Провадження № 11-кп/795/531/2016
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004668, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орел Російської Федерації, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітних дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав тимчасово за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.06.2008 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, 09.07.2009 року іспитовий строк скасований, направлений для відбування покарання до місць позбавлення волі;

- 31.03.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309, 70 КК України до 6 місяців арешту;

- 11.12.2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2015 року, ОСОБА_7 остаточно до відбуття призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховується з 12 листопада 2015 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2015 року по 10 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дві дні позбавлення волі.

Мірою запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 червня 2015 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучі раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля залізничної колії по вул. Висока у м. Чернігові, шляхом ривка відкрито викрав золотий ланцюжок 585 проби вагою 4 г вартістю 5000,00 грн., золотий хрестик 585 проби вагою 3 г вартістю 1500,00 грн., що належить ОСОБА_10 , а всього відкрито викрав майна на загальну суму 6500,00 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

12.11.2015 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись біля бутіка № 77 на Центральному ринку, що за адресою: вул. Примакова,1 у м. Чернігові, відкрито викрав жіночу куртку вартістю 1300,00 грн., що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, що належало ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вчиненому повторно, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.03.2016р. змінити, кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185КК України, як таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 .

В обґрунтування своїх вимог вказав, що в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_11 стояв до нього спиною та не бачив, як він викрадав належне йому майно. Потерпілий ОСОБА_11 також пояснив, що не бачив як ОСОБА_7 викрадав належне йому майно.

Захисник ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити додаткові характеризуючи матеріали на ОСОБА_7 та повторно дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують ОСОБА_7 . Просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене покарання, шляхом визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, остаточно призначити йому покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12.11.2015 року по день оголошення ухвали Апеляційним судом Чернігівської області з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів захисник ОСОБА_8 зазначив, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і явно не справедливе через свою суворість.

Захисник ОСОБА_8 вказав, що при вирішенні питання про міру покарання судом першої інстанції не було враховано ряд обставин, що на думку захисту істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого є пом`якшуючими, а саме те, що у обвинуваченого на утриманні є малолітній син, який важко хворий та на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні, сам він є важко хворою людиною, матір похилого віку ОСОБА_7 . Також те, що обвинувачений відразу визнав вину, шкоду потерпілому відшкодував, цивільний позов не заявлявся.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили апеляційні скарги задовольнити, прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду з потерпілою ОСОБА_10 за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржується, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи захисника ОСОБА_9 щодо необхідності перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 185 КК України є необґрунтованими, оскільки як вбачається з пояснень самого обвинуваченого в суді першої інстанції, він йшов через центральний ринок, побачив куртку, надіту на манекен, продавець стояв до нього спиною, розвішував товар у бутіку та його не бачив. Він зняв манекен разом з курткою та почав йти до виходу з ринку. Потім його помітила жінка, як він зрозумів, продавець з сусіднього бутіку, крикнула продавцю. Він почав тікати, пробіг декілька метрів, потім куртку кинув. Біля центрального входу його наздогнав охоронець. Куртку він хотів подарувати дружині, в нього не було грошей щоб її купити.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є фізичною особою підприємцем, торгує на центральному ринку. Число не пам`ятає, вже завезли зимовий товар. На роботу прийшов о 8 годині. Він сидів, ремонтував манекен, потім побачив, що молодий чоловік з манекеном та його курткою побіг, звернувши на центральний ряд, він почав кричати. На центральному проході стали кричати інші люди «тримайте злодія». Потім цього молодого чоловіка привели до нього охоронці. Куртку у нього хтось забрав, куртку йому повернули. Його крики обвинувачений чув, бо почав бігти. Самого моменту, коли обвинувачений брав куртку, він не бачив, він побачив його метрів за 20, той ніс манекен перед собою. Куртка жіноча, коштувала 1350 грн. Обвинувачений при ньому признався, що взяв куртку.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що він йшов по центральному ринку, назустріч бігли два чоловіка, молодший та страшний. Той, що старше за віком, просив затримати того, що біг попереду. У нього зразу затримати не вийшло, він зіткнувся з тим, хто доганяв. Той що біг, вибіг на центральну лінію та побіг до входу на ринок, він за ним. Наздогнав його біля центрального входу. Хвилин через 5 прийшов охоронець, прибіг потерпілий, чоловік який просив догнати. Він не може сказати, що було в руках у того, який тікав. Обвинуваченого він впізнає як особу, яку затримав на центральному ринку.

Отже, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, судом не досліджувались.

Суд першої інстанції прийняв до уваги визнання обвинуваченим своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразово судимий та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, що йому інкримінують, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які вказує захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, судом враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання. Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, колегія суддів не вбачає, оскільки він вчинив тяжкі злочини, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

На підставі ст. 404КПК України, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2015 року по 26 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4