АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2011/16 Справа № 191/3010/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000373 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Прип`ять, Чорнобильського району Київської області, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.
На підставі п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати, вирішена доля речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Приблизно наприкінці лютого - початку березня 2016 року ОСОБА_7 , у не встановленому в ході судового розгляду місці та часі, спілкуючись з раніше знайомим йому ОСОБА_10 , який перебуває у наркотичній залежності, дізнався зі слів останнього, що йому необхідне місце для незаконного виготовлення психотропних речовин. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на надання приміщення для незаконного виготовлення та вживання психотропних речовин і наркотичних засобів та останній надав свій дозвіл для незаконного виготовлення психотропних речовин у приміщенні квартири, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Після чого, 02.03.2016 приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , коли за вказаною адресою до нього прибули раніше йому знайомий ОСОБА_10 та громадянин ОСОБА_11 , з метою незаконного виготовлення та вживання психотропних речовин, у приміщенні квартири, у якій мешкає ОСОБА_7 .
Так ОСОБА_7 , маючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на надання місця для незаконного виготовлення та вживання психотропних речовин, пустив до квартири за місцем свого мешкання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у його присутності та за його згодою стали виготовляти психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», яку у подальшому вжили сумісно з ОСОБА_7 за вищевказаною адресою.
У той же день ОСОБА_7 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на надання місця для незаконного вживання наркотичних засобів, продовжуючи перебувати за місцем свого мешкання, запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вжити у приміщенні його квартири особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, шляхом його куріння через саморобний пристрій, тим самим надав останнім приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у якій він мешкає.
Після чого, 02.03.2016 у період часу з 14 години 30 хвилин до 14 години 50 хвилин працівниками поліції за дозволом ОСОБА_7 проведено огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено 2 медичних шприца градуйованих до 5 мл з голками в захисних ковпачках з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 медичних шприца градуйованих до 5 мл з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 медичних шприца градуйованих до 2 мл з нашаруванням речовини бурого кольору, на яких згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яке ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за згоди ОСОБА_7 незаконно виготовляли та вживали за місцем його мешкання.
Згідно висновку експерта № 1/8.6/557 від 31.05.2016 року надана на експертизу речовина рослинного походження масою 0,947г- є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних засобів, обіг яких заборонено. На поверхні фрагмента пляшки із полімерного матеріалу - виявлено тетрагідроканабінол та суміш канабіноїдів, які входять до складу наркотичних засобів, які виготовляються із рослини роду коноплі.
Речовина рослинного походження масою 0,947г є канабісом, який відноситься до особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабіса в перерахунку на висушену речовину становить 0,909г.
На поверхнях 2 медичних шприців градуйованих до 5,0 мл з голками в захисних ковпачках з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 медичних шприців градуйованих до 5,0 мл, з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 медичних шприців градуйованих до 2,0 мл з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масу якого визначити не можливо у зв`язку з його недостатньою кількістю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 18 серпня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну вироку суду в частині призначення покарання та просить вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 обставини, яка пом`якшує його покарання щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Вчиненим злочином він нікому збитків не надав та шкоди не заподіяв. Судом 1 інстанції призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі, що перевищує 2/3 максимального строку, зазначене призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин справи в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, ґрунтується на зібраних у справі доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо пом`якшення призначеного покарання колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.
Як витікає з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував обставини та тяжкість скоєного ним злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: ОСОБА_7 у скоєному щиро розкаявся, провину свою визнав повністю, не встановив обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке відповідає вимогам як ст.50 КК України, так і ст.65 КК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.69-1 КК України, оскільки судом не встановлені як обставини, які б вказували на можливість призначення покарання відповідно до вимог ст.69-1 КК України.
Статтею 69-1 КК України встановлено, що за наявності передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Оскільки вироком суду обгрунтовано не встановлено обставин, що пом`якшують покарання у відповідності до п.2 ч.1 ст.66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, так як усі ці форми поведінки обвинуваченого полягають в тому, що 1) особа, яка вчинила злочин, після вчинення злочину, але до ухвалення вироку, 2) добровільно, 3) шляхом активних дій, 4) для відвернення, зменшення чи відшкодування злочинних наслідків, що відсутнє в даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора щодо можливості застосування вимог ст.69-1 КК України.
Зазначені прокурором у своїй апеляційній скарзі такі обставини, як щире каяття та визнання своєї провини обвинуваченим, були враховані судом першої інстанції як обставини, які пом`якшують покарання, при призначенні обвинуваченому покарання хоч і у виді позбавлення волі, однак у розмірі, що не є максимальним, встановленого санкцією ч.1 ст.317 КК України, та застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для зміни обвинувального вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 як в частині призначення покарання, про що прокурор ставить питання в своїй апеляційній скарзі, вважаючи доводи останнього - не обґрунтованими, так і в цілому.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування вироку в матеріалах справи не встановлено, не вказує на такі порушення і прокурор в своїй апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.317 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4