Справа № 404/2584/15-к
Номер провадження 1-кп/404/54/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні N 0000121 від 16.10.2014 р. відносно підозрюваного
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Орлово Новоархангельского р-на Кіровоградської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_4

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_3 , суд,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, які супроводжувалися насильством, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за наступних обставин.

З 20.09.2000 р. ОСОБА_3 , обіймав посаду оперуповноваженого групи боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділення карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області. Будучи старшим лейтенантом міліції, отримавши 18.02.2002 р. оперативну інформацію про прийняття жителем м. Кіровограда ОСОБА_9 на металобрухт кузова автомобіля марки «Жигулі» та при спілкуванні з останнім з даного приводу, ОСОБА_10 повідомив, що вказаний кузов від автомобіля марки «Жигулі» йому на металобрухт здав ОСОБА_11 , разом з ще однією невідомою особою.
19.02.2002 р. близько 11-00 год. оперуповноважений групи боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділення карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 разом з іншими працівниками відділу карного розшуку Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на службовому автомобілі ВАЗ-2106 д.р.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився інспектор розшуку ВДАІ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_14 , прибули до будинку по АДРЕСА_2 для з`ясування можливої причетності ОСОБА_11 до викрадення автомобіля ВАЗ-2101, належного ОСОБА_15 ОСОБА_3 та ОСОБА_12 представившись ОСОБА_11 , та показавши свої службові посвідчення, запропонували ОСОБА_11 разом з ними проїхати до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області для дачі пояснень, на що останній погодився. Прибувши близько 11-30 год. до кабінету № 206 Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, де ОСОБА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано та протиправно, перевищуючи свої службові повноваження, в порушення вимог ст.ст. 28, 29 Конституції України, ст.ст. 3, 5 Закону України «Про міліцію», ст. 106 КПК України (в ред. 1960 р.), не маючи на те жодних передбачених законом підстав, розпочав дії, направлені на незаконне затримання ОСОБА_11 , не повідомивши про їх підстави та мотиви, внаслідок чого ОСОБА_11 був фактично позбавлений можливості вільно обирати місце свого знаходження та вільного переміщення у зв`язку з перебуванням у вказаному приміщенні, знаходячись повністю під наглядом та контролем представника органу виконавчої влади, виконуючи при цьому його вказівки. Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи свої незаконні дії, в порушення ст. 106 КПК України (в ред. 1960 р.) про затримання ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні злочину, негайно не повідомив одного з його родичів, та в подальшому, продовжуючи свої протиправні та незаконні дії, діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, з метою отримання фактичних даних щодо причетності ОСОБА_11 до викрадення автомобіля ВАЗ-2101, почав вимагати від ОСОБА_11 зізнання у вчиненні вказаного злочину. Не отримавши зізнання від останнього у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_3 умисно наніс рукою 2-3 удари в область грудної клітки та плечей ОСОБА_11 та почав наносити удари ОСОБА_11 в область голови, грудної клітини та плечей, а також п`ятою ступні ноги в область колін та стегно останнього. Не отримавши визнання ОСОБА_11 вини у викраденні автомобіля, умисно наніс декілька ударів коліном в область грудної клітки, які супроводжувались погрозами зґвалтуванням, позбавленням життя ОСОБА_11 , що ображало особисту та людську гідність останнього, після цього, ОСОБА_3 продовжив свої умисні та протиправні дії, направлені на незаконне отримання доказів вини, в ході чого одягнувши на неповнолітнього ОСОБА_11 спецзасіб - наручники та використовуючи металеву трубу, яку попередньо ОСОБА_3 просунув між руками ОСОБА_11 та тулубом, підвісив останнього на краях двох столів, які попередньо здвинув один до одного.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , знаходячись у своєму службовому кабінеті № 206 в приміщенні Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, не отримавши від ОСОБА_11 зізнання у скоєнні ним злочину, одягнув на обличчя ОСОБА_11 протигаз та наніс останньому 5-6 ударів ногами в область тулуба, в ході чого декілька разів перекривав клапан протигазу, що унеможливлювало ОСОБА_11 дихання повітрям, від чого останній знепритомнів, а в подальшому, коли ОСОБА_11 прийшов до свідомості, ОСОБА_3 посадивши його на стілець, підійшовши ззаду, зняв один черевик в які був взутий останній та наніс 3-4 удари молотком по п`яті. Не отримавши визнання ОСОБА_11 вини у викраденні автомобіля, близько 12-40 год. ОСОБА_3 провів незаконний особистий обшук ОСОБА_11 , при цьому не складаючи жодного процесуального документу, яким обґрунтовувалось затримання неповнолітнього ОСОБА_11 , помістив його до камери тимчасового утримання Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, де останній, незаконно утримувався протягом 2 годин 40 хвилин - тобто з 13-20 год. до 16-00 год., після чого ОСОБА_11 у супроводі ОСОБА_3 був доставлений до службового кабінету № 206, де ОСОБА_11 знаходився в період часу з 16-00 год. до 19-00 год., протягом якого ОСОБА_3 продовжував умисно вчиняти дії, які явно виходили за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалось насильством та болісними діями відносно ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_3 ставив на праву руку неповнолітнього ОСОБА_11 ніжку стола, вимагаючи при цьому підписати документи. В свою чергу ОСОБА_11 , побоюючись продовження відносно себе фізичного насильства, на вимогу ОСОБА_3 поставив свої підписи в декількох документах, зі змістом яких не ознайомлювався. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.03.2003 р. та 29.09.2006 р., отримані ОСОБА_11 в результаті вказаних дій ОСОБА_3 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч .2 ст. 365 КК України, оскільки з часу вчинення підозрюваним злочину, сплили строки притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_16 та ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. При цьому захисник та ОСОБА_3 зазначили, що останній, жодним чином не ухилявся від слідства та суду, про необхідність з`явитися до слідчого не міг знати, оскільки не був повідомлений належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про виклик підозрюваного до слідчого чи суду, на які б він не з`явився.
