Справа № 755/1904/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0018278 за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кирдамир, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з професійно-технічною освітою, працюючого експедитором в кафе «Босфор», одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Апеляційного суду м. Севастополя від 02.02.2011 року за ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 5, 12, ст. 263, ст. 69, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 28.08.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання на 1 рік 7 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
1 грудня 2015 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_12 , знаходячи на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Форд Сієра», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , та проїжджаючи вулицею Дамбова на Русанівських садах у м. Києві, побачив раніше невідому йому ОСОБА_7 , яка в руках тримала сумку, та у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення її майна. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_12 попросив ОСОБА_13 , який не знав про умисел ОСОБА_12 , зупинити автомобіль. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_12 вийшов та почав йти на зустріч ОСОБА_7 з метою вчинення відкритого викрадення її майна, та в момент, коли потерпіла ОСОБА_7 підійшла ближче, підбіг до неї і, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, а саме вдаривши її в плече, від чого потерпіла впала на землю, заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою вартістю 500 гривень, в середині якої знаходились гаманець, коричневого кольору вартістю 400 гривень, грошові кошти в сумі 200 гривень, овочі вартістю 27 гривень, горошок консервований вартістю 8 гривень 50 копійок, 1 кілограм м`яса вартістю 60 гривень, одноразовий шприц з «інсуліном» вартістю 100 гривень, одноразовий медичний шприц вартістю 5 гривень, та мобільним телефоном «Nокіа» вартістю 1000 гривень, в середині якого була сім-картка мобільного оператора, «Київстар» вартістю 10 гривень з грошовими коштами на рахунку в сумі 39 гривень, та сім-картка мобільного оператора, «Київстар» вартістю 10 гривень без грошових коштів на рахунку. Після того, ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2359 гривень 50 копійок.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 1 грудня 2015 року приїхав на своєму автомобілі «Форд Сієра» до малознайомого йому ОСОБА_14 щоб домовитись з ним про продаж фруктів. Потім ОСОБА_14 йому сказав, щоб той відвіз його до сестри на Оболонь, та оскільки він ( ОСОБА_15 ) погано себе почував, то попросив ОСОБА_14 сісти за кермо автомобіля, а він сів на переднє пасажирське сидіння. Після того як вони приїхали до сестри ОСОБА_14 в район Оболонь, то він ( ОСОБА_15 ) залишився сидіти в автомобілі, а ОСОБА_14 вийшов та повернувся приблизно за 15 хвилин. Потім вони знову приїхали до місяця проживання ОСОБА_14 , де ОСОБА_14 пішов до свого помешкання, а він сів за кермо свого автомобіля та почав рух, проте у зв`язку з тим, що він себе погано почував, то неподалік зупинив автомобіль і почав шукати аптеку. В цей час він зустрів двох хлопців, у яких запитав про аптеку і вони запропонували купити йому ліки, на що він погодився. Вони принесли йому таблетку і сказали, що це таблетка « ОСОБА_16 » і він її випив, після чого йому стало зле і він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то знаходився на задньому пасажирському сидінні свого автомобіля, на вулиці було темно, автомобіль знаходився у кюветі, а від автомобіля тікали двоє хлопців. Він вийшов з автомобіля та пішов у бік мосту, де зустрів рибаків, а потім побачив охоронців та попросив допомогу, вони порадили подзвонити на номер «102», що він і зробив. Після того як приїхали працівники поліції, то він разом з ними поїхав до місця, де знаходився його автомобіль. На прохання працівників поліції, він надав їм документи, що посвідчують особу та технічний паспорт на автомобіль. Через деякий час приїхали інші працівники поліції з дівчиною, яка на сьогодні є потерпілою, вона близько до нього не підходила, стояла в стороні, в той раз він бачив її вперше, а на наступний день, вона впізнала його під час проведення впізнання. Також зазначив, що не грабував потерпілу.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини, у інкримінованому йому злочині, його вина повністю доводиться зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , які не викликають у суду сумніву з точки зору їх достовірності.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 01.12.2015 року приблизно о 16 годині 50 хвилин вона поверталась додому з електрички. Того дня погода була погана: йшов дощ та сніг, тому вона була в капюшоні. Сумка в неї була на лівому плечі, а в правій руці вона тримала пакет з продуктами. Так як вона була в капюшоні, то по сторонам не дивилася, однак добре чула звук від мотору автомобіля, який проїжджав повз неї. Спочатку автомобіль їхав їй на зустріч, а потім розвернувся та поїхав за нею, при цьому автомобіль почав повільно їхати поряд з нею, зупинився, а потім знову швидко поїхав вперед на в бік вулиці Дамбової. На тій місцевості є невелика гірка, по якій піднявшись, вона побачила чоловіка, що був одягнутий в чорний одяг: чорну шапку, чорне взуття, чорні штани, чорну куртку, який стояв спиною до неї, та палив цигарку. Потім цей чоловік різко викинув цигарку та побіг до неї. Спочатку вона думала про те, що він хоче щось запитати, а потім зрозуміла, що відбувається щось недобре. Самого обличчя цього чоловіка в той момент вона не бачила, але добре бачила його великий кулак, яким він хотів вдарити їй в голову, однак вона відхилилась та він поцілив їй в плече. При цьому він різко намагався зняти з її плеча сумку та щось сказав, однак спочатку вона не зрозуміла слів, а потім здогадалась, що він їй сказав: "віддай сумку". Вона йому не віддала сумку та вони почали боротись, впали разом на землю та він на неї надавив всім своїм тілом, при цьому почав обшукувати її кишені. Після цього, він намагався втекти, а вона за ним побігла та побачила, що він сів в автомобіль і поїхав в сторону нового недобудованого мосту. Вона почала кричати та побачила, що в кишені відсутній мобільний телефон. Вікна в будинку її сусіда були відчинені, тому вона докричалась до нього та він допоміг їй викликати працівників поліції. Коли автомобіль, в який сів чоловік, що її пограбував, від`їжджав, то поряд був ліхтар і вона добре бачила номерні знаки автомобіля, вона їх навіть намагалась запам`ятати, однак через пережитий стрес всі цифри в голові перемішалися та вона його забула. Працівникам поліції вона повідомила, що нападник був на автомобілі сріблястого кольору, марки "Форд" чи "Опель", та що даний автомобіль поїхав в сторону виїзду на міст Московський. По телефону працівникам поліції вона зазначала якийсь номер, однак він виявися інший. Цифри співпали, проте не по-порядку. Приблизно через 15-20 хвилин їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що потрібно приїхати та провести впізнання автомобіля. Приїхавши на вказане місце, вона відразу впізнала автомобіль. Також працівники поліції в автомобілі знайшли папірець з переліком продуктів, які вона повинна була купити, та який був в її гаманці і був викрадений. Крім того, потерпіла зазначила, що наступного дня при проведенні впізнання особи, яка на неї напала, окрім обвинуваченого були присутні ще 5 чоловіків. Вони всі приблизно були однакові. Коли вона на всіх разом подивилась, то на підсвідомості в неї перед очима відразу з`явилося обличчя обвинуваченого і вона була впевнена, що це був саме він, тому відразу без сумнівів вказала на нього. Нападника вона впізнала за ознаками, а саме: статурі, фізичному розвитку тіла та одягу, а тому точно впізнала обвинуваченого. Крім того, в судовому засіданні з упевненістю зазначила, що саме обвинувачений ОСОБА_12 є тим чоловіком, що її пограбував 1 грудня 2015 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 1 грудня 2015 року до нього додому приїхав ОСОБА_12 на власному автомобілі «Форд Сієра». В той день ОСОБА_12 був в стані алкогольного сп`яніння та попросив побути в нього водієм, оскільки йому потрібно було поїхати на Оболонь. Він погодився та сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння. Коли вони проїжджали по Русанівських садах, ОСОБА_12 попросив його зупинити автомобіль, оскільки йому потрібно було сходити в туалет. Коли він зупинив автомобіль, ОСОБА_12 вийшов з автомобіля, а він залишився сидіти в автомобілі. Приблизно через 2-5 хвилин ОСОБА_12 повернувся до автомобіля, він був весь схвильований та тримав в руках щось дуже схоже на жіночу шкіряну сумку. Будучи в автомобілі, ОСОБА_12 почав панікувати та кричати: «Газу, газу!». Коли вони рушили, то ОСОБА_12 почав нишпорити в жіночій сумці, щось шукав в ній, а потім викинув її з вікна автомобіля. Коли вони їхали по Трухановому острові, ОСОБА_12 весь час кричав, від чого свідок запанікував, не впорався з керування та здійснив зіткнення з деревом. Після дорожньо-транспортної пригоди, він дуже злякався та втік. Через декілька днів йому зателефонували працівники поліції та він їм надав аналогічні покази. Крім того, свідок паказав, що, можливо, у руках ОСОБА_15 після того, як він повернувся в автомобіль, була куртка, а не сумка, проте до того, як він виходив з автомобіля, то не мав шкіряної куртки, оскільки був одягнутий у джинсову куртку.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_13 є такими, що узгоджуються між собою, а тому суд вважає, що вони є такими, що відповідають дійсності.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.12.2015 року, з якого вбачається, що 02.12.2015 року о 17 годині 05 хвилин в приміщенні Дніпровського УП ГУНП у м. Києві потерпілій ОСОБА_7 було представлено чотири особи для впізнання, серед яких під номером № 3 був ОСОБА_12 . Під час впізнання потерпіла ОСОБА_7 заявила, що серед пред`явлених осіб вона з впевненістю впізнала особу під № 3, як ту, яка на неї напала, за ознаками: форма обличчя, статура голови та тілобудова.

