Справа № 740/5424/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1146/2016
Категорія - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворзель Київської області, громадянина України, молдованина, не одруженого, не працюючого, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 22.09.2015 року, з дня його затримання.

Цивільні позови прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 в доход міського бюджету м. Ніжина 3 891 гривню 61 коп. в рахунок відшкодування витрат комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , та 820 гривень 75 коп. в рахунок відшкодування витрат комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 4 077 гривень 16 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 34 077 гривень 16 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 815 гривень 02 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 30 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 30 815 гривень 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 в доход держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 2706 гривень 96 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.09.2015 року, близько 16 год. 48 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , в процесі сварки з ОСОБА_11 , яка сталася між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, умисно завдав один удар наявним у нього розкладним ножем ОСОБА_11 в область грудної клітки зліва, чим спричинив тяжке тілесне ушкодження, у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки зліва по переднє-пахвовій лінії, проникаюче в плевральну порожнину з напруженим гемопневмотораксом зліва, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , який в цей час знаходився біля під`їзду будинку, з мотивів особистої неприязні до потерпілого, ОСОБА_6 , наявним у нього розкладним ножем, умисно завдав ОСОБА_12 один удар в область передньої черевної стінки, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки в області лівого підребер`я, яке проникає в черевну порожнину, без ушкодження внутрішніх органів, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не прийнято, чим порушено ст.72 КК України та ст.374 КПК України та допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для зміни вироку.

Обвинувачений ОСОБА_6 також звернувся з апеляційною скаргою на вирок місцевого суду, в якій просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ч.1 ст.123 КК України.

Такі свої вимоги аргументує тим, що потерпілі надають неправдиві показання проти обвинуваченого, зазначає, що в даному випадку має місце самооборона. Наголошує, що мала місце пряма погроза його життю та здоров`ю, потерпілі перебували у нетверезому стані і почали застосовувати фізичну силу першими. Тому він лише оборонявся від нападу.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року, в якій просить вказаний вирок змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ст.123 КК України та зменшити міру кримінального покарання.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 вбачаючи, що буде над ним розправа та знаходячись в стані душевного хвилювання завдав один удар ножем ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_12 . Потерпіли самі спровокували конфліктну ситуацію, першими застосували фізичну силу і цей факт встановлений на досудовому слідстві та суді.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили їх апеляційні скарги задовольнити з вказаних у них обставин, представника потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора має бути задоволена в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в апеляційних скаргах просять перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ч.1 ст.123 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , винуватим себе, в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України, визнав частково та пояснив, що 22.09.2015 року, у другій половині дня, він зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де сидячи на лавці пив пиво. Коли він зайшов у під`їзд №1, то там до нього підійшов ОСОБА_13 , який став звинувачувати його в тому, що він справляв природні потереби в під`їзді будинку. Після цього він вийшов на вулицю, де до нього стали чіплятися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які намагалися його побити. Першим біля під`їзду будинку на нього напав ОСОБА_11 . З метою самозахисту, він вийняв з кишені складний ніж, яким вдарив ОСОБА_11 , після чого став тікати. Куди саме прийшовся удар, він не бачив. Де в той час знаходився ОСОБА_12 , він не бачив, і чи наносив він останньому удар ножем не пам`ятає.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно наносив удари потерпілим, однак лише з метою самооборони.

Проте, доводи апеляційних скарг в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні підтвердив, що 22.09.2015 року, близько 15 год. 30 хвилин, він з ОСОБА_12 виносили будівельне сміття з квартири будинку АДРЕСА_4 . Коли вони проходили повз перший під`їзд будинку АДРЕСА_3 , то почули крик чоловіка з приводу того, що ОСОБА_6 справив природні потреби у під`їзді будинку. Він зайшов у під`їзд будинку, щоб попередити конфлікт. Оскільки ОСОБА_6 поводився агресивно, то він взяв останнього за плечі та відтіснив до стіни, після чого відпустив. В цей час він відчув удар ножем в область грудей. Коли і як ОСОБА_6 наніс удар ножем ОСОБА_12 , він не бачив. Він та ОСОБА_12 не намагалися побити ОСОБА_6 .

Такі показання ОСОБА_11 в повній мірі узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який надав аналогічні пояснення і зазначив, що коли ОСОБА_6 виходив з під`їзду будинку і проходив біля нього, то він стояв поряд. І тоді він відчув як запекло в області живота та побачив у себе кров на футболці. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_6 наніс йому удар ножем. Він не бачив, коли ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_11 ножем, так як він у цей час був біля під`їзду будинку, а коли вже ОСОБА_11 вийшов з під`їзду будинку то він побачив, що останній рукою прикривав рану в області грудей.

