АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1301/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/200/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

встановила:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, 11 липня 2015 року у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №15/2015 від 14 січня 2015 року, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію №113-VІІІ від 15 січня 2015 року, та призову на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією, був викликаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав повістку для проходження військово-лікарської комісії і явку на 13 липня 2015 року у військовий комісаріат із довідкою про проходження військово-лікарської комісії.

При цьому, 13 липня 2015 року ОСОБА_7 , який не завершив проходження військово-лікарської комісії, було вручено повістку для явки у військовий комісаріат на 14 липня 2015 року із довідкою про проходження військово-лікарської комісії. Проте, 14 липня 2015 року, пройшовши військово-лікарську комісію, згідно акту якої його визнано придатним до несення військової служби на підставі ст. 64 в гр. II Розладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, за виключенням граф № 1,2,8 таблиці Б додаткових вимог до стану здоров`я Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, не з`явився у військовий комісаріат та не надав довідки військово-лікарської комісії працівникам військкомату.

Надалі, 17 серпня 2015 року приблизно о 09.00 год., при врученні повторної повістки для призову на військову службу у зв`язку із частковою мобілізацією, ОСОБА_7 від її отримання відмовився. При цьому, працівниками військкомату було повідомлено, що він зобов`язаний з`явитися на 13.00 год. 17 серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 (приміщення військкомату) для відправки у військову частину та проходження військової служби в особливий період по частковій мобілізації, а також роз`яснено про наслідки неявки за викликом та ухилення від призову за мобілізацією.

Продовжуючи свої злочинні діяння, спрямовані на ухилення від призову за мобілізацією, 17 серпня 2015 року ОСОБА_7 в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився та про своє місце перебування і причини неявки не повідомив, таким чином проігнорувавши необхідність явки у військовий комісаріат для відправлення у військову частину.

ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби за мобілізацією, не маючи законних підстав для отримання відстрочки від призову за мобілізацією, відмовився від призову за мобілізацією для відправки у військову частину, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як ОСОБА_7 відповідно до висновку ВЛК на підставі ст. 64 в графі 2 Розладу хвороб визнаний не придатним до військової служби.

Зазначає, що ті докази, на які посилається суд, були здобуті з порушенням кримінального процесуального закону, тому вважаються недопустимими, зокрема, непослідовні покази свідків, висновок ВЛК про придатність ОСОБА_7 до військової служби, з яким останній був не згідний,.

Захисник наголошує на тому, що медичний огляд було проведено призовнику ОСОБА_7 , однак обвинувачений належить до категорії військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, а тому не є призовником.

Вказує, що на ім`я обвинуваченого було виписано три повістки: 11 липня 2015 року, 13 липня 2015 року щодо проходження медичного огляду та 17 серпня 2015 року для призову під час мобілізації. Тому, на думку захисника, станом на 15 липня 2015 року не було підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, оскільки лише 14 липня 2015 року ОСОБА_7 пройшов ВЛК із невизначеним статусом. Суду не було надано доказів щодо фіксування неявки обвинуваченого 14 липня 2015 року у військомат, не надано доказів щодо виклику його для відправки у військову частину.

Таким чином, апелянт наголошує на тому, що судом не здобуто доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в ухиленні від призову за мобілізацією.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити, прокурора, який вважає вирок законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог цього кодексу, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, досліджених та оцінених відповідно до ст. 94 цього кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до ст. 336 КК України, ухилення від призову за мобілізацією має місце у випадку, коли особа, яка отримала повідомлення (повістку), не з`являється без поважних причин до призовного пункту в строки, зазначені у повідомленні, або хоча і не отримала його, але знає про призов і не з`являється до призовного пункту протягом місяця.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема, комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч.2 ст. 17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (із змінами, внесеними 14.05.2015 року) - особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, відповідальність за вказаною статтею закону настає за неявку без поважних причин до призовного пункту особи після отримання нею повідомлення, або в тому випадку коли особа знаючи про таку явку, не з`являється до військової частини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження факт ухилення обвинуваченого від призову за мобілізацією підтверджується: копією його розписки про отримання повістки про призов на військову службу, відповідно до якої він повинен був з`явитися у військовий комісаріат 14 липня 2015 року, куди не зявився, не повідомивши про причини неявки; актом про відмову від отримання повістки 17 серпня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки про прибуття у військовий комісаріат.

Наведені обставини також підтверджуюються показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та не заперечувались і самим обвинуваченим.

Згідно висновку лікаря - ортопеда ОСОБА_13 від 14.07.2015 року на який посилається захисник в апеляційній скарзі як на підставу непридатності її підзихисного до військової служби ОСОБА_7 придатний для несення військової служби відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року (ТДВ п.б)

Із показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що їй, як голові ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомо, що ОСОБА_7 в період 13-14 липня 2015 року проходив медичне обстеження у військово-лікарській комісії і за результатами комплексного обстеження лікарів та проведення ряду обстежень визнаний придатний до військової служби на підставі ст. 64 в гр. II Розладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, за виключенням граф № 1, 2, 8 таблиці Б додаткових вимог до стану здоров`я Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року.

Відповідно карти обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , він пройшов огляд всіх, зазначених в п. 3.2 Положення лікарів та необхідні дослідження і згідно довідки військово-лікарської комісії, обвинувачений придатний до військової служби. Це ж в подальшому підтверджено і висновком військово-лікарської комісії Тернопільського ОВК.

Тому твердження захисника про те, що її підзахисним є не придатним дл явійськової служби, є необґрунтованими.

При наведених обставинах, суд прийшов до вірного висновку про безпідставність тверджень захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не ухилявся від призову за мобілізацією та оцінив їх критично.

Посилання захисника на те, що копії розписок про отримання ОСОБА_7 повісток про явку його у військовий комісаріат на 13 липня 2015 року та на 14 липня 2015 року є недопустимими доказами в даному кримінальному провадженню, колегією суддів не беруться до уваги так як оригінали даних розписок втрачені, що стверджується інформацією ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17 лютого 2016 року, а тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 99 КПК України, вірно визнав їх допустимими та належними.

Також не приймаються до уваги твердження захисника про те, що слід визнати недопустимим доказом довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14 липня 2015 року, оскільки в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення вимог КПК України, прав та свобод людини.

Так, твердження захисника обвинуваченого про те, що судом не здобуто доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в ухиленні від призову за мобілізацією є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_7 не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання і колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2