АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/778/536/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 125 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року.

Згідно ухвали 15 червня 2015 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

07 жовтня 2015 року в.о. начальника Мелітопольского МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суду.

Місцевим судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 є пенсіонером, у зв`язку з чим ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року останнього звільнено від покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.06.2015 року.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання в.о. начальника Мелітопольского МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області, визначивши ОСОБА_7 відбуття покарання у виді 240 годин громадських робіт відповідно до вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не мав правових підстав для звільнення засудженого від відбування вже призначеного покарання, в своєму рішенні судом першої інстанції не зазначено норми матеріального права, на підставі якої суд звільнив засудженого від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про законність ухвали суду та необхідність залишити її без змін, пояснення адвоката та засудженого, які вважали ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарг потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 56 КК України особам, які досягли пенсійного віку не може бути призначено покарання у виді громадських робіт. Як встановлено матеріалами провадження на час ухвалення вироку ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, тому суд першої інстанції не мав законних підстав обрати йому покарання у виді громадських робіт.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана інвалідом першої або другої групи або досягла пенсійного віку, а також жінки, яка стала вагітною, кримінально-виконавча інспекція направляє до суду подання про звільнення її від подальшого відбування покарання.

За таких обставин, виходячи із зазначених вище правових норм, рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від покарання у виді громадських робіт, як особи, що досягла пенсійного віку, є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_7 звільнено від покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року, залишити без змін.

Головуючий
Судді: