Справа № 438/452/16-к
Номер провадження 1-кп/438/69/2016
В И Р О К
Іменем України
05 вересня 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 31 березня 2016 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабино Самбірського району Львівської області, проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, проживає у цивільному шлюбі, не працюючого, в порядку ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 30 березня 2016 року приблизно

о 22 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу будинку № 20 по вул. Грушевського в м. Бориславі Львівської області, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , де із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс останньому один удар ногою та один удар рукою в обличчя, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді рани на спинці носа посередині, яке згідно висновку експерта № 173 від 31 березня 2016 року по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження, після чого маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки «Samsung E1081» вартістю 220 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 15 гривень, грошовими коштами в сумі 580 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 815 гривень, після чого маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном як власним, пішов у невідомому напрямі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в подальшому визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та показав, що близько 22 години 30 березня 2016 року з потерпілим ОСОБА_5 розпивали спиртні напої біля магазину «Орхідея», що по вул.В.Великого у м.Бориславі. В подальшому, разом із потерпілим пішли по вул.Грушевського, розпиваючи пляшку пива «Львівське світле». В руках у потерпілого був мобільний телефон. Коли потерпілий нагнувся, обвинувачений наніс потерпілому один удар ногою та один удар рукою в обличчя. Після чого потерпілий впав. Обвинувачений забрав у потерпілого телефон та можливо гроші. Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, його винуватість у вчиненому підтверджується також зібраними та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

Із показань потерпілого ОСОБА_5 , допитаного під час судового розгляду, вбачається, що останній 30 березня 2016 року близько 22 години розпивав алкогольні напої разом із обвинуваченим ОСОБА_3 біля магазину «Орхідея», що по вул.В.Великого у м.Бориславі. Потерпілий, на прохання обвинуваченого придбав у магазині ще пляшку пива «Львівське світле». У потерпілого залишилось 580 гривень, які він тримав у руці разом з телефоном марки «Samsung E1081». Йдучи по вул.Грушевського, обвинувачений зненацька напав на потерпілого, почав шарпати за одяг, двічі вдарив потерпілого рукою та ногою в обличчя. Потерпілий впав. В цей момент обвинувачений забрав в нього телефон та гроші.

Просить суд суворо не карати обвинуваченого, оскільки пробачив останнього. Майнових претензій до обвинуваченого не має;

Відповідно до висновку експерта №173 від 31 березня 2016 року, у гр-на ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани на спинці носа посередині. Вищевказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема могло виникнути 30 березня 2016 року, дією твердого тупого предмета і по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31 березня 2016 року за участі потерпілого ОСОБА_5 , під час якого відтворено обстановка події кримінального правопорушення. При цьому було зафіксовано, механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 двох ударів потерпілому ОСОБА_5 .

Даними довідки про вартість майна, зокрема мобільного телефона марки «Samsung E1081» 220 гривень та сім-карти оператора «МТС» - 15 гривень.

Оглядом під час судового розгляду речового доказу компакт диска марки «VS» CD-R відеозображення вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 відносно потерпілого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а саме грабежу поєднаного з насильством.

Таким чином, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчинені грабежу, тобто відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повністю підтверджується сукупністю вищевикладених доказів, які суд бере до уваги при винесенні вироку.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема те, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання, за вчинення грабежу, судом не вбачається. Оскільки судом при розгляді справи встановлено, що обвинувачений під час досудового розслідквання відмовився від дачі показів, зіславшись на ст.63 Конституції України. Крім цього під час судового розгляду вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнавав частково і лише після перегляду під час судового розгляду речового доказу компакт диска із відеозображенням події кримінального правопорушення, визнапв вину повністю, що виключає критичність ним своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. Тому, така поведінка обвинуваченого і його відношення не свідчить про визнання обвинуваченим вини, виявлення жалю з приводу вчиненого, а тому не є щирим каяттям та активним сприянням у розкритті злочину, передбаченими п.1 ч.1 ст.66 КК України і не можуть бути визнані обставинами, які пом`якшують покарання.

Відтак відсутні підстави, визначені ст.66 КК України, для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, запропонованої стороною захисту.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, в порядку ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого про необхідність обрання обвинуваченому найбільш м`якого покарання, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання на рівні мінімальної межі санкції інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабино Самбірського району Львівської області визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з тримання особи під вартою, як запобіжний захід, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Бориславського міського суду від «01» квітня 2016 року на стадії досудового розслідування, з моменту затримання, а саме з 01 години 40 хвилин 31 березня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 року по день ухвалення вироку 05 вересня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ компакт диска марки «VS» CD-R залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1