АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3326/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного Звинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.11.2016 року, із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400 грн. щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Горлівка Донецької області, громадянин України, одружений, має двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб з використанням службового становища, особливо великий розмір неправомірної вигоди, яка фігурує у справі, а також наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, прийшов до висновку про доцільністьзастосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою запобігання визначеним п.п. 1-5 ст. 177 КПК України ризикам.

Крім того, врахувавши вищезазначені дані, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя визначив розмір застави3 у межах 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400 грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Генеральної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_8 подали на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року апеляційні скарги.

Так, прокурор в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 1000 мінімальних заробітних плат, що складає 1 450 000 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вина ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими, наданими суду, матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, апелянт зазначає, що при визначенні розміру застави, слідчим суддею належним чином не враховано наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення та те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади на строк до трьох років з конфіскацією майна та спеціальною конфіскацією. При цьому, прокурор зазначає, що у даному випадку КК України не передбачає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за корупційний злочин, що, на думку прокурора, свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для переховування підозрюваного від слідства та суду.

Як підсумок, прокурор зазначає, що застава, визначена у межах ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, та те, що вчинення корупційного злочину працівником правоохоронного органу на тлі боротьби держави з усіма проявами корупції є виключним випадком, а тому, як стверджує апелянт, наявні достатні підстави для призначення застави, на виконання вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі, який перевищує триста розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 1000 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 1 450 000 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді змінити посилаючись на її необгрунтованіть в частині визначення розміру застави, а саме визначити заставу у розмірі 80 мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування наведених вимог, підозрюваний зазначає, що слідчим суддею безпідставно визначено максимальний розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України та вказує, що з 2016 року він не працює, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, має на утримання двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та є вимушеним переселенцем. Підозрюваний ОСОБА_8 зазначає, що він не має майна, грошових активів, депозитів, а тому визначений слідчим суддею розмір застави є для нього непомірним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши вимоги апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001508, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2015 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

14.07.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного овинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва дане клопотання прокурора задоволено та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.11.2016 року, із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400 грн.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме ч. 4 ст. 368 КК України, що не оспорюється апелянтами в апеляційних скарга.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, відомості про особу ОСОБА_8 .

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Посилання прокурора на те, що слідчим суддею належним чином не враховано наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слід визнати непереконливими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, посилання прокурора на те, що у даному випадку КК України не передбачає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за корупційний злочин, що, на думку прокурора, свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для переховування підозрюваного від слідства та суду, слід визнати необґрунтованими, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Це стосується і призначення виду та міри покарання, який суд призначає при розгляді справи по суті.

Крім того, саме лише тяжкість покарання, на яку посилаються прокурор, не може бути самостійною підставою для збільшення судом розміру застави.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі підозрюваний.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя також правильно, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 та дані про його особу, визначив заставу у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що визначена слідчим суддею застава не здатна забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слід визнати непереконливими, оскільки вони не підтверджуються наявними в матеріалах провадження фактами. Такі факти не надано прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання підозрюваного на позитивні дані про особу, не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть виступати самостійною підставою для зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави.

Враховуючи наведене, підстав вважати визначений слідчим суддею розмір застави завідомо непомірним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, містить посилання на практику Європейського суду з прав людини, а тому підстав для її скасування чи зміни, як про це йде мова в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.11.2016 року, із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400 грн. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4