Справа № 191/3987/15-к
Провадження № 1-кп/191/68/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

За участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000019 від 05.01.2015 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, українця, освіта середня- технічна, працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв злочин середнього ступеню тяжкості при таких обставинах:

3 лютого 2014 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено безстроковий трудовий договір. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов`язаний виконувати обов`язки торгівельного представника.

В цей день між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір доручення, на підставі якого останній взяв на себе наступні обов`язки: на підставі розрахункових квитанцій отримувати від населення та суб`єктів підприємницької діяльності будь-яких організаційно-правових форм грошові кошти готівкою в якості оплати за придбані ними за договорами поставки (купівлі-продажу) у ФОП ОСОБА_5 товари з метою їх подальшої передачі ФОП ОСОБА_5 ; зберігати та забезпечувати схоронність отриманих грошових коштів готівкою до моменту їх передачі довірителю або уповноваженій останнім особі; не пізніше 18 години дня отримання коштів готівкою відповідно до п.1 договору доручення передавати ФОП ОСОБА_5 все одержане у зв`язку з виконанням доручення за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 3 лютого 2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір про повну матеріальну відповідальність. ОСОБА_3 ознайомлено з його посадовою інструкцією.

22.01.2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір на поставку товару.

ОСОБА_3 , діючи умисно, неодноразово, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_4 , будучи матеріально відповідальною особою, маючі умисел на привласнення та розтрату чужого майна, а саме грошових коштів, належних ФОП ОСОБА_5 , скоюючи кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, 16.07.2014 року у денний час доби, точний час під час судового розгляду встановити не вдалося, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по товарній накладній №124029 від 16.07.2104 року, отримав від ПП ОСОБА_6 , грошові кошти у розмірі 2628,68 грн., за раніше поставлену ФОП ОСОБА_5 продукцію. Але в цей день 16.07.2014 року ОСОБА_3 по товарній накладній №124029 від 16.07.2014 року грошові кошти до ФОП ОСОБА_5 не передав їх , тим самим привласнив грошові кошти ФОП ОСОБА_5 в сумі 2628, 68 грн.

23.07.2014 року у денний час доби, більш точний час не встановлені, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по товарній накладній № 124899 від 23.07.2014 року, отримав від ПП ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 4398, 68 грн., за раніше поставлену ФОП ОСОБА_5 продукцію. Але в цей день 23.07.2014 року ОСОБА_3 по товарній накладній № 124899 від 23.07.2014 року грошові кошти до ФОП ОСОБА_5 не передав, тим самим привласнив грошові кошти ФОП ОСОБА_5 в сумі 4398, 68 гри.

Отримані у ПП ОСОБА_6 , за період часу з 16.07.2014 року по 23.07.2014 року, грошові кошти у загальному розмірі 7027, 36 гри., знаходилися у його віданні ОСОБА_3 , діючи умисно, неодноразово перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою АДРЕСА_4 , будучи матеріально відповідальним, маючи єдиний намір на привласнення та розтрату чужого майна - грошових коштів, належних ФОП ОСОБА_7 , скоюючи кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, в касу підприємства не вніс, а присвоїв собі та розтратив на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 7027,36 грн.

Суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірено особі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчинених ним протиправних діянь, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє наслідки, немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення частини 3 ст.349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення - судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, які пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою провину та розкаявся у скоєному.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, позитивно характеризується ( а.с.65-69 т.2) , ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення.

Суд враховує положення ст.ст.50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що також, при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає можливим від відбування призначеного ОСОБА_3 покарання звільнити с застосуванням згідно ст.75 КК України випробування, встановивши іспитовий строк, та застосувавши наслідки, передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся .

Відповідно до положень ч.ч.3,5, п.7) ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною 1 статті 191 КК України призначити йому покарання у вигляді 1( одного) року обмеження волі;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 ( один ) рік.

На підставі п. 2,3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а для засудженого - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1