УХВАЛА

Справа № 569/9383/16-к

27 липня 2016 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання начальника відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_2 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_2 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме кошти та цінності, що знаходяться на її банківських рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, зокрема, на платіжних картках № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 05.01.2016р. внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Протягом 2014-2016 рр. в м. Рівне, особи, що представляють за дорученням ТОВ «Лізингова компанія ЕТАЛОН», за попередньою змовою між собою, шляхом обману та зловживання довірою громадян, під приводом продажу різних товарів, заволоділи майном 14 потерпілих у великих розмірах, а саме, спричинили майнову шкоду на загальну суму 228 000 грн.

За даним фактом 05.01.2016 слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000004 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування, установлено, що до вчинення розслідуваного злочину причетна громадянка України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка за попередньою змовою із іншими співучасниками злочинів безпосередньо вчиняє шахрайські дії щодо потерпілих шляхом їх обману, а саме: здійснювала обман та зловживали довірою потерпілих клієнтів шляхом повідомлення заздалегідь неправдивих відомостей, які не зазначені в письмовому договорі та неповідомлення і не ознайомлення з відомостями зазначеними в письмовому договорі фінансового лізингу і додатках до нього про те, що 1) договір з клієнтом є договором фінансового лізингу, а не купівлі - продажу як вважає клієнт, 2) вартість транспортного засобу є значно вищою ніж та, яка зазначена в оголошенні розміщеному в Інтернеті та усно підтверджена менеджером при зустрічі з клієнтом, 3) сума коштів, яку оплачує клієнт в банку на розрахунковий рахунок ТОВ «Лізингова компанія ЕТАЛОН» є комісією за організацію договору фінансового лізингу, а не аванс або повна вартість транспортного засобу, який бажає придбати клієнт, 4) сума сплачених коштів через банк, за умовами договору, у будь-якому разі не повертається клієнту, 5) транспортний засіб, за умовами письмового договору, не доставляється клієнту наступного дня після підписання договору або оплати комісії за організацію договору чи авансового платежу, 6) в додатках до договору фінансового лізингу внесені заздалегідь неправдиві відомості про вартість предмету лізингу, суми авансового платежу та комісії за організацію договору, які, насправді, з клієнтом не обумовлені та ним не погоджені,

Крім цього, у ході аналізу інформації отриманої в ходів тимчасового доступу у ПАТ КБ «Приватбанк» по розрахункових банківських рахунках ОСОБА_4 установлено, що кошти, які надходять від потерпілих внаслідок шахрайських дій надходять на рахунок цього Товариства, після чого одразу перераховуються на розрахункові рахунки одного із двох фізичних осіб підприємців, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які, в свою чергу, перераховують частину коштів для ОСОБА_4 за виконану роботу.

Так, станом на даний час, установлено, що представники ТОВ «Лізингова компанія ЕТАЛОН» в м. Рівне протягом 2014-2016 рр. шляхом обману заволоділи чужим майном у великих розмірах, що становить 420 000 грн.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 170 КПК України про те, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 є володільцем майна, а саме грошових коштів, що є речовими доказами у кримінальному провадженні і в подальшому це майно підлягає конфіскації у зв`язку із відшкодуванням потерпілим, яким завдано шкоду на суму понад 400 000 грн. тільки у Рівненській області.

Згідно аналізу інформації отриманої в ході тимчасового доступу у ПАТ КБ «Приватбанк», то безготівкові кошти за здійснений обман клієнтів надходить на рахунок ОСОБА_4 від ОСОБА_5 або ОСОБА_7 на її рахунки відкриті у банках ПАТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_4 , якій присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема, на платіжних картках № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , мають значення для досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, оскільки щодо даних коштів, рахунків існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна та з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Завданням арешту майна у вигляді коштів і цінностей, що знаходяться на банківських рахунках, є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки не вжиття заходів щодо арешту цього майна може призвести до вказаних наслідків, зважаючи на зацікавленість ОСОБА_4 у тому, щоб вчинити вищевказані дії, що можуть перешкодити проведення досудового розслідування та забезпечення відшкодування шкоди і конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Враховуючи вказане, що то фізичною особою в якості третьої особи, яка є законним користувачем даного майна є ОСОБА_4 .

В разі повідомлення власника майна, а саме ОСОБА_4 , про наміри накласти арешт на її майно, вона може перереєструвати таке майно на інших осіб або іншим чином унеможливити накладення на нього арешту. Тому, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, у зв`язку з тим, що це є необхідним для забезпечення арешту майна, враховуючи, що воно не було тимчасово вилучене, прошу здійснити розгляд даного клопотання без виклику власника майна, тобто ОСОБА_4 .

Таким чином, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п.7 ч. 2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.
В частині 10 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи те, що начальником відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 доведено, що майно третьої особи ОСОБА_4 є доказом злочину, а також відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно третьої особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме кошти та цінності, що знаходяться на її банківських рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, зокрема на платіжних картках № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя