Провадження № 1-кс/344/4576/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції ОСОБА_6 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження №0000012 від 27.02.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликався на зазначені у ній обставини. Крім цього зазначив, що старшим слідчим ОСОБА_6 передчасно винесено постанову про закриття провадження, а постанова підлягає скасуванню, оскільки під час досудового розслідування слідчим не досліджено всіх обставин, не взято до уваги висновків судово-медичних експертиз, які вказують на те, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 відносяться до середнього ступеня тяжкості та могли утворитися від дії тупим твердим предметом, не встановлено хто це зробив і в який спосіб, не проведено впізнання особи.

Адвокат ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини, просили скаргу задовольнити.

Прокурор заперечив доводи скарги, звертаючи увагу на її безпідставність, оскільки слідство проведено в повному обсязі, в т.ч. з врахуванням ухвали слідчого судді, і висновки в оскаржуваній постанові про закриття провадження, є обґрунтованими.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Згідно ст.. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції ОСОБА_6 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження №0000012 від 27.02.2015 року постановлено закрити кримінальне провадження №0000012 від 27.02.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з оглянутих слідчим суддею матеріалів кримінального провадження №0000012 від 27.02.2015 року, прокуратурою Сихівського району м.Львова 27.02.2015 року було внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про те, що 19.02.2015р. працівники міського відділу міліції м.Івано-Франківська нанесли останньому тілесні ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Встановлено слідством, що 19.02.2015 року приблизно о 12 год. на вул.Галицька в м.Івано-Франківську троє працівників УМВС в області з автомобіля «Фольсфаген Пасат В5» витягували осіб, що в ньому знаходилися - Левицького та ще 2 осіб яких із застосуванням фізичної сили поклали на асфальт обличчям до низу, заклавши руки за спину із застосуванням кайданок, та утримували до приїзду слідчо-оперативної групи Івано-Фраківського МВ УМВС в області для процесуального оформлення затримання. Внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Як стверджував потерпілий ОСОБА_4 в своїх показаннях, при витягуванні його з автомобіля, невідома особа вдарила його кийком по голові, після чого він втратив свідомість. Як прийшов до себе, зрозумів, що лежить на землі (асфальті) обличчям до низу, руки за спиною були в наручниках. Після чого потерпілого та інших осіб було доставлено в міськвідділ міліції, та на прохання ОСОБА_4 про погане самопочуття, його відвезли в лікарню для огляду лікарем.

Щодо огляду лікарем ОСОБА_4 в день затримання, був визначений діагнозом за 19.02.2015р. «Закрита черепно-мозкова травма.Струс головного мозку.Забій грудної клітини справа».

В матеріалах кримінального провадження є наявна також і довідка міського травматологічного пункту №2 м.Львів про огляд 24.02.2015р. ОСОБА_4 з визначеним діагнозом за місцем проживання (повторне звернення), який спрямований на амбулаторне лікування, так як від госпіталізації той відмовився.

Під час досудового розслідування було задано запитання постановою слідчого від 09.04.2015р. на експертизу, в т.ч. який характер тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , механізм їх утворення, чи могли вони утворитись на голові внаслідок удару гумовим кийком чи внаслідок падіння особи з висоти власного росту на тверду поверхню.

На підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи, було видано експертний висновок від 09.07.2015р. та висновок комісійної експертизи від 06.08.2015р., в яких зазначено про виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (забій грудної клітини справа не підтверджено), які утворилися від дії тупих твердих предметів, що могли утворитися як при нанесенні ударів в ділянку обличчя твердими тупими предметами, так і при ударах вказаними ділянками тіла до таких, садна утворилися від ударно-дотичної чи ковзної дії тупих твердих предметів в ділянку обличчя. Питання слідчого «чи могли виявлені тілесні ушкодження утворитися внаслідок падіння ОСОБА_4 з висоти власного росту на тверду поверхню», є ситуаційне і відповідь можлива експертизи після протоколу слідчого експерименту.

29.06.2016 року, на вимогу ухвали слідчого судді від 18.03.2016р. про скасування постанови про закриття кримінального провадження, був проведений слідчий експеримент, яким проведено відтворення подій саме потерпілим, а саме те що коли його почали витягувати з автомобіля, оскільки він повідомив про те що застряг, в цей час відчув удар в лобну ділянку голови тупим предметом схожим на його думку на короткий кийок, внаслідок чого втратив свідомість і коли отямився був уже на асфальті головою вниз.

Слідчим в ході досудового слідства встановлено, про що вказано і в оскаржуваній постанові, що застосування гумового кийка до ОСОБА_4 жодним з допитаних свідків (працівників міліції) не було, а тому не здобуто переконливих доказів наявних у матеріалах провадження, які підтверджують наявність у діях працівників міліції ознак кримінального правопорушення (щодо нанесення потерпілому удару по голові кийком).

Згідно з частиною 1 статті 375 КК України перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб передбачено покарання.

Дії, передбачені частиною першою ст..375 КК України, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, передбачене покарання за ч. 2 статті 375 КК України.

Об`єктивну сторону перевищення влади або службових повноважень складає сукупність трьох ознак: 1) вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень; 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам або інтересам або тяжких наслідків; 3) причинний зв`язок між дією і наслідками.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу на те, що в рамках даного кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 працівниками міліції, в зв`язку з невиконанням їх вказівок про вихід потерпілого з автомобіля. Інші належні докази, які б підтверджували неправомірність дій працівників міліції по відношенню до ОСОБА_4 сторона потерпілого не надавала.

За висновком слідчого судді при розгляді даної скарги з підстав які зазначені в скарзі, в рамках даного кримінального провадження слідчим було вжито всіх процесуальних заходів, здобуто всі можливі докази, які могли бути досліджені в цьому провадженні.

При цьому, слідчому судді скаржник не довів наявність клопотань потерпілого чи його адвоката про проведення такої слідчої дії як впізнання особи, про що наголошено в скарзі, тому такі доводи щодо непроведення такої слідчої дії на вимогу потерпілого є голослівними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

З врахуванням вищевказаного, слідчий судя приходить до переконання що досудовим слідством не здобуто переконливих доказів, які підтверджують наявність у діях працівників міліції ознак кримінального правопорушення.

За вимогами ст..110 (ч.5) КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Дана постанова відповідає вимогам ст..110 КПК України.

Також в засіданні встановлено, що на розгляді в Івано-Франківському суді перебуває кримінальна справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за ч.3,4,5 ст.185 КК України.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже слідчим суддею встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 не доведено обґрунтованість поданої скаргу, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області радника юстиції ОСОБА_6 від 30.06..2016 року про закриття кримінального провадження №0000012 від 27.02.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1