Представники потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , в судовому засіданні не погодилися з клопотанням зазначивши, що ОСОБА_3 був оголошений в розшук, переховувався від слідства, відтак, в даному випадку мають бути застосовані положення ч. 2 ст. 49 КК. Таким чином, строки давності ще не закінчилися. При цьому, посилаються на постанови суду, якими ОСОБА_3 обирався запобіжний захід тримання під вартою, у зв`язку з невиконанням вимог підписки про невиїзд, рапорти оперуповноважених, згідно яких ОСОБА_3 по місцю реєстрації не проживає, його місце знаходження не відоме.
Окрім іншого, вважають, що дане клопотання не може розглядатися в суді, оскільки матеріали кримінальної справи були повернуті на досудове розслідування ухвалою апеляційного суду, яка винесена з порушеннями вимог КПК України.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали провадження, суд встановив наступне.
Відповідно ст. 285 ч. 1 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за ст. ч.2 365 КК України, яка в силу ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
У відповідності до ст. 288 ч. 3 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення скоєно 19.02.2002 р. Відтак, на даний час минуло більше 10- ти років.
Представники потерпілого посилаються на положення ч. 2 ст. 49 КК України, зазначаючи, факт оголошення ОСОБА_3 в розшук.
У відповідності до ст. 49 ч. 2 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.03.2004 року прокурором ОСОБА_17 винесено постанову про привід ОСОБА_3 та направлено на виконання начальнику Кіровоградського МВ УМВС України. (т.2 а.с. 43,45). Листом від 03.03.2004 року начальник Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області повідомив про неможливість виконання приводу, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 на лікарняному. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про виклик підозрюваного до прокуратури Кіровського району, невиконання яких, могло слугувати підставою для приводу. Крім того, постановою від 18.03.2004 року досудове слідство зупинено у зв`язку з не встановленням осіб, причетних до скоєння злочину. З 01.07.2004 року дати прийняття до свого провадження справи слідчим після скасування постанови про зупинення провадження- до 09.09.2004 року, будь-які процесуальні дії ні слідчим ні прокурором не проводилися, в тому числі відсутні виклики підозрюваного. В той же час, 09.09.2004 року слідчий прокуратури звертається до суду з поданням про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою, зазначаючи, що ОСОБА_3 неодноразово викликався до прокуратури, однак ігнорував вимоги. (т.2 а.п. 66-67). В той же час, будь-які документи, що підтверджують вказане твердження прокурора, в матеріалах справи не має.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.08.2004 р. було надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 і доставку його до суду під вартою (т. 2, а.п. 70).
Постановою слідчого від 10.09.2004 р. ОСОБА_3 було оголошено у розшук (т. 2, а.п. 79).
В ході судового розгляду кримінальної справи Кіровоградським районним судом, мали місце неявки ОСОБА_3 в судові засідання, про що він повідомляв суд та надавав документи про перебування на лікарняному. Окрім того, зазначив 30.01.2009 року нову адресу свого проживання с. Орлове Новоархангельського району. (т. 6 а.п. 86). Однак, рапортом від 05.11.2009 року, під час перегляду вироку суду апеляційним судом, ст. ДІМ Кіровського РВ повідомляє, що за адресою, вул. Ж.Революції ОСОБА_3 не мешкає.
Постановою від 18.04.2011 року досудове слідство у справі зупинено, у зв`язку з тим, що місце проживання обвинувачених невідоме (т.11. а.с. 4-5). В той же час, старший слідчий ОСОБА_18 , який виніс дану постанову, прийняв кримінальну справу до свого провадження в цей же день, відтак, не викликав обвинувачених, не з`ясовував їх місце перебування. Рапорт оперуповноваженого УСБУ від 06.05.2011 року про те, що ОСОБА_3 за місце реєстрації не проживає, не може слугувати доказом того, що ОСОБА_3 ухилився від слідства, оскільки вказаний рапорт складено на виконання доручення слідчого від 27.04.2011 року разом з тим, інформація про місце проживання чи реєстрації ОСОБА_3 в дорученні відсутня. В подальшому, матеріали кримінальної справи не містять будь-які докази того, що ОСОБА_3 викликався до слідчого, прокурора, в будь-який спосіб на конкретну дату та час.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що оголошення ОСОБА_3 в розшук, яке фактично виконано не було, приводи до прокурора, твердження про невиконання ОСОБА_3 своїх процесуальних обов`язків, носить формальний характер. Так, згідно листа Управління карного розшуку УМВС України в Кіровоградській області №4/2832 від 30 липня 2013 року, ОСОБА_3 в розшуку не перебував і оперативно-розшукова справа на нього не заводилася. Опосередковано дану обставину підтверджує той факт, що ОСОБА_3 в зазначений час працював в правоохоронних органах, в тому числі підрозділі карного розшуку.

Посилання представників на те, що ОСОБА_3 не проживав за адресою, де йому була обрана міра запобіжного заходу, спростовується заявою ОСОБА_3 на ім`я судді, про зміну своєї адреси проживання після звільнення з ОВС. Вказане, додатково свідчить про те, що ОСОБА_3 не переховувався від слідства та суду, відтак, підстави для застосування ч. 2 ст. 49 КК України відсутні.

Таким чином, враховуючи той факт, що строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закінчився, факт ухилення підозрюваного від слідства чи суду в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, тому підозрюваний ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п.п. 1 п. 2. ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, кримінальне провадження № 0000121 від 16.10.2014 року має бути закрито.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити повністю.

Звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 365 КК України ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000121 від 16.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1