Справа № 440/743/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/33/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000149 від 08 березня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою державного обвинувача прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області на вирок Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній домашній арешт.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 08 березня 2015 року приблизно о 08 год. 20 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ 110308» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі Рівне - Перемишляни, у напрямку до м.Рівне, при проїзді ділянки в районі 162км + 100м, що поблизу смт Красне, Буського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р 1 п.п.1.5, 1.10 ( в частині визначення термінів "безпечна швидкість", "дорожня обстановка", "дорожні умови"); Р 2 п.п. 2.1 г); 2.3 б), д), 2.9 а); Р 10 п.10.1; Р 12 п.п. 12.1 Правила дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп"яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до втрати керованості автомобілем при проїзді заокругленої дороги ліворуч, виїзду за межі проїжджої частини дороги та перекидання, внаслідок чого пасажир даного автомобіля ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання його смерті.
На даний вирок державний обвинувач прокурор прокуратури Львівської області подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Буського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни. В обґрунтування покликається на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Вказує на те, що суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України посилається на такі обставини як позитивну характеристику по місцю проживання, відсутність попередніх судимостей, повне визнання винуватості, щире каяття. Однак прокурор зазначає, що вказані обставини необхідно розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_6 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання останньому у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, а не як такі які дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання. Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції, незважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, в результаті його дій настали тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_9 , безпідставно застосував вимого ст. 75 КК України та призначив покарання яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , з аналогічною позицією і думкою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга державного обвинувача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст.65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів .

На думку колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, а також відсутність жодних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілих та правильно прийшов до висновку, що покарання у межах санкції вказаної статті з позбавленням права керування із застосуванням ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також під час розгляду справи від потерпілої ОСОБА_10 надійшла письмова заява в якій вона просить справу розглянути у її відсутності та залишити вирок Буського районного суду Львівської області від 13.10.2015 року відносно ОСОБА_6 без змін, так як претензій до обвинуваченого не має.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а призначене покарання на думку колегії суддів відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, тому підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу державного обвинувача прокурора прокуратури Львівської області залишити без задоволення.
Вирок Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4