Ухвала
іменем україни
15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000414 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_5
в с т а н о в и л а:
вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Старовишневецьке Синельниківського
району Дніпропетровської області,
громадянина України, мешканця

АДРЕСА_1 , раніше
судимого:
- вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від його відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України;

та
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше
судимого:
- вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від його відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України;

засуджено, кожного окремо, за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі частин 1, 4 статті 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та за сукупністю злочинів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному окремо, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожний окремо, звільнені від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на них обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винуватими та засуджені за наступних обставин.

У травні 2014 року, точної дати слідством встановити не виявилось можливим, ОСОБА_10 разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вживали алкогольні напої в приміщенні старої комори по вул. Леніна, с. Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області. В цей час, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинити крадіжку металевих виробів з приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по вул. Леніна, 3-а, в с. Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погодилися на вказану пропозицію та розподілили між собою ролі, згідно яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_11 повинні були проникнути у середину Храму, а ОСОБА_10 повинен був залишитися на вулиці та приймати через вікно викрадене.

В цей же день, о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли по АДРЕСА_2 до території Храму, де ОСОБА_11 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, шляхом зриву фанерного листа, який закривав вікно, - проникли до приміщення Храму, а ОСОБА_10 залишився на вулиці. Перебуваючи в приміщенні Храму, ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не усвідомлює їх протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб умисно, таємно, з корисних спонукань викрали чуже майно та передали ОСОБА_13 . Всього було викрадено на загальну суму 251,21 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції належним чином не перевірені доводи прокурора в частині вмотивованості звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням та своїх висновків належним чином не мотивував.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та вважає ухвалу апеляційного суду законною та обґрунтованою, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_16 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, кваліфікація їх дій за частиною 3 статті 185 КК України та правила призначення покарання в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Доводи касаційної скарги прокурора про допущенні судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, призначаючи засудженим, кожному окремо, остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції врахував те, що вони вчинили кримінальне правопорушення, яке є тяжким, дані про їх особу, які не працюють, за місцем проживання характеризуються посередньо, обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та сприяння у розкритті кримінального правопорушення шляхом дачі правдивих та послідовних показань.

Не погоджуючись з таким вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій ставив вимогу про ухвалення нового вироку, яким вважав за необхідне кожному із засуджених призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, а вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року ухвалити до самостійного виконання.

Суд апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги прокурора не підтвердив з огляду на те, що вони стосуються повторного врахування обставин, які враховувалися при кваліфікації дій засуджених та при призначенні покарання. Тоді як, наведені ним дані про особи засуджених вони не перебувають в зареєстрованому шлюбі та не мають дітей, визнані колегією суддів такими, що обтяжують покарання.

Такі ж обставини відображенні і у касаційній скарзі, як доводи на підтвердження незаконності і необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції.

Проте, колегія суддів не може з ними погодитися оскільки зазначені доводи прокурора не спростовують справедливість призначення засудженим покарання та визначення форми його відбування.

Сам же апеляційний розгляд проведений у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК України.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, призначене засудженим покарання є таким, що визначене у відповідності до вимог статей 50, 65, 75 КК України, та є справедливим, висновки про що належним чином вмотивовані, а відтак касаційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3