Провадження № 1-кп/742/123/16
Єдиний унікальний № 742/1631/16-к
ВИРОК
Іменем України
17 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Прилуцьким міськрайонним судом 24 листопада 2014 року за ст., ст. 185 ч. 1, 289 ч. 1 КК України до трьох років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку і наданням іспитового строку терміном на два роки,

за ст. 185 ч., ч. 2, 3 КК України;

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року, в нічний час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, зайшли до частково огородженого двору господарства, звідки таємно викрали каністру, в якій знаходилося 20 л. дизельного палива, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 292 грн., що належало ОСОБА_7 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В червні 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 1-ї години ночі, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з паливного баку трактору МТЗ, який знаходився на присадибній ділянці даного господарства, повторно, таємно викрали 15 л. дизельного пального, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 219 грн. що належало ОСОБА_7 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зникли розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В серпні 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 1-ї години ночі, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з паливного баку трактору МТЗ-50, який знаходився на присадибній ділянці даного господарства, повторно, таємно викрали 25 л. дизельного пального, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 365 грн. що належало ОСОБА_8 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
20 серпня 2014 року, близько 1-ї години ночі, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу, з метою власного збагачення, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з паливного баку трактору ЮМЗ, який знаходився у дворі даного господарства, повторно, таємно викрали 20 л. дизельного пального, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 292 грн., що належало ОСОБА_9 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
На початку жовтня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 1-ї години ночі, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з паливного баку автомобіля ВАЗ, який знаходився на подвір`ї даного господарства, яке огороджене частково, повторно, таємно викрали 30 л. бензину марки А-92, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 489 грн., що належав ОСОБА_10 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
6 листопада 2014 року, у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , неподалік с. Дубовий Гай Прилуцького району, шляхом вільного доступу, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, користуючись відсутністю сторонніх осіб, повторно, з трактору, який знаходився поблизу місцевого ставка, викрали каністру з 5 л. дизельного мастила марки TURBORAL, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 460 грн., та 2 л. бензину марки А-95, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 31,60 грн., що належали ОСОБА_11 , завдавши потерпілому збитки на загальну суму 491,60 грн. і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В червні місяці 2014 року, точно дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибули до господарства за адресою: АДРЕСА_4 , територія якого обгороджена парканом, у зв`язку з чим є сховищем, та користуючись відсутністю сторонніх осіб, проникли до двору, де в той час знаходився автомобіль марки «Газель», з паливного баку якого, останні повторно, таємно викрали 5 л. бензину марки А-92, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 73 грн. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, з паливного баку трактору ЮМЗ, який також знаходився на повір`ї даного господарства, таємно викрали 20 л. дизельного пального, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 292 грн., що належали ОСОБА_12 , завдавши потерпілому збитки на загальну суму 365 грн., і з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
На початку жовтня 2014 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення прибув до господарства за адресою: АДРЕСА_3 , територія якого обгороджена парканом, у зв`язку з чим є сховищем, та користуючись відсутністю сторонніх осіб, проник до двору господарства, де в той час знаходився автомобіль марки «ВАЗ-2103», з паливного баку якого, таємно викрав 20 л. бензину марки А-92, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 326 грн., після чого пішов до автомобіля «JAK», який знаходився біля господарства, з паливного баку якого, останній викрав 10 л. дизельного пального, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 163 грн., що належали ОСОБА_13 , завдавши потерпілому збитки на загальну суму 489 грн., і з місця злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
У ніч на 2 листопада 2014 року, близько 1-ї години ночі, ОСОБА_5 повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення прибув до господарства за адресою: АДРЕСА_3 , територія якого обгороджена парканом, у зв`язку з чим є сховищем, та користуючись відсутністю сторонніх осіб проник до двору господарства, де в той час знаходився автомобіль марки «ВАЗ-2101», з паливного баку якого таємно викрав 17 л. бензину марки А-92, вартість якого, згідно довідки ПТФ «Авиас», становить 263,50 грн., що належав ОСОБА_14 , заподіявши останньому матеріальну шкоду і з місця злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав частково, визнаючи всі факти крадіжок, але не визнав таку кваліфікуючу ознаку частини злочинів, як проникнення у сховище, оскільки огороджене подвір`я не вважає за сховище, тому що ні хвіртка, ні ворота не були зачинені на замикаючий пристрій, що дозволяло вільно потрапити на подвір`я, розкаявся у вчиненому та просив суворо його не карати.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили, що крадіжки були вчинені з дворів їхніх господарств, які повністю огороджені, у зв`язку з чим фактично є сховищами, оскільки огорожа призначена не лише для встановлення меж належних їм дворів, а і для безпосереднього збереження у них майна, у тому числі автомобілів, оскільки гаражі та інші приміщенні розташовані у їх дворах використовуються для зберігання іншого майна.
Оцінюючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізодах викрадення майна ОСОБА_7 в травні, червні 2014 року, майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в серпні 2014 року, ОСОБА_10 в жовтні 2014 року, та ОСОБА_11 в листопаді 2014 року, за ст. 185 ч. 2 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, та по епізодах викрадення майна ОСОБА_12 від червня 2014 року, ОСОБА_13 від жовтня 2014 року, та ОСОБА_14 від листопада 2014 року, за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно, а його вина у вчиненому - доведена, як визнанням обвинуваченим самого факту здійснення крадіжок, так і поясненнями потерпілих та матеріалами справи.
При цьому суд враховує, що прокурор, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні відмовилися від клопотання про дослідження матеріалів справи стосовно обставин крадіжок майна потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , що пов`язані з кваліфікацією даних епізодів як проникнення у сховище, оскільки дані особи були допитані безпосередньо в судовому засіданні і сам обвинувачений не заперечує факти даних крадіжок, та просили суд обмежитися лише дослідженням даних, які характеризують обвинуваченого.
Суд не може прийняти до уваги заперечення обвинуваченого та його захисника, що в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення у сховище, оскільки вони вважають, що наявність огорожі не є кваліфікуючою ознакою сховища, оскільки для цього потрібно наявність і інших конструктивних ознак, як то функціональне призначення для зберігання матеріальних цінностей та інше, проте дані пояснення обвинуваченого та його захисника спростовуються поясненнями потерпілих, які стверджували, що огорожа їх господарств призначена не лише для встановлення меж належних їм дворів, а і для безпосереднього збереження у них майна та обмеження доступу до них сторонніх осіб. Крім того суд враховує, що п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року « Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено, що:

«Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке:

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні…

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо)».
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили, що крадіжки були вчинені з дворів їхніх господарств, які повністю огороджені, у зв`язку з чим фактично є сховищами, оскільки огорожа призначена не лише для встановлення меж належних їм дворів, а і для безпосереднього збереження у них майна, у тому числі автомобілів, оскільки гаражі та інші приміщенні розташовані у їх дворах використовуються для зберігання іншого майна, що повністю відповідає ознакам сховища, яке визначено Постановою Пленуму Верховного Суду України, то суд вважає, що невизнання обвинуваченим та його захисником даної кваліфікаційної ознаки вчиненого злочину є спробою уникнути більш тяжкого покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує, що обвинувачений щіро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, характеризується посередньо, має молодий вік, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченого і не наполягають на суворому покаранні та що завдана шкода майже усім потерпілим, за виключенням ОСОБА_14 , відшкодована, крім того суд враховує, що іншого учасника даних злочинів, ОСОБА_6 вже було засуджено з призначенням покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку і наданням іспитового строку терміном на один рік, що обвинувачений вже перебував в місцях позбавлення волі за попереднім вироком в період з 21 липня по 16 листопада 2015 року, а тому суд вважає, що в даному випадку, з врахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин визначених вище, та враховуючи, що дані злочини він вчинив ще до постановлення вироку за інші злочини, то виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання в межах санкції інкримінованого йому закону та наданням іспитового строку.
Керуючись ст., ст. 368, 370 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ст., ст. 185 ч., ч. 2, 3 КК України і призначити покарання

- за ст. 185 ч. 2 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі,

- за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання приєднати, частково, покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 24 листопада 2015 року, з урахуванням, що обвинувачений відбув частину зазначеного покарання в період з 21 липня по 16 листопада 2015 року, та остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст., ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням і наданням іспитового строку терміном на три роки, зобов`язавши періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: