У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2016 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №000295, внесеного до ЄРДР від 01.02.2016 року старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейт. поліції ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення огляду,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000295, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 01 лютого 2016 року близько 08 год. 30 хв. на першому поверсі будівлі універмагу "Україна", що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 3, відбулось загорання. Вогнем було знищено велику площу та майно, яке на ній знаходилось, що призвело до майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Разом з тим у межах вказаного кримінального провадження необхідно провести пожежно-технічну експертизу, для визначення причин виникнення пожежі, джерела її походження, підтвердження чи спростування факту вчинення кримінального правопорушення.

15.02.2016 старшим слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 призначено пожежно-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та з метою забезпечення проведення даної експертизи необхідно зберегти обстановку, яка залишилась після гасіння пожежі у будівлі універмагу «Україна».

15.08.2016 до СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від експерта КНДІСЕ ОСОБА_4 про неможливість надання висновку експерта, в якому зазначено, що у зв`язку з не задоволенням клопотання направленого КНДІСЕ супровідним листом за № 3867/16-47 від 10.04.2016 експерт КНДІСЕ не може надати висновок за поставленими, в постанові про призначення пожежо технічної експертизи від 15.02.2016, на вирішення запитаннями.

Враховуючи те, що орган досудового розслідування, а саме СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області вищевказаного клопотання, яке направлене супровідним листом за № 3867/16-47 від 10.04.2016 не отримував, а також те, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, 18.08.2016 старшим слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 повторно призначено пожежно-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

26.10.2016 року надійшло клопотання від судового експерта КНДІСЕ ОСОБА_5 про необхідність проведення огляду будівлю універмагу «Україна», в якому 01.02.2016 року відбулась пожежа. Дата проведення слідчої дії 17.11.2016 року о 10год. 00хв.

Однак враховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється дане досудове розслідування, наявні ризики пов1язані з приховуванням чи/та знищенням слідів вчинення кримінального правопорушення представниками ПАТ «Торговий дім «Україна»», а тому орган досудового розслідування не може звернутись до них, як до власників, за дозволом на проведення огляду будівлі універмагу «Україна».

В судовому засіданні слідчий підтримав внесене клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, з приводу внесеного клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

В даному випадку слідчий просить надати дозвіл на проведення такої слідчої дії як огляд приміщення, але при цьому відсутня сукупність відомостей, яка при їх оцінці може привести до єдиного висновку - необхідність проведення такої слідчої дії як огляд приміщення.

Слідчим під час розгляду клопотання не доведено, що у органу досудового розслідування були перешкоди в отримані доказів по справі шляхом проведення інших процесуальних заходів (окрім огляду), які входять до повноважень слідчого.

У відповідності до ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно п.п. 4,5,6 ч.3 http:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1809/ed_2013_08_11/pravo1/T124651.html?pravo=1#1809" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.234 КПК України клопотання слідчого, погоджене з прокурором, повинне містити відомості про: підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук провадиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Згідно ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту п. 10 ч.3, ст. 214, ч.1 ст. 233 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні та проводяться лише після внесення відомостей щодо кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (крім огляду місця події у невідкладних випадках).

Згідно процесуальних норм Глави 20 КПК України, обшук відноситься до слідчої дії. Законодавець визначає сукупність підстав, які є необхідними для проведення слідчої (розшукової) дії, а саме: 1) наявність достатніх відомостей, 2) можливість досягнення мети слідчої дії. При цьому, обставини, які вказують на наявність достатніх відомостей і на можливість досягнення мети слідчої дії, можуть бути отримані в ході проведення інших слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, у ході проведення оперативно-розшукових заходів, ревізій та перевірок, а також при проведенні інших процесуальних дій передбачених КПК України, в тому числі й заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасового доступу до речей і документів.

Таким чином, клопотання ґрунтується на припущеннях, хоча внаслідок огляду можуть бути реально, істотно обмежені та порушені права і інтереси інших правомірних власників чи користувачів можливого спірного майна, таким чином слідчий не довів, що порушення Конституційних прав особи співмірно із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно приписів ст.ст. 85-86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як слідує зі змісту п. 10 ч.3 ст. 214, ч.1 ст. 233 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні та проводяться лише після внесення відомостей щодо кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (крім огляду місця події у невідкладних випадках).

Відповідно п.п.4, 5, 6 ч.3 ст.234 КПК України клопотання слідчого, погоджене з прокурором, повинне містити відомості про: підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Обшук згідно ч.1 ст.234 КПК України проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Згідно ч.5 ст.234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Слідчим всупереч зазначеній нормі в клопотанні не вказано відомостей (індивідуальна або родова характеристика) про конкретні документи, речі, та не визначено обсяг речей, які планується відшукати шляхом проведення огляду. Зокрема, слідчим не зазначено за якими індивідуальними ознаками особа, що здійснюватиме огляд, планує відрізнити відшукувані документи та речі від інших, що перебувають у володінні.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст.2 КПК України, загальними засадами кримінального провадження.

Згідно процесуальних норм Глави 20 КПК України, обшук відноситься до слідчої дії. Законодавець визначає сукупність підстав, які є необхідними для проведення слідчої (розшукової) дії, а саме: 1) наявність достатніх відомостей, 2) можливість досягнення мети слідчої дії. При цьому, обставини, які вказують на наявність достатніх відомостей і на можливість досягнення мети слідчої дії, можуть бути отримані в ході проведення інших слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, у ході проведення оперативно-розшукових заходів, ревізій та перевірок, а також при проведенні інших процесуальних дій передбачених КПК України, в тому числі й заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасового доступу до речей і документів.

В даному випадку слідчий просить надати дозвіл на проведення такої слідчої дії як огляд (обшук), але при цьому відсутня сукупність відомостей, яка при їх оцінці може привести до єдиного висновку - необхідність проведення такої слідчої дії як огляд (обшук).

Однак слідчим під час розгляду клопотання не доведено, що у органу досудового розслідування були перешкоди в отримані доказів по справі шляхом проведення інших процесуальних заходів (окрім обшуку), які входять до повноважень слідчого.

Проте, положеннями статті 245 КПК України чітко передбачений механізм отримання зразків для експертизи та порядок відібрання зразків для проведення експертизи стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу), а у разі відмови особи добровільно надати такі, слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів здійснити відбирання зразків почерку та підпису примусово.

В даному ж випадку слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді та просить надати йому, слідчому, дозвіл на проведення огляду, з метою надати можливість експерту провести огляд для проведення експертизи, що не передбачено положеннями ст. 234 , 237 КПК України.

Виходячи з аналізу інформації, що міститься у клопотанні слідчого, слідчий суддя не вважає зазначені дані такими, що відображають передбачені процесуальним законом відомості, а інших офіційних підтверджень щодо цього слідчим не надано.

Згідно п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду, відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Таким чином, клопотання ґрунтується на припущеннях, хоча внаслідок обшуку можуть бути реально, істотно обмежені та порушені права і інтереси інших правомірних власників чи користувачів можливого спірного майна, таким чином слідчий не довів, що порушення Конституційних прав особи співмірно із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.110, 234, 235, 237 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №000295, внесеного до ЄРДР від 01.02.2016 року старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейт. поліції ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення огляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1