Ухвала
іменем україни
16 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003179, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рошнів Тисменицького району Івано-Франківської області, який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 11 червня 2012 року вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 180 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 засуджено: за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Тисменицького районного суду від 11 червня 2012 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
За ч. 2 ст. 185 КК ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тисменицького районного суду від 11 червня 2012 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою апеляційного суду, на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк призначеного покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2015 року до 23 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_5 у касаційній скарзі просить судові рішення змінити, застосувати положення ст. 69 КК та пом`якшити призначене йому покарання, визначивши його у виді обмеження волі. Стверджує, що суд не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин, зокрема повне відшкодування завданої шкоди та сприяння розкриттю злочинів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , 06 квітня 2011 року о 04.00 год, перебуваючи по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки, відімкнув замок кавового апарату, який належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 220 грн, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.
Він же, 03 квітня 2012 року, близько 00.30 год, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проникнувши на територію регіонального структурного підрозділу «САТ», що в АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження кавового апарату, який належить ОСОБА_8 , таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 150 грн, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_5 , 09 квітня 2012 року, у магазині «Електроінструменти», що у АДРЕСА_4 , під приводом взяття в оренду під заставу, однак, не маючи наміру повертати, отримав від ОСОБА_9 відбійний молоток, марки «Bosh GSH 11E», вартістю 6 958 грн, який продав на промисловому ринку за 1 400 грн. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 6 958 грн.
Також ОСОБА_5 , шляхом укладення договору оренди, при цьому не маючи наміру повертати, заволодів електроінструментамиз магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться у АДРЕСА_5 , зокрема:
- 25 квітня 2012 року відбійним молотком, марки «DUSS P 26 SDS», вартістю 4 059 грн, який здав у «Мега-Ломбард» за 200 грн;
- 26 квітня 2012 року кутовою шліфувальною машиною, марки «FEIN WSB 20-180», вартістю 3 337 грн. яку здав у «Мега-Ломбард» за 150 грн.
Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ПП «РЕМАВТО» майнову шкоду на загальну суму 7 396 грн.
Також, ОСОБА_5 23 липня 2012 року, знаходячись в будинку свого вітчима ОСОБА_10 , який проживає по АДРЕСА_6 , таємно викрав у нього мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 1 110 грн, з двома стартовими пакетами мобільних операторів «МТС» та «КиївСтар», вартістю 19 грн, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1 148 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК у касаційній скарзі не оспорюються і судом касаційної інстанції не перевіряються.
Доводи касаційної скарги засудженого про суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог зазначеної норми закону обґрунтовано виходив з характеру та ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, його негативного ставлення до скоєного, щирого каяття, визнання вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Разом із тим, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічний корисливий злочин, а також враховуючи значну кількість епізодів вчинених ним протиправних діянь, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність відбування ним покарання лише у виді позбавлення волі на певний строк.
Що стосується зазначених у касаційній скарзі обставин, зокрема сприяння розкриттю злочину та повного відшкодування завданої шкоди, то вони були відомі судам першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень, отримали належну оцінку, і у своїй сукупності не спростовують правильності їх висновків щодо виду та розміру визначеного ОСОБА_13 покарання.
Отже, призначене засудженому ОСОБА_13 покарання у виді реального позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів, відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень ст. 69 КК,як про це ставиться питання в касаційній скарзі, колегія суддів не знаходить.
З уваги на таке, судові рішення є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Вирок Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3