Справа № 755/3993/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002083 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , 27 грудня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-кт Павла Тичини, 21, під заднім лівим колесом автомобіля марки «Volkswagen Passat B-3», яким користується з 2013 року, виявив предмет схожий на гранату РГД-5. При цьому ОСОБА_5 , оглянувши його та усвідомивши, що даний предмет являється боєприпасом, не маючи на те передбаченого законом дозволу, підібрав його і поклав до підлокітника вищевказаного автомобіля, чим вчинив незаконне придбання, зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Після цього, 14.02.2016 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, біля житлового будинку №1, по вулиці Червоноткацька, в місті Київ, в автомобілі ««Volkswagen Passat B-3» д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_5 , співробітниками поліції, в присутності двох понятих, було проведено огляд місця події, в ході якого в підлокітнику вказаного автомобіля було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату РГД-5.

Згідно висновку експерта № 210/6 від 14.02.2016 року, наданий на дослідження предмет (об`єкт №1) відноситься до боєприпасів, є уніфікованим запалом УЗРГМ-2 до ручних гранат, який призначений для підриву розривного заряду ручних гранат Ф-1, РГД-5 та РГ-42. Наданий на дослідження предмет (об`єкт №2), відноситься до боєприпасів, є корпусом із зарядом вибухової речовини, наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 дистанційної дії, яка призначена для ураження живої сили противника при наступі. При поєднанні об`єктів №№ 1, 2, в єдину конструкцію, отримується повністю споряджена ручна осколкова грантаРГД-5, яка відноситься до боєприпасів.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

29.02.2016 року між прокурором прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Сторони узгодили покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 , а саме: позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
В статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.
Згідно вимог ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язково участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч.4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_5 , що він розуміє викладені в ч.4 ст.474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на те, що прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують та має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ч.1 ст.263 КК України.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 лютого 2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002083 від 14 лютого2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту скасувати.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні: уніфікований запал УЗРГМ-2 до ручних гранат, який знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві /квитанція № 0000835 від 26.02.2016 року/ - знищити; автомобіль «Volkswagen Passat B-3» д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля «Volkswagen Passat B-3», свідоцто про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 ; два бронежилети, п`ять рацій дистанційного зв`язку залишити у володінні власника ОСОБА_5 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати, за проведення експертизи № 210/6 від 14.02.2016 року - в розмірі 176 гривень 06 копійок на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: