Дата документу 26.08.2016

Справа № 334/4078/16-к
Провадження № 1-кп/334/352/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002286 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2004 року ОСОБА_4 зобов`язаний виплачувати на користь (Курти) ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 30.08.2004 року і до досягнення її повноліття.
Під час ухвалення вказаного рішення ОСОБА_4 був присутній, таким чином, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, останній грубо порушував обов`язок щодо утримання своєї доньки ОСОБА_7 , 1999 р.н., який покладений на нього як на батька ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України.
Так, ОСОБА_4 злісно ухилився від сплати аліментів, оскільки з 16.07.2010 року по теперішній час на утримання дитини аліменти не перераховував, хоча повідомлявся державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Запоріжжя про заборгованість та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.
Усвідомлюючи необхідність сплати заборгованості, ОСОБА_4 умисно ухиляється від сплати аліментів, не працює, на облік у Правобережний районний центр зайнятості м. Запоріжжя, як безробітній не став, проживаючи за рахунок тимчасових заробітків і отримуючи дохід за свою працю, аліменти не платив, заборгованість по їх сплаті не гасив, на неодноразові виклики державного виконавця Ленінського ВДВС м. Запоріжжя не з`явився, ніяких висновків для себе не зробив.
Внаслідок ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів за ним утворилася заборгованість по їхній сплаті з 16.07.2010 по 01.04.2016 у сумі 60 396 гривень 38 копійок.
У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним, не заперечував проти того, що він ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, але це було викликано його скрутним матеріальним становищем.

Просив суд суворо його не наказувати, оскільки свою вину, у пред`явленому обвинуваченні, визнав повністю, щиро кається.

Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухиляння від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, , на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що підсудним скоєно умисний злочин невеликої тяжкості, той факт, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України,суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст.164 КК України у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1