Справа № 308/2549/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора відділу процесуального представництва прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , розглянувши розглянувши скаргу директора ТОВ «Віма» ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 29.02.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_3 , що перебувала у статусі потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, звернулася до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, відповідно до якої просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що слідчим не забезпечено ефективного розслідування у даному кримінальному провадженні, а проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

Вказує, що слідчим не наведено у мотивувальній частині постанови жодної з ознак складу злочину, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне, у зв`язку з чим вважає безпідставним посилання слідчого при закритті провадження у справі на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначає, що твердження слідчого про неможливість встановлення об`єктивних доказів, які б вказували на внесення членами комісії прокуратури області яких-небудь завідомо неправдивих відомостей до висновку за результатами службової перевірки , викладених у заяві ОСОБА_3 , щодо неправомірності дій ОСОБА_6 при вирішенні питання про зберігання речових доказів під час розслідування кримінальної справи № 9706407 від 17.04.2015, є надуманими, адже з пояснень самого ОСОБА_6 , яке ним надавалось в ході проведення службової перевірки зазначено, що на обладнання для виготовлення взуття в ході розслідування кримінальної справи накладено арешт. Також зазначає, що аналогічне твердження міститься в матеріалах службової перевірки.

Стверджує, що з показів ОСОБА_7 слідує, що в матеріалах службової перевірки є процесуальні документи ОСОБА_6 , які стосуються речових доказів, що ним не підписані та використовувались ним при наданні пояснень, проте, факт наявності цих документів у матеріалах кримінальної справи остання не досліджувала і їй про це нічого не відомо.

З огляду на вказане, скаржник наголошує, що слідчим в ході слідства не вживались заходи по з`ясуванню наступних фактів:

-ким безпосередньо внесено відомості до висновку службової перевірки (розслідування), які проводились за розпорядженням прокурора Закарпатської області №2 від 23.03.2015 з приводу накладення арешту на обладнання для виготовлення взуття у кримінальній справі № 9706407;

-яким чином свідок ОСОБА_7 може пояснити факт обізнаності нею накладення арешту на обладнання, про що вона стверджувала на судових засіданнях в Закарпатському окружному адміністративному суді при розгляді справи щодо визнання дій неправомірними;

-що саме свідок ОСОБА_7 надавала головуючому судді у вказаній справі для огляду з твердженням того, що саме оглядуваний документ є постановою про накладення арешту на обладнання;

-за які напрямки відповідав кожен член комісії службової перевірки при написанні висновку;

-яким чином і хто давав оцінку поясненням ОСОБА_6 про накладення арешту на обладнання та відсутності відповідних процесуальних документів з даного приводу в матеріалах кримінальної справи.

З контекстного аналізу ст. ст. 284, 303, 304 КПК України рішення слідчого, прокурора на досудовому провадженні про закриття кримінального провадження, про що приймається відповідна постанова, може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, а у разі прийняття рішення прокурором також підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, протягом десяти днів з дня отримання особою копії постанови.

У судовому засіданні скаржник підтримала вимоги і просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження. Крім того, на підтвердження поверховості проведеного досудового слідства для долучення до матеріалів судової справи надала протокол опису майна, на яке накладено арешт від 02 жовтня 2007 року, що не підписаний учасником ОСОБА_8 та понятими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про який згадується у постанові про закриття кримінального провадження, однак не долучено до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор повідомив, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КПК України, а досудове розслідування проведено в рамках кримінального процесуального законодавства.

Вивчивши скаргу, долучені до неї документи, копії матеріалів кримінального провадження № 0000009, заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у розгляді скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з кримінального провадження №0000009 слідчим суддею встановлено, що 12 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про можливе вчинення членами колегії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження №0000009, скерованого прокуратурою Закарпатської області супровідним листом від 24.05.2016 року за №17/7-2098-16 слідчому судді, постановою прокурора ОСОБА_14 від 22 лютого 2016 року в одне провадження об`єднано матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР №0000009 від 12.01.2016, та матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР №00000033 від 19.02.2016.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 29 лютого 2016 року, прийнятою слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 , кримінальне провадження про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР №0000009 від 12.01.2016, за заявами ОСОБА_3 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю у діянні складу кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження передбачає як висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи, так і ретельне виявлення та перевірку обставин, що викривають чи виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У розумінні ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При цьому, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження відомості за заявою ОСОБА_3 внесені про можливе вчинення членами колегії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, однак матеріали кримінального провадження містять допити свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , а один з членів комісії, в діях якого потерпіла також припускає наявність ознак кримінального правопорушення, взагалі не викликався як свідок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч. 2 цієї статті може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Із аналізу вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі положенням ст. 110 КПК України, рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення прийнято передчасно, без надання належної правової оцінки обставинам, повідомленим потерпілою, без обґрунтування достатніми, належними та допустимими доказами. Відтак, подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :
Скаргу директора ТОВ «Віма» ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 29.02.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 29.02.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1