АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1365/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 25 травня 2016 року з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Журжинці Лисянського району Черкаської області,громадянки України, з вищою освітою, яка на момент вчинення кримінального правопорушення працювала ФОП ОСОБА_9 (номер платника податків НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, та про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваної, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. На думку апелянта повідомлена ОСОБА_9 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, є необґрунтованою, а наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджуються матеріалами клопотання. Також апелянт стверджує, що застосований відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суттєво обмежує її звичайний ритм життя, унеможливлює спілкування та надання допомоги батькам, які є пенсіонерами і проживають в селі Бужанка Лисянського району Черкаської області, а також ускладнює можливість здійснення господарської діяльності, оскільки підозрювана позбавлена можливості відлучатися у відрядження до інших населених пунктів України для представництва інтересів в суді осіб, яким вона надає правову допомогу, що є невід`ємною складовою професійної та господарської діяльності ОСОБА_9 і тягне за собою невиконання взятих на себе за договорами зобов`язань.
В апеляційній скарзі прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі не менше суми завданих злочинами збитків, а саме 2523000 гривень. Зокрема, апелянт стверджує, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України. На думку прокурора, під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано тяжкість вчинених злочинів, особу підозрюваної, її зв`язки із іншими свідками та підозрюваними у провадженні, а також наявність ризиків того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки остання перебувала в розшуку, може впливати на свідків у провадженні, в тому числі шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, знищити речові докази у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , просили її задовольнити і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 20 травня 2014 року, за підозрою колишнього Міністра юстиції України ОСОБА_11 , її заступника керівника апарату ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

22 березня 2016 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та у пособництві у службовому підробленні, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

29 березня 2016 року слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі не менше 2523000 гривень. Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана перебувала у розшуку, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у провадженні, які на даний час ще не допитані, в тому числі може впливати на вже допитаних свідків з метою змінити надані ними раніше показання, якими останні повністю викривають ОСОБА_9 , а також її спільників у вчинених інкримінованих їй та спільникам кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

31 березня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання слідчого залишено без задоволення, а щодо ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 .

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_15 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_15 підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_15 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника стосовно необґрунтованості повідомленої ОСОБА_15 підозри слід визнати безпідставними, а його клопотання про визнання деяких доказів у провадженні недопустимими не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення, оскільки рішення слідчого судді не є судовим рішенням в розумінні ст. 369 КПК України та п. 18, 22 ст. 3 того ж КПК і висловлені в ухвалі слідчого судді, суду висновки за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 198 КПК України, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

Також слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, прийшов до правильного висновку, що жодним чином є недоведеними доводи слідчого і прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що хоча і існують ці ризики, але з огляду на конкретні обставини кримінального провадження вони є настільки мінімізованим і малоймовірним, що для їх запобігання достатнім буде застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби. Жодних переконливих доказів, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України,в матеріалах провадження не міститься і прокурором не доведено.

В сукупності із обставинами кримінального провадження для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_9 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора та захисника щодо незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 25 травня 2016 року з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4