Між тим, суд вважає обґрунтованими доводи захисника про необхідність визнання недопустим доказом у кримінально провадженні протокол огляду місця події від 01.12.2015 року під час якого було оглянуто автомобіль ОСОБА_12 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 01.12.2015 року, вбачається, що 01.12.2015 року о 20 годині об`єктом огляду була ділянка місцевості з асфальтним покриттям, а саме узбіччя проїжджої частини, за адресою: м. Київ, Труханів острів. На узбіччі дороги, з лівої сторони розташований автомобіль марки «Форд Сієрра» коричневого кольору (крила синього кольору), д.н.з. НОМЕР_1 . Даний автомобіль стояв передньою частиною до дерев та Московського мосту. При огляді даного автомобіля скло та замки не пошкоджені. При огляді салону автомобіля, на підлозі переднього лівого (водійського) сидіння, виявлено та вилучено пачку з цигарками «Parlament», запальничку чорного кольору. На правому передньому сидінні виявлено та вилучено шматок паперу з переліком продуктів харчування (сельдерей, губ. кухон., буряк 2 шт., дибазол табл.). На задньому сидінні лежить сорочка, ковдра, ящик з інструментами, рукавичка, на підлозі за водійським сидінням лежать пляшки порожні, молоток. Під правим переднім сидінням виявлено та вилучено металеву кришку з-під телефону. Крім того, з пачки з-під цигарок, які знаходились в салоні автомобіля вилучено 1 слід папілярного узору; вилучено змив з коробки передач, змив з руля автомобіля, змив з ручки водійської дверцяти (із середини), мікронашарування з водійського сидіння, мікронашарування з переднього правого сидіння, змив із правої передньої дверцяти (із середини). Поруч із автомобілем знаходився чоловік кавказької зовнішності, одягнутий в коричневе взуття, чорні штани, чорну куртку, чорну шапку. Даний чоловік представився як ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож: АДРЕСА_1 . При огляді даного чоловіка, виявлено та вилучено 150 грн. (100 грн -1шт., 50 грн.- 1 шт.), мобільний телефон «Нокіа» з сім картою МТС ( НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ), свідоцтво про реєстрацію на авто «Ford Sierra», коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , поліс АЕ 426538, на вказаний автомобіль, на ім`я ОСОБА_17 , пачку цигарок «Kent». Як пояснив даний чоловік, вищевказаний автомобіль належить йому.

Між тим, дані, які б свідчили про надання ОСОБА_12 згоди на огляд автомобіля, що йому належить, або ж наявність ухвали слідчого судді, в матеріалах провадження відсутні, та до суду надані не буди.

Враховуючи зазначене, суд визнає вказаний протокол огляду місця події недопустимим доказом, та не може на нього послатись при ухваленні вироку.

Крім того, суд визнає недопустимими доказами у кримінальному провадженні речі, що були вилучені з автомобіля під час огляду місця події від 01.12.2015 року та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зазначені докази отримані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

В той же час, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки вони є нелогічними, не послідовними. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_12 декілька разів змінював свої показання, вказуючи, що його отруїли двоє незнайомих чоловіків та він втратив свідомість. Потім обвинувачений вказав, що його отруїв ОСОБА_13 . В той час як на запитання суду про те, чи є у ОСОБА_13 підстави його обмовити, він не відповів, а на запитання про те, чи є підстави у потерпілої його обмовити, він вказав, що раніше її не знав та не знає про такі підстави.

Враховуючи зазначене, суд вважає показання ОСОБА_12 такими, що не відповідають дійсності та свідчать про його намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_12 під час досудового розслідування не розумів змісту процесуальних документів, що не були перекладені на знайому йому мову, у зв`язку з чим усі зібрані докази є недопустимими, то суд вважає їх необґрунтованими враховуючи наступне.

До матеріалів кримінального провадження була приєднана заява ОСОБА_12 , написана ним власноручно на адресу слідчого про те, що він від послуг перекладача відмовляється, так як вільно володіє російською мовою, українську мову розуміє, оскільки протягом тривалого часу проживає на території України.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 викликався в судове засідання, призначене на 02 вересня 2016 року, 12 вересня 2016 року, однак до суду на виклик не з`явився, у зв`язку з чим до них було застосовано примусовий приводи 15 вересня 2016 року, 23 вересня 2016 року, які виконані не були. Крім того, судом 03 жовтня 2016 року, 11 жовтня 2016 року було надано судове доручення, для встановлення місцеперебування свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та забезпечення їхньої явки в судові засідання, які також виконані не були. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаних свідків. З метою дотримання розумних строків розгляду, сторона обвинувачення відмовилась від їхнього допиту.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_12 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши зібрані у провадженні докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_12 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується, раніше судимий, вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим. Крім того, суд враховує стан його здоров`я.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_12 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, суд вважає за необхідність застосувати ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_12 до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Севастополя від 02.02.2011 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з 01.12.2015 року.

Зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України.
Речові докази у справі, а саме: - грошові кошти в сумі 150 гривень, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 повернути потерпілій; аркуш паперу з рукописним записом зберігати при матеріалах кримінального провадження; чотири змиви, що передані у камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, на підставі квитанції № ФП 011510 знищити; кришку від мобільного телефону, мобільний телефон «Нокіа», пачку цигарок «Кент», технічний паспорт до автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , страховий поліс, пачку цигарок «Парламент», запальничку, що передані у камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, на підставі квитанції № ФП 011510 повернути власнику ОСОБА_12 ; автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на штраф майданчик Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання, обвинуваченому роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: