Провадження № 1-кп/520/151/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року Київський районний суд м. Одеси

у колегіальному складі суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження № 0003955 відносно ОСОБА_12 ,. ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого охоронцем в авто кооперативі «Приморський», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_12 скоїв злочин проти здоров`я людини при наступних обставинах.

Так, 05.08.2015 року приблизно о 20:00 годині, обвинувачений ОСОБА_12 йшов на свою роботу. На перехресті вулиць Палубної та Адміральського проспекту в м. Одесі, до нього підбіг потерпілий ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з газовим ключем в руках, та раптово вдарив обвинуваченого по голові, біля лівої вушної області, спричинивши тим самим йому легкі тілесні ушкодження .

Обвинувачений ОСОБА_12 , захищаючись від активного нападу зі сторони ОСОБА_10 , який повторно намагався спричинити обвинуваченому тілесні ушкодження газовим ключем по голові, реально сприймаючи при цьому загрозу для свого життя і здоров`я, перевищуючи заходи необхідної оборони, усвідомлюючи явну невідповідність заподіяної потерпілому шкоди, небезпечності посягання, наявним у нього розкладним ножем, обороняючись, навмисно наніс потерпілому ОСОБА_10 численні удари у шию, грудну клітину, живіт, та заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді колото різаних, сліпих поранень голови і шиї, області правого плечового суглоба, правого плеча, правої половини грудної клітки, колото-різане проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням міжреберної артерії, що супроводжується крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею; різане поранення лівої кисті з пошкодженням гілок променевої артерії, сухожиль 1V та V пальців кисті.

Колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням міжреберної артерії, що супроводжується крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечною для життя та інші ушкодження , які відносяться до категорії легких та середньої тяжкості .

Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_10 в ході здійснення необхідної оборони, перевищивши, при цьому її межі, однак спричинена ним шкода потерпілому явно не відповідає характеру протиправного посягання, обстановці захисту та є надмірною.

Вказаними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у випадку перевищення меж необхідної оборони, обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_12 зазначеного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- показами обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він себе винним в

навмисному заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому не визнає, бо знаходився в стані оборони від його неправомірних дій, а саме: нападу на нього потерпілим із застосуванням газового ключа. Він, обвинувачений, мешкав з колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_13 та у нього з потерпілим склались неприязні стосунки, які доходили до бійки. 05.08.2015 року він йшов на роботу, і на вулиці Палубна біля нього зупинилась машина, в ній сидів потерпілий ОСОБА_10 , який вистрибнув з машини та почав бити його по голові газовим ключем, а потім були нанесені йому ще додаткові удари газовим ключем. Він, обвинувачений, через поранення, перебував у ступорі, обличчя було залито кров`ю і він нічого не бачив. Тоді він, обвинувачений ОСОБА_12 , дістав ніж, що був при ньому, і почав ним відмахуватись для відповідного захисту від нападу потерпілого. Потерпілий захватив його за мотузку на шиї і почав душити. Після сварки він, обвинувачений, побачив, як ОСОБА_10 пішов зі слідами крові на руці. Потім приїхала «швидка допомога» і забрала його у лікарню. Він, обвинувачений, передав газовий ключ, з яким на нього напав потерпілий, працівникам міліції. Під час бійки перший удар прийшовся йому по голові. Він не знав, що наніс порізи потерпілому, та не провокував його ножем. Через два дні проявилися синці на обличчі, руках і плечі, експерт це не зафіксував. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , він не визнає. Факт нанесення тілесних пошкоджень потерпілому визнає, але вважає, що спричинив їх в стані оборони від потерпілого;

-показами потерпілого ОСОБА_10 , про те, що 05.08.2015 року в вечірній час йому зателефонувала його колишня дружина ОСОБА_14 та розповіла, що обвинувачений, з яким вона мешкала, її побив та просила приїхати та підтримати її, що вона ховається від обвинуваченого та знаходиться біля магазину «Адмірал», куди він вирішив поїхати на своїй машині. По дорозі він побачив ОСОБА_12 , який йшов по вулиці в протилежну сторону від нього та тримав у руці ніж. Тоді він взяв газовий ключ червоного кольору, довжиною 30 см та пішов з`ясовувати де його колишня дружина. Раніше в них також були конфлікти та бійки. ОСОБА_12 , коли побачив його, потерпілого, зробив три кроки назад та сховав ніж у кишеню. Однак, коли він, потерпілий, підійшов ближче, обвинувачений перший його ударив ножем, а потім вже він, потерпілий, його вдарив газовим ключем два рази. Просить задовольнити його цивільний позов, бо багато коштів затрачено на його лікування;

