"12" серпня 2016 р. Справа № 363/2724/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000757 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 17.03.2005 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України

В С Т А Н О В И В:
19.07.2016 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт складений у вказаному кримінальному провадженні слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , затверджений прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.07.2016 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000757, щодо ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку за можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора та обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засіданні погодився з думкою прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не належним чином викладено формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

А тому формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, указує на те, що при складанні обвинувального акту слідчим, прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення за своїм змістом не є тотожними поняттями оскільки формулювання обвинувачення хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення у вчинення якого обвинувачується особа у даному випадку кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Крім того, в формулюванні обвинувачення не зазначено, в чому саме полягає заподіяна істотна шкода, як це передбачено ч. 1 ст. 249 КК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52 та рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Отже, без висунутого конкретизованого обвинувачення щодо ОСОБА_4 , у випадку постановлення судом будь-якого виду вироку за результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у тому вигляді, в якому поданий обвинувальний акт до суду, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист, а ухвалення судового рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог процесуального права.

Крім того, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, зокрема, в ньому слідчим який склав реєстр матеріалів досудового розслідування, «внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000757» включено в перелік прийнятих в ході досудового розслідування процесуальні рішення, хоча внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є процесуальною дією, а не рішенням, у відповідності до вимог ст. 110 КПК України.

Враховуючи вище зазначене та беручи до уваги, що органами досудового розслідування не дотримано вимог ст. 291 КПК України при направленні до суду обвинувального акту, суд вважає що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000757, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України повернути прокурору.

Копію ухвали негайно направити прокурору для усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1