Провадження № 1-в/592/12/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, засудженого 04.06.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до восьми років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника СВК 116 ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
16.12.2015 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що за час відбуття покарання працював слюсарем ремонтником у котельні, навчався у Сумському навчальному центрі та має два заохочення.
Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого та просила задовольнити, в зв`язку з тим, що останній має два заохочення та довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник Сумської виправної колонії УДПтСУ в Сумській област (надалі-СВК) ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що засуджений характеризується посередньо, динамики виправлення не має, що свідчить про те , що своє виправлення не довів. Вважає, що умовне-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання є передчасним, і просить у задоволенні клопотання відмовити.
Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення. Вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була послідовна та позитивна протягом тривалого часу, тому вважає , що засуджений тільки стає на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника СВК та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до восьми років позбавлення волі
Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_3 є умисним особливо тяжким.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше трьох чвертей строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

Відповідно до наданої СВК інформації початок строку відбування покарання - 04.12.2009 р., кінець строку відбування покарання -04.12.2017 року. Станом на 09.03.2016 р. засуджений ОСОБА_3 відбув більш ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.
Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .
Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З характеристики від 08.02.2016 р., яка міститься в матеріалах провадження вбачається, що засуджений характеризується посередньо, стає на шлях виправлення, на виробництві установи не працевлаштований
З характеристик, які знаходяться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що за період з 2010 року по 2014 рік, засуджений характеризувався посередньо, на виробництві установи був працевлаштований до бригади огородником різноробочим, днювальним та до суспільно-корисної праці.За характером спокійний, товариський, не кофліктний, стає на шлях виправлення. За характеризуючими висновками засуджений стає на шлях виправлення. Згідно даним характеристик від 10.12.2015 року засуджений ОСОБА_3 не працевлаштований, однак приймав участь у заготовленні продуктів харчування (овочів) для їдальні колонії, за що має два заохочення, характеризується як особа, яка став на шлях виправлення.
Однак, за висновком характеристики від 08.02.2016 року засуджений ОСОБА_3 знову тільки стає на шлях виправлення, не працевлаштований, характеризується посередньо, спокійний, врівноважений, тактовний, приймає участь у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених. Стягнень та заохочень не має.
Згідно опитувального листа щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України вбачається , що із дев`яти керівників служб установи СВК дев`ять вважають, що він не заслуговує застосування до нього ст. 81 КК України.
Згідно даним довідок СВК, за 2015-2016 роки засуджений ОСОБА_3 не працював, заробітна плата не нараховувалась. Має два два заохочення: у 2011р., 2012, роках за сумлінне відношення до праці.
Не зважаючи на те, що згідно вироку ОСОБА_3 має непогашений позов на загальну суму 80000 грн., останній відмовився від застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, тобто заміни невідбутої частини покарання більш мяким.
Після повного та всебічного вивчення даних про засудженогоОСОБА_3 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, характеристиках за весь час відбування покарання, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим трьох чвертей призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочини, у поведінці та ставленні до праці засудженого з"явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення. Однак, позитивні зрушення настали після фактичного відбуття засудженим трьох четвертей позбавлення волі, тобто тривають досить незначний час в порівнянні з призначеним за вироком суду строком покарання та фактично відбутою частиною покарання. Зазначені в характеристиках дані про характер та поведінку засудженого, зокрема про можливість свідомого дотримання ним загальних норм поведінки, свідчать про те, що цілі покарання в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду, не досягнуті, а засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2010 року за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строком вісім років - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Повний текст ухвали складений 11 березня 2016 року .

Суддя ОСОБА_1