-показами свідка ОСОБА_15 про те, що 05.08.2015 року в районі 19 годин вона гуляла зі своїм собакою по Адміральскому проспекту біля будинку АДРЕСА_3 , та бачила, як ОСОБА_12 перетинав дорогу. Потерпілий, який їхав на червоному автомобілі, вистрибнув з нього, добіг до ОСОБА_12 , який вже пройшов дорогу, та став зі спини останнього наносити йому удари металевим предметом, мабуть газовим ключем, який був у нього у руках. Ударів було декілька. ОСОБА_12 озирнувся не одразу, потім пригнувся. Удари прийшлись по голові та плечам, у ОСОБА_12 в руках нічого не було. Потім ОСОБА_16 дістав з кишені металевий предмет, та став ним оборонятись від нападника. У ОСОБА_12 голова була в крові, а у нападника рука у крові. Потім нападник викинув свій ключ та сів у автомобіль. Вона викликала «швидку допомогу» та міліцію;

- показами свідка ОСОБА_14 про те, що 5 серпня 2015 року їй подзвонила з телефону ОСОБА_10 дівчина і повідомила, що трапилася аварія. Вона прийшла на місце близько двадцяти годин і побачила, що її колишній чоловік і ОСОБА_12 у крові. Її колишній чоловік ОСОБА_10 сидів в автомобілі, а ОСОБА_12 стояв поряд. Потім стали викликати «швидку допомогу». До цього вона з ОСОБА_12 посварилася, і він пішов на роботу. Вона дзвонила ОСОБА_10 щоб він до неї приїхав, бо вона посварилася з ОСОБА_12 . Вони домовилися зустрітися біля магазину «Адмірал». Вона не просила допомоги у колишнього чоловіка, просила щоб ОСОБА_10 приїхав до неї, коли ОСОБА_12 був на роботі. Вона знала, що ОСОБА_12 на роботі і обвинувачений та потерпілий неповинні були зустрітися, однак зустрілись. «Швидка допомога» повезла ОСОБА_10 у лікарню та вона поїхала з ним, а ОСОБА_12 повезла інша «швидка допомога». Вона не бачила в руках ОСОБА_12 ніяких предметів, раніше він не носив з собою ніж. В той день вони посварилися, він забрав усі свої речі, в тому числі складний ніж та пішов з дому. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були погані відносини, бо колишній чоловік вважав, що ОСОБА_12 її не вартий. ОСОБА_10 не одноразово кидався раніше на ОСОБА_12 , різав його речі, та забирав телефони. У коридорі висіли речи ОСОБА_12 і ОСОБА_10 їх різав. На наступній день вона бачилася з ОСОБА_10 і попросила, щоб він підписав заяву, що не має ніяких претензій до ОСОБА_12 , тому що не хотіла, щоб його посадили у в`язницю, і ОСОБА_17 підписав відповідну заяву. Раніше ОСОБА_10 також бив ОСОБА_12 . Коли вона 05.08.2015 року підійшла до автомобіля, то ОСОБА_10 просив її забрати газовий ключ, яким він бив ОСОБА_12 . В той день вона сказала ОСОБА_10 , що посварилася з ОСОБА_12 , але її він не бив, і вона від нього не ховалась. Вона все життя лякалась ОСОБА_10 , бо в нього був агресивний настрій;

- показами свідка ОСОБА_18 , про те, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_12 5 серпня 2015 року їй подзвонив лікар «швидкої допомоги» і вона приїхала у лікарню, де побачила свого сина усього у крові. Вона запитала сина, що трапилося і він відповів, що на нього напав ОСОБА_10 , побив його газовим ключем по спині та голові, а він як міг від нього оборонявся. Він знайшов у своєму кармані ніж, який залишився після пікніка, і почав відбиватися від ОСОБА_10 , бо боявся за своє життя. Потім, приїхала «швидка допомога», яку викликала дівчина. Раніше, між сином, та ОСОБА_10 були конфлікти, ОСОБА_10 різав одяг її сина бритвою. Вона бачила, як її син від дівчини, приходив додому побитим, у порваному одязі. У лютому місяці ОСОБА_10 розсік брову її сину. ОСОБА_10 не хотів, щоб його колишня дружина, зустрічалася з її сином. Її син ніколи не носив з собою зброю, ніж залишився у кармані після пікніка. Син її спокійний, турботливий, допомагає своєї донці, працював охоронцем на стоянці, а раніше займався ремонтами. Їй відомо, зі слів сина, що він спочатку не зрозумів, хто його бив, так як удари наносилися зі спини. Її син, оборонявся, і наніс ОСОБА_10 тілесні пошкодження. У лікарні її син був тверезим, а потім, коли вони пішли з лікарні, вони зайшли до магазину і купили пляшку пива;

- показами свідка ОСОБА_19 , про те, що вона не може нічого пояснити з приводу конфлікту, але вона знає ОСОБА_12 останні 15 років, він її колишній зять. ОСОБА_12 спокійна, урівноважена, дуже добра людина, турботливий, допомагає їй, донці та своєї колишньої дружині. Він ніколи ні з ким не конфліктував, ніж з собою не носив;

- показами свідка ОСОБА_20 , про те,що потерпілий ОСОБА_10 її батько. 05.08.2015 року їй подзвонила мати, і сказала, що батька не буде вдома, так як вона його запросила до себе. У них були не дуже хороші відносити, тому що ОСОБА_12 погано впливав на її матір, вони сумісно вживали алкогольні напої. Про конфлікти вони чула від матері. З ОСОБА_12 її познайомила мати, ще коли мати з батьком були одружені;

- показами свідка ОСОБА_21 , про те що вона мати потерпілого ОСОБА_10 . З обвинуваченим ОСОБА_12 вона не знайома. Їй подзвонила ОСОБА_22 , яка повідомила, що її син знаходиться у лікарні і що його необхідно рятувати. Син з ОСОБА_23 був розлучений, але вона часто дзвонила і запрошувала його у гості. Вона не була присутньої при конфлікті. Її син законослухняна людина. ОСОБА_24 допомагав ОСОБА_23 , вони разом виховують дітей. 5.08.2015 року лікарі розповіли, що її сина порізали. Про те, що ОСОБА_25 бив ОСОБА_23 , вона дізналась від Карини.

- показами експерта ОСОБА_26 , про те, що він 06.08.2015 року проводив огляд ОСОБА_12 , який був доставлений робітниками міліції, у якого на момент огляду були садини лівої біля вушної області, був рубець лобної частини зліва, була садина і забій, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які утворились в результаті впливу металевого тупого предмета. На спині і на задній частині голови пошкоджень не було. ОСОБА_12 говорив, що його вдарили газовим розвідним ключем. Причину, за що його били, він не знає. Догляд був впродовж 30 хвилин;

-Крім зазначених показів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 доведена письмовими доказами, які містяться у кримінальному провадженні, а саме:

-протоколом огляду предмета від 08.08.2015 року з фото таблицею, з якої вбачається, що предметом огляду є: ніж розкладний з чорною рукояткою. Вказаний ніж складний, в ньому клинок у складеному положенні схований у рукоятці.Довжина ножа у складеному положенні складає 11,5 см., ширина 2 см, товщина 1 см. Загальна довжина ножа у відкритому стані 200 мм, який був оглянутий в судовому засіданні, та в якому обвинувачений впізнав свій ніж, яким він відмахувався від потерпілого при нападі на нього з боку останнього 05.08.2015 року ;

-постановою про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 23.09.2015 року;

-повідомленням операторів «102», «103» про тілесні ушкодження у обвинуваченого та потерпілого;

-довідкою ООМЦ про поранення потерпілого;

-протоколом огляду місця події від 05.08.2015 року;

-протоколом медичного огляду ОСОБА_12 від 06.08.2015 року;

-проколом від 10.08.2015 року про прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення;

-протоколом огляду місця події від 06.08.2015 року з фотобалицею до нього;

- протоколом огляду предмета від 08.08.2015 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що предметом огляду є розвідний газовий ключ, пофарбований в фарбу помаранчевого кольору. Вказаний ключ складається з двох рукояток (ричагів), які з`єднані між собою за допомогою механізму. Довжина нижньої рукоятки складає 320 мм. Вказаний предмет був оглянутий в судовому засіданні, в якому потерпілий впізнав в ньому знаряддя, з яким напав на обвинуваченого 05.08.2015 року;

-протоколом огляду предмета від 08.08.2015 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що була оглянута чоловіча футболка, шорти чоловічі, чоловічі босоніжки «ACG», на яких є плями речовини бурого кольору;

-висновком № 507 від 28.08.2015 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що був оглянутий одяг обвинуваченого ОСОБА_12 ;

-висновком №920 від 21.09.2015 року, з якого вбачається, що на одязі ОСОБА_12 знайдена кров людини, яка не виключається від ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ;

-висновком №910 від 21.09.2015 року, з якого вбачається, що на складному ножі, вилученому у ОСОБА_12 виявлена кров людини, яка не виключається від ОСОБА_10 ;

-висновком № 906 від 14.09.2015 року, з якого вбачається, що на металевій поверхні автомобіля « Таврія» д/н НОМЕР_1 та на асфальтному покриттю з місця події знайдена кров людини, як обвинуваченого так і потерпілого;

-висновком №576 від 14.09.2015 року, з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що на газовому ключі, що був вилучений у ОСОБА_10 було виявлено кров людини, яка не виключається від ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ;

-висновком №448 від 01.09.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_12 на момент скоєння інкримінованого йому діяння перебував у стресовому стані, що виник у зв`язку з непередбаченими агресивними діями потерпілого у відношенні до нього. У момент стресу здатність до рефлексії, прогнозуванню наслідків виконаних дій суттєво знижується та могли ускладнювати пошук конструктивного рішення, адекватного ситуації;

- висновком експерта №1947 від 09.09.2015 року, з якого вбачається, що потерпілому нанесені тілесні ушкодження у вигляді одного колото різаного, сліпого поранення голови і шиї, області правого плечового суглоба, правого плеча, правої половини грудної клітки, колото-різане проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням міжреберної артерії, що супроводжується крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею; різане поранення лівої кисті з пошкодженням гілок променевої артерії, сухожиль 1V та V пальців кисті.

Колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням міжреберної артерії, що супроводжується крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечною для життя, інші пошкодження кваліфікуються, як легкі та середньої тяжкості пошкодження;

-висновком №153 від 22.09.2015 року з якого вбачається, що складний ніж не є холодною зброєю, а є складним туристичним ножем господарсько побутового призначення;

-висновком експерта №1853/73Д від 10.09.2015 року, з якого вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_12 нанесені тілесні ушкодження біля лівої вушної області та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

-протоколом слідчого експерименту від 08.09.2015 року з участю ОСОБА_12 , з якого вбачається, що обвинувачений на місці показав події 05.08.2015 року;

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 08.09.2015 року;

-протоколом слідчого експерименту від 19.08.2015 року за участю ОСОБА_10 , з якого вбачається, що потерпілий на місці показав події 05.08.2015 року;

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 19.08.2015 року;

-заявою від потерпілого ОСОБА_10 про примирення з ОСОБА_12 ;

-звіт телефонного оператора по дзвінкам ОСОБА_10 ;

-довідкою Одеського обласного наркологічного диспансеру, згідно якої в крові потерпілого ОСОБА_10 в день вищезазначених подій, а саме: 05.08.2015 року, виявлено 1,42% етилового спирту.

На досудовому слідстві вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_12 спочатку були кваліфіковані за ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України - замах на вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини. Однак після дослідження матеріалів справи, прокурор відповідно до вимог ст.338 КПУ України змінив обвинувачення та прийшов до висновку, що відповідні дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Потерпілий ОСОБА_10 відмовився підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі та підтримав прокурора, погодившись з кваліфікацією дій обвинуваченого за ст.121 ч.1 КК України.

Проте суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого по ст. 121 ч.1 КК України свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла.

Суд приходить до обґрунтованого висновку, що дослідивши та оцінивши отримані судом докази у їх сукупності, встановлено, що досудовим слідством дії ОСОБА_12 невірно кваліфіковані за ч.1ст.121 КК України, оскільки обвинувачений, перебуваючи у створеній потерпілим ОСОБА_10 обстановці, з метою захисту від посягання, змушений був вдатися до необхідної оборони, в ході якої перевищив її межі.

