Справа № 405/3610/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0007430 від 11.08.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дібровка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українки, гр. України, з повною загальною освітою, пенсіонерки, інваліда 3 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського райсуду м. Кіровограда 29.04.2016 року надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України та з угодою про визнання винуватості від 28.04.2016 р.

Під час підготовчого судового засідання при вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди від 28.04.2016 р. про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваною, судом встановлено, що вказана угода не відповідає вимогам п.1 ч.7 ст.474 КПК України з наступних підстав.

Зміст угоди про визнання винуватості закріплений положеннями ст.472 КПК України, зокрема, в угоді про визнання винуватості зазначається формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні створення, утримання місць розпусти та звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.302 КК України.

Згідно сформульованого обвинувачення ОСОБА_5 вбачається, що 05.04.2016 року близько 19:30 год. ОСОБА_5 знаходилась на своєму робочому місці у приміщенні сауни за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник намір на створення, утримання місць розпусти та звідництво для розпусти з метою наживи. Так, 5.04.2016 року перебуваючи у приміщенні вказаної сауни, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно із корисливих спонукань, ОСОБА_5 використала приміщення вказаної сауни з метою забезпечення зайняття проституцією ОСОБА_6 , здійснивши виклик цієї особи за телефоном, на виконання замовлення відвідувача сауни ОСОБА_7 , бажаючого отримати за винагороду послуги інтимного характеру. В подальшому ОСОБА_5 забезпечила знайомство ОСОБА_7 із ОСОБА_6 та досягнення між ними домовленості з надання послуг інтимного характеру, забезпечивши кімнатою з ліжком. За вказані дії ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 грошову винагороду в розмірі 165 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що станом на 05.04.2016 року неофіційно працювала у сауні по АДРЕСА_2 , прибиральницею. Власницею сауни є ОСОБА_8 . Вона виходила на роботу тоді, коли потрібно було прибрати, за це платили ставку. Вночі працювала ще і як охоронець. В цей день, приблизно в 19:00 год. у сауну прийшов молодий хлопець, який запитав чи немає дівчат у сауні. Оскільки раніше у сауні часто відпочивала дівчина на ім`я ОСОБА_9 з компаніями молодих хлопців то вона залишила їй свій телефон і повідомила, про те що якщо хтось із чоловіків захоче відпочити не один щоб вона їй подзвонила. Згадавши про цей номер телефону вона подзвонила ОСОБА_9 , яка приїхала швидко, вона звела її із хлопцем, що уже був у сауні. Після цього ОСОБА_9 сказала, що дасть їй винагороду у сумі 165 грн. Потім, приблизно через 10 хв. ОСОБА_9 зайшла до неї у кімнату, де вона лежала і засунула під матрац гроші, скільки грошей було вона не знає. Приблизно через півтори-дві години вони вийшли із сауни і тут же прибула міліція. У вчиненому розкаялась, зазначила, що визнає себе винуватою у тому, що викликала дівчину по телефону на замовлення хлопця і вчинила звідництво.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що сауна по АДРЕСА_2 не належить ОСОБА_5 , вона її не утримує, а працює у вказаній сауні прибиральницею по окремій угоді. Під час допиту ОСОБА_5 пояснила, що визнає себе винуватою у звідництві для розпусти. Обвинувачена ствердила, що всі події відбувалися 5.04.2016 року, як це вказано у пред`явленому обвинуваченні.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню вбачається, що відомості до ЄРДР внесені за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.303 КК Ураїни були внесені 11.08.2015 року.

Із матеріалів кримінального провадження №0007430 від 11.08.2015 р., які додані прокурором для приєднання до обвинувального акту слідує, що відомості до ЄРДР за ч.2 ст.302 КК України були внесені 11.08.2015 року. Згідно фабули із ЄРДР встановлено, що 05.04.2016 року близько 19:30 год. ОСОБА_5 , яка знаходилась на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , створила та утримувала місце розпусти, звідництво для розпусти з метою наживи. В цей день здійснила виклик, з метою забезпечення зайняття проституцією ОСОБА_6 , для відвідувача сауни ОСОБА_7 .

Таким чином, відомості про вчинений злочин ОСОБА_5 5.04.2016 року були внесені до ЄРДР ще 11.08.2015 року, тобто задовго до дати вчинення злочину обвинуваченою.

Під час перевірки угоди на відповідність вимогам Закону, суд прийшов до висновку, що умови угоди суперечать вимогам кримінального закону та кримінально-процесуального закону.

За таких обставин, керуючись положеннями п.1 ч.7 ст.474 КПК України суд прийшов до висновку, щодо відмови в затвердженні угоди.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0007430 від 11.08.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, повернути прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1