АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/658/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
інспектора КВІ ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження № 11-кп/790/658/16 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 ,-
Цією ухвалою задоволено подання начальника Комінтернівського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, не працюючої, раніше судимої 12.11.2014 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, -
та засуджена направлена для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 1 рік.
Як встановив суд, 23 січня 2015 року засуджена ОСОБА_7 була поставлена на облік кримінально-виконавчою інспекцією Комінтернівського району м. Харкова, де вона дала підписку про ознайомлення з вимогами законодавства щодо правових наслідків порушення громадського порядку та вчинення нового злочину, а також їй було роз`яснені покладені на неї судом обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Однак, ОСОБА_7 в період іспитового строку притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про її небажання встати на шлях виправлення та перевиховання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України було закрито у зв`язку з проходженням курсу лікування від наркоманії.
Не погодившись з рішенням суду засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та залишити судове рішення про застосування до неї ст. 75 КК України без зміни, посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував дані про її особу та сім`ю, а саме те, що в обвинуваченої є малолітня дитина та мати похилого віку, які потребують постійного нагляду та матеріальної допомоги, на даний час вона постійно працює та є єдиною, хто забезпечує матеріально її родину.
Заслухавши доповідача, вислухавши засуджену, яка підтримала апеляційну скаргу, вислухавши захисника в обґрунтування доводів апеляції, а також вислухавши прокурора та представника КВІ про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши наявні матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Між тим, як вбачається з змісту мотивувальної частині ухвали, суд першої інстанції однобічно надав оцінку доказам по справі та не прийняв до уваги докази, які, на думку засудженої ОСОБА_7 , свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні подання начальника Комінтернівського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області.
Матеріалами провадження встановлюється, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на один рік та з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Як вбачається також з матеріалів провадження, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та кримінальне провадження відносно неї за ч. 1 ст. 309 КК України закрито у зв`язку з добровільним проходженням курсу лікування від наркоманії.
В той же час, ухвалою цього ж суду від 21 січня 2016 року її було направлено в місця позбавлення волі строком на 1 рік для відбування покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року, оскільки вона в період іспитового строку притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про її небажання встати на шлях виправлення та перевиховання.
Інших підстав для прийняття такого рішення суд першої інстанції не встановив та, як слідство цього, в ухвалі не навів.
В апеляційній скарзі засуджена стверджує, що суд не в повній мірі врахував дані про її особу та сім`ю, а саме те, що в обвинуваченої є малолітня дитина та мати похилого віку, які потребують постійного нагляду та матеріальної допомоги, на даний час вона постійно працює та є єдиною, хто забезпечує матеріально її родину.
Перевіряючи таке твердження засудженої, колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Однак, матеріали провадження не містять даних про те, що засуджена ОСОБА_7 не виконувала покладені на неї передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки або систематично вчиняла правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.
Відсутні посилання на наявність таких обставин і в поданні начальника Комінтернівського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що факт звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, сам по собі, в силу ст. 78 КК України є непереконливим для направлення її для відбування призначеного покарання, враховуючи зазначені вище докази у їх сукупності щодо даних про особу засудженої, яка добровільно пройшла курс лікування від наркоманії.
За таких даних, колегія суддів скасовує ухвалу суду та ухвалює нове рішення, яким відмовляє у задоволенні подання начальника Комінтернівського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати.
Відмовити у задоволенні подання начальника Комінтернівського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 та про направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі.
Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення.
Головуючий суддя
Судді