Так, відповідно до затвердженого прокурором обвинувального акту, ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що він 05.08.2015 року приблизно о 20.00 годині знаходячись на перехресті вулиці Палубної та Адміральського проспекту в м. Одесі, на ґрунті неприязних відносин, що виникли на підставі ревнощів відносно його співмешканки ОСОБА_14 , в ході раптового виниклого конфлікту, керуючись мотивом помсти за неправомірні дії потерпілого, маючи намір на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наявним у нього розкладним ножем умисно наніс останньому численні удари у життєво важливі органи шию, грудну клітину, живіт ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді одного колото різаного, сліпого поранення голови і шиї, області правого плечового суглоба, правого плеча, правої половини грудної клітки, колото-різане проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням міжреберної артерії, що супроводжується крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею; різане поранення лівої кисті з пошкодженням гілок променевої артерії, сухожиль 1V та V пальців кисті.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.27 Конституції України та ч.2 ст.36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону, незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання, або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

При цьому, необхідною обороною є правомірний захист право охоронюваних інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Пленум Верховного Суду України в п.1 Постанови від 26 квітня 2002 року №1"Про судову практику у справах про необхідну оборону" вказав, що при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержуватись вимог ч.3 ст.27 Конституції України та ст.36 КК України, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його, або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

При цьому, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання (п.2 постанови ПВСУ №1 від 26 квітня 2002 року).

Право на необхідну оборону виникає за наявності для цього таких підстав: 1)вчинення особою (нападником) суспільно небезпечного посягання та 2)необхідністю його відвернення чи припинення.

Судом достовірно встановлено, і це не спростовано стороною обвинувачення та потерпілим, що причиною заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , була неправомірна поведінка останнього. Так, з визнаних судом достовірними свідчень ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою медичного закладу, з надуманих мотивів, взяв газовий ключ зі свого автомобілю, і підійшов до ОСОБА_12 , який в той момент йшов на роботу в протилежну від потерпілого сторону, і знаходився до нього спиною, навмисно з застосуванням металевого предмету наніс ОСОБА_12 декілька ударів по спині та голові останнього газовим ключем.

Таким чином, перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння; раптовість нападу та неготовність обвинуваченого до захисту, боязнь розправи з боку потерпілого, сприймалось обвинуваченим ОСОБА_12 в якості реальної загрози своєму здоров`ю, в зв`язку з чим він вдався до самооборони.

Отже, мало місце вчинення потерпілим ОСОБА_10 суспільно небезпечного посягання щодо обвинуваченого ОСОБА_12 (як перша обов`язкова умова необхідної оборони), яке у створеній потерпілим обстановці загрожувало обвинуваченому.

Окрім цього, небезпечність цього посягання, обставини вчиненого кримінального порушення та поведінка потерпілого, викликали об`єктивну необхідність припинення цього посягання, позаяк його продовження за таких обставин створювало реальну загрозу здоров`ю обвинуваченого ОСОБА_12 .

Отже, мала місце необхідність припинення посягання потерпілого ОСОБА_10 відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , як друга обов`язкова умова необхідної оборони.

Відтак, обвинувачений ОСОБА_12 скористався своїм правом на захист шляхом заподіяння фізичної шкоди потерпілому, та вдався до заходів захисту, які він вважав законними та необхідними в обстановці, що склалася.

В той же час, здійснюючи зазначену необхідну оборону, обвинувачений ОСОБА_12 перевищив її межі.

Так, відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони є умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання, або обстановці захисту, що у свою чергу тягне кримінальну відповідальність за 124 КК України.

Згідно з роз`ясненням, які є в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 №1, для встановлення наявності чи відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані та інші обставини.

Отже, наносячи значну кількість ударів металевим предметом (ножем) в місце розташування життєво важливих органів потерпілого, обвинувачений ОСОБА_12 заподіяв явно більшу шкоду, ніж це було необхідно для негайного припинення посягання з боку ОСОБА_10 , яке (посягання) могло бути припинене іншими заходами з менш тяжкими для потерпілого наслідками.

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги поведінку потерпілого ОСОБА_10 під час вказаної події, з огляду на характер його дій, спрямованих на спричинення обвинуваченому ОСОБА_12 шкоди здоров`ю, поведінку обвинуваченого під час нападу, колегія судів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 використав своє право та діяв у стані необхідної оборони, при цьому перевищив її межі, а тому вважає необхідним вчинені ним дії перекваліфікувати з ч.1 ст. 121 КК України на ст.124 КК України як умисне спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.