В ході проведення слідчого експерименту, як за участю ОСОБА_11 , так і за участю ОСОБА_12 , останні розповідали та показували на місці, коли, де та при яких обставинах ОСОБА_6 заподіяв їм ножем тілесні ушкодження, що підтверджується також протоколом даної слідчої дії.

Свідка ОСОБА_14 також підтвердив обставини, на які вказують потерпілі, а саме, що 22.09.2015 року між ним та ОСОБА_6 якого він раніше знав, виникла сварка через те, що останній справив природні потреби в під`їзді будинку. Потім до них підійшли потерпілі і між ОСОБА_6 та одним із потерпілих відбулась якась розмова, але бійки не було. Потім він побачив ножове поранення у потерпілого, з яким спілкувався ОСОБА_6 . Це відбувалось у під`їзді будинку, але як саме наніс обвинувачений удар ножем він не бачив. Коли після цього він та потерпілий вийшли з під`їзду будинку, то він побачив, що у другого потерпілого також було ножове поранення, а ОСОБА_6 в цей час намагався втекти. Ніякої бійки між потерпілими та ОСОБА_6 не було.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.09.2015 року у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено ніж зі слідами речовини бурого кольору, коробку сірників зі слідами речовини бурого кольору та штани зі слідами бурого кольору, два мобільні телефони (а.п.91-92).

Із показів самого обвинуваченого вбачається, що саме цим вилученим у нього ножем він заподіяв тілесні ушкодження потерпілим.

Відповідно до висновку експерта-імунолога №186, від 06.10.2015 року (а.п.104-108), кров потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системо АВО, і в слідах на штанах вилучених у ОСОБА_6 , знайдено кров людини, походження якої від потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не виключається. З цих же підстав судовий експерт-імунолог прийшов до висновку і про можливість походження крові потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в слідах на коробці сірників, вилученій у ОСОБА_6 , яка знаходилася в кишені його одягу.

Висновком судово-медичного експерта №282 від 19.11.2015 року підтверджується (а. п.140-143), що у ОСОБА_12 мало місце одне колото-різане поранення передньої черевної стінки в області лівого підребер`я, яке проникає в черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів. Ушкодження спричинене колюче-ріжучим знаряддям на кшталт ножа за механізмом удару. Ушкодження, спричинене ОСОБА_12 , як небезпечне для життя в момент нанесення, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження могло утворитись від одного удару ножем в область черевної порожнини в момент, коли постраждалий знаходився у вертикальному положенні, а нападник проходив поряд, держачи в правій руці затиснутий ніж.

Висновком експерта №281 від 26.11.2015 року підтверджується (а.п.144-147), що у ОСОБА_11 мало місце одне колото-різане поранення грудної клітки зліва по переднє-паховій лінії, проникаюче в плевральну порожнину з напруженим гемопневмотораксом зліва. Ушкодження спричинене колюче-ріжучим знаряддям на кшталт ножа за механізмом удару. Ушкодження, спричинене ОСОБА_11 , як небезпечне для життя в момент нанесення, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження могло утворитись від одного удару ножем в момент, коли постраждалий і нападник, ймовірніше за все, знаходились у вертикальному положенні і були звернені обличчям одне до одного.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_11 в повній мірі відповідають показанням потерпілого ОСОБА_12 та поясненням свідка ОСОБА_14 , а також узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз проведених по справі і спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що він захищався.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 стосовно того, що обвинувачений захищався і їх вимоги перекваліфікувати дії останнього з ч.1 ст.121 КК України на ч.1 ст.123 КК України, мовляв, що ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження потерпілим перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, не знайшли свого підтвердження.

Місцевим судом під час розгляду справи проаналізовано та надано оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що він оборонявся, а саме пояснення обвинуваченого з приводу того, що удари ножем потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він наніс захищаючись від них, не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду належними та допустимими доказами. Будь-які об`єктивні дані, які свідчать про протиправні дії відносно обвинуваченого з боку потерпілих відсутні, пояснення обвинуваченого з цього приводу спростовуються не тільки показаннями потерпілих, але і свідка, відсутні також дані про наявність у обвинуваченого будь-яких тілесних ушкоджень.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погоджується та не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, що за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра він не перебуває, що на протязі року він до адміністративної відповідальності не притягувався.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого щодо застосування відносно обвинуваченого ч.5 ст. 72 КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 було затримано 22.09.2015 року (а.п.91) і ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2015 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів вважає за необхідне зарахувати строк тимчасового тримання під вартою ОСОБА_6 починаючи з 22.09.2015 року по дату винесення даної ухвали у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_15 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 22 вересня 2015 року по 10 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4