуто його скаргу на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2013 року за №0009344, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - скасувати.

Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 10.02.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009344 від 05.06.2013 року, - скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3