При цьому, суд визнає, що сформульоване органом досудового розслідування обвинувачення ґрунтується на припущеннях та об`єктивно не підтверджується відповідними фактичними даними.

Таким чином, керуючись ч.3 ст.337 КК України, відповідно до якої суд, з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Водночас, підстав для застосування положень ч.5 ст. 36 КК України судом не встановлено і тому суд не погоджується з доводами захисника та обвинуваченого, про те,що в діях останнього відсутній склад злочину, передбаченого ст. 124 КК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України доведена в повному обрізі, бо він своїми діями умисно заподіяв потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.

Визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст. 12 КК України, суспільно-небезпечні наслідки вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, його поведінку під час вчинення злочину та після його вчинення, визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття у вчиненому, перебування на його утриманні матері ОСОБА_18 , яка пенсіонерка та непрацездатна за віком та станом здоров`я, потребує стороннього догляду, та донька ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, шляхом надання послідовних свідчень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , судом не встановлен .

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка скоїла злочин, повинне бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Таким чином, приймаючи до уваги сукупність викладених вище обставин, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання та роботи характеризується позитивно, злочин вчинив вперше, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_12 кримінальне покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ст. 124 КК України. Суд, вважає таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави України підлягають стягненню процесуальні витрати, зокрема - вартість проведеної у справі судової експертизи.

Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого в інтересах державі 2920 грн.35 коп. за перебування потерпілого ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеський обласний клінічний медичний цент», підлягає задоволенню в повному обсязі, бо знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

При розгляді цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 на його користь майнову шкоду у розмірі 6519 грн. та моральної шкоди у розмірі 80 000 грн., суд виходить з таких засад.

Так, згідно з ч.5 та 7 ст. 128, ст.ст. 16,28 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у в`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на діюче законодавство України, вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги наступне.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Також згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наданих судом доказів, суд визнає, що сума матеріальної шкоди, яку заподіяв обвинувачений потерпілому в результаті правопорушення на суму 6 519 грн. підлягає задоволенню, бо позовні заяви в цій частині знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Що стосується позовної вимоги потерпілого до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди у розмірі 80 000 грн., суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних причин.

Так, в обґрунтування своїх вимог у частині моральної шкоди, потерпілий зазначив, що ушкодження, які спричинив обвинувачений, були дуже болісними, поранення довго не загоювались, він в зв`язку з зазначеним страждав, у нього був стрес, та він боїться за своє життя та безпеку.

Однак, з огляду на досліджені судом обставини справи, судом встановлено, що ініціатором конфлікту між потерпілим та обвинуваченим був сам потерпілий, який безпідставно з газовим ключем напав на обвинуваченого та спровокував протиправну ситуацію, а його, потерпілого, страждання певною мірою стали наслідком його же протиправних дій. Він, потерпілий, перший, зазначеним знаряддям, став наносити обвинуваченому тілесні ушкодження, а останній, вимушений був, перебуваючи у створеній потерпілим обстановці, з метою захисту від посягання з боку потерпілого, вдатися до необхідної оборони, в ході якої перевищив її межи. За це перевищення він, обвинувачений, сам постраждав.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого безпідставні и задоволенню не підлягають.

Доля речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати вирішуються на підставі ст.ст. 122-124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:
ОСОБА_12 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 124 КК України, та призначити йому кримінальне покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

До набрання вироком законної сили обраний відносно засудженого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

В строк відбування призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.1 ст.72 КК України, тримання його під вартою з 07.08.2015 року по 22.03.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, та вважати ОСОБА_12 таким, що відбув покарання за цим вироком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 6519 грн. ( шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять ) грн. майнової шкоди. В іншій частині позову відмовити на підставі викладеного у мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_12 витрати за перебування потерпілого ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у розмірі 2920,35 грн. ( дві тисячі дев`ятсот двадцять грн.) 35 коп. на користь КУ «Одеський клінічний медичний центр» (65049, м. Одеса, вул. Суднобудівна,1, р/р 1367, код ЄДРПУ-21008313,МФО 828011, Банк - ГУДКСУ в Одеській області.

Речові докази згідно квитанції № 000389 5 конвертів, розкладний ніж, зрізи нігтів, змиви крові та поту, шорти, футболку та босоніжки знищити, газовий ключ № 61011 віддати потерпілому ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2