Справа № 573/848/16-к
Номер провадження 1-кп/573/68/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20 квітня 2016 року за №000024, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, не одруженого, не працюючого, на обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря нарколога з 2011 року з діагнозом «хронічний алкоголізм», не інваліда, раніше судимого:

1) 06 лютого 2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт;

2) 31 липня 2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3) 20 березня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71, 72 КК України повністю приєднано не відбуту частину покарання у виді 1 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі;

4) 04 грудня 2015 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

6) 10 лютого 2016 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, судимості не зняті і не погашені

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16 квітня 2016 року ОСОБА_6 прибув до домогосподарства своєї матері, ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , щоб з огляду на вік та стан здоров`я останньої допомогти по господарству, де й залишився на ніч.

Наступного дня, близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в коридорі будинку своєї матері, ОСОБА_5 , за вказаною вище адресою, побачив дві каструлі із нержавіючої сталі без кришок, ємкістю 30 л та 50 л, які вирішив викрасти з метою продажу.

Цього ж дня, приблизно о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала у вітальні будинку, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно викрав з коридору будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , дві каструлі із нержавіючої сталі без кришок, ємкістю 30 л та 50 л, вартістю 1 020 грн.

У подальшому ОСОБА_4 залишив домогосподарство своєї матері та з метою збуту викраденого майна направився на вулицю Старопутивльську в м. Білопілля, де продав викрадені каструлі невстановленій особі, тим самим розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, протиправно та безоплатно обернувши його на власну користь.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1 020 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 16 квітня 2016 року прибув до домогосподарства своєї матері ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 щоб допомогти останній по господарству, де і залишився ночувати. Наступного дня в обідній час він побачив у коридорі будинку дві каструлі з нержавіючої сталі без кришок, ємкістю 30 л та 50 л. Скориставшись тим, що мати знаходилась у вітальні будинку і його дії є непоміченими, він таємно викрав вказані каструлі і в цей же день продав їх незнайомому чоловіку на АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого тяжких наслідків не настало.

Дані про особу обвинуваченого, який маючи не зняті і непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став і повторно скоїв умисний злочин, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2011 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», не інвалід, не працює, малолітніх дітей на утриманні не має (а. с. 42 - 67).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також враховує, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, підтримала думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

Крім того суд враховує, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 10 лютого 2016 року обвинувачений засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до шести місяців арешту (а. с. 32-34).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2016 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_4 змінено шляхом виключення з резолютивної частини вказівки суду про застосування принципу часткового складання призначених покарань. Остаточно ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 6 місяців арешту (а. с. 35-37).

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_4 скоїв злочин після засудження його Білопільським районним судом 10 лютого 2016 року до повного відбування покарання за цим вироком, на підставі ст. 71 КК України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 доцільно призначити шляхом повного приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Під час проведення досудового розслідування проводилася судова товарознавча експертиза, витрати за проведення якої становлять 263 грн. 88 коп. (а. с. 68).

На підставі ст. 124 КПК України суд приходить до висновку про стягнення вказаної суми процесуальних витрат із обвинуваченого на користь держави.

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати повністю, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, у відповідності до яких один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі, не відбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 10 лютого 2016 року у виді 6 (шести) місяців арешту і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 263 (двісті шістдесят три) гривні 88 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: