Справа №366/2967/16-к
Провадження №1-кс/366/281/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року смт. Іванків
07 жовтня 2016 року до Іванківського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого про застосування відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин. Зокрема, старшим слідчим 03 жовтня 2016 року повідомлено про підозру громадянину ОСОБА_4 , про те, що він будучи неодноразово судимим, та маючи не зняту і непогашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах: так, повторно, ОСОБА_4 , 01 січня 2016 року, близько 15 години, перебуваючи за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку системного блока від компютера з будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , та в якого він неодноразово перебував в гостях.
З цією метою, ОСОБА_4 взявши з собою металеву фомку, пішов до території вказаного господарства, до якого потрапив через незачинену хвіртку. В подальшому, підійшовши до будинку, ОСОБА_4 побачив зачинені на навісний замок вхідні двері, зрозумів, що в будинку нікого не має, та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій, не відмовився від своїх намірів, та за допомогою заздалегідь підготовленої металевої фомки, зламав замок вхідних дверей будинку, проник в середину та пішов до жилої кімнати, де на столі, побачив системний блок марки LG, моделі AS/3000+/GF6100/512/ 100Sa/GF7300GT_256DVDR, вартістю 2232 грн. 41 коп., який таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення шляхом подальшого продажу, викрав та виніс за межі будинку та в подальшому продав своєму двоюрідному брату ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 200 грн. Своїми умисними, протиправними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, ОСОБА_4 , спричинив власнику системного блока ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2232 грн.41 коп.
Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий вказав, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховатись від органів досудового розслідування та суду, матеріально не забезпечений, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності з корисливих мотивів, на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не робить, схильний до кримінальних правопорушень.
Крім цього, було встановлено, що після вчиненої даної крадіжки, ОСОБА_4 вчинив ряд інших кримінальних правопорушень:
так, 26 травня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , за пропозицією ОСОБА_4 , проникли в середину будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , та таємно викрали одну батарею опалення на 10 секцій та пять батарей опалення на сім секцій, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 2041 грн. 65 коп. Вироком Іванківського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням у відповідності до ст.76 КК України обов`язки.
Крім цього, в період часу, з 05 по 10 квітня 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 через відсутність загорожі в господарстві АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_13 , проник на його територію, потрапивши в середину, та підійшовши до підсобного приміщення, шляхом злому вхідних дверей, проник в середину приміщення, з корисливих мотивів, для власного збагачення, таємно викрав тример марки STURM BT8933D, вартістю 2120 грн. 42 коп., чим спричинив його власнику, ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на вказану суму. Вироком Іванківського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням у відповідності до ст.76 КК України обов`язки.
У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання з тих же підстав.
Прокурор також підтримав клопотання і вважає необхідним обрання відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Громадянину ОСОБА_4 органом досудового розслідування 03 жовтня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Оцінюючи наведені доводи вважаю, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується наданими копіями процесуальних документів, поясненнями учасників процесу.
Разом з цим, прокурором не надано суду жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність підстав, вважати що існує хоча б один з ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також не наведено доказів наявності обставин передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.
Посилання прокурора про наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є лише його власним припущенням і не обґрунтовано жодними доказами.
За таких обставин, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише з підстав обґрунтованої підозри, без дотримання вимог глави 18 КПК України, зокрема положень ст.194 КПК України, є також порушенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно якої - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до положень ч.2 ст. 194 КПК України - слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З огляду на вищевикладене, вважаю, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - необхідно відмовити.
Разом з цим, відповідно до положень ч.3 ст. 194 КПК України - слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, -
УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_4 відмовити.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1