Справа 688/1781/16-к
№ 1-кп/688/74/16
Вирок
Іменем України

23 травня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

кримінальне провадження № 001088, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 жовтня 2015 року,

по обвинуваченню ОСОБА_9 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дубіївка Шепетівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з освітою неповною середньою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;

В С Т А Н О В И В:
03.10.2015 року близько 19 години ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21102», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , рухаючись по проїзній частині автодороги по вул. Ватутіна в с. Дубіївка Шепетівського району Хмельницької області у напрямку автодороги Р-49 зі сполученням Шепетівка Новоград Волинський, неподалік Дубіївської ЗОШ, допустив виїзд на праве узбіччя та в порушення вимог пунктів 1.5, 1.10, 2.3(б),10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно яких:

п.1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків;

п.1.10 терміни, що наведені у цих правилах, мають таке значення:

проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

2. Обов`язки і права водії механічних транспортних засобів:

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу та не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

10. Початок руху та зміна його напрямку:

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

12. Швидкість руху:

12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

П.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

13. Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд

п.13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

П.13.3 Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, та виявивши пішохода, яка стояла на узбіччі дороги, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив всіх заходів для безпечного об`їзду перешкоди, не зменшив швидкості і не зупинився, продовжив рух з попередньою швидкістю та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка стояла на правому узбіччі дороги на відстані 0,5 м від краю проїзної частини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний водій автомобіля марки «ВАЗ 21102» ОСОБА_8 , пішохід ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 445 від 08.10.2015 року, наданого за результатами проведеної судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки правого передпліччя, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та синця на задньо-зовнішній поверхні правого стегна, яке належить до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 на початку судового засідання свою вину не визнав, але в подальшому при розгляді справи обвинувачений визнав себе винним повністю у вчиненні описаного вище злочину.

ОСОБА_11 суду показав, що 03.10.2015 року перебував в с. Дубіївка на весіллі своїх родичів, яке відбувалося в приміщенні столової закритої Дубіївської середньої школи. Ввечері, близько 18 - 19 години поїхав на автомобілі разом зі своїм братом ОСОБА_12 до будинку своїх батьків, який знаходиться в центрі с. Дубіївка. Коли повертався до школи на весілля, рухаючись зі швидкістю 30-40 км/год, заздалегідь побачив автомобіль марки «Бус», білого кольору, який рухався по автодорозі йому назустріч. За метрів 50 на правому узбіччі дороги побачив ОСОБА_13 з дитячою коляскою. На вулиці було дуже людно, багато дітей було, а тому, щоб розминутися з грузовим автомобілем, він знизив швидкість до 5 км/год. За 2-3 м побачив потерпілу, яка спочатку присіла перед дитячою коляскою, а потім підвелась перед автомобілем і в цей момент він зачепив потерпілу передньою частиною капота автомобіля, від чого ОСОБА_5 опинилась на поверхні передньої частини капота, він різко загальмував і вона злетіла з капота на землю. Його брат вийшов з машини, допоміг потерпілій піднятися, вона казала, що в неї рука «пече». Спочатку вона відмовилась від лікарської допомоги та від виклику до міліції, а на другий день подзвонила до його сестри і повідомила, що в лікарні на руку наклали гіпсову пов`язку. Стверджує, що перебував у тверезому стані, оскільки 12 років не вживає спиртних напоїв. На даний час погоджується відшкодувати потерпілій за спричинення моральної та матеріальні шкоди в сумі 20 000 грн. Звертаючись до суду з останнім словом, визнав себе повністю винуватим у вчиненні злочину і просив пробачення у потерпілої.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину підтверджується також й іншими доказами, дослідженими і перевіреними в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 03.10.2015 року перебувала на весіллі, яке відбувалося в приміщенні столової закритої Дубіївської середньої школи. У вечірній час пішла до своєї домівки, щоб по господарству зробити деякі роботи, близько 19 години поверталася до приміщення школи і необхідно було перейти дорогу, по якій з лівої від неї сторони рухався автомобіль марки «Бус». На узбіччі побачила ОСОБА_13 , яка стояла на узбіччі дороги з дитячою коляскою, в якій знаходилася дитина. Вона підійшла до ОСОБА_13 і сказала, щоб та зійшла з дороги, бо іде автомашина. Вони зійшли на узбіччя і більше вона нічого не пам`ятає, тільки «опам`яталась» коли піднімалася з землі і дуже боліла рука. Але сказала, щоб ні швидку допомогу, ні міліцію не викликати. Але вранці на другий день звернулася до лікарні за медичною допомогою, оскільки дуже боліла рука. На теперішній час рука болить, необхідна операція. Позовні вимоги, заявлені під час підготовчого судового засідання в сумі: матеріальної шкоди в розмірі 4 343,75 грн. та моральної шкоди в 50 000 грн., за надання правової допомоги в сумі 6 000 грн., підтримала, однак змінила, зменшив до 20 000 грн. за спричинення їй моральної і матеріальної шкоди. Визнає, що обвинувачений сплатив їй 200 грн.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 03.10.2015 року перебував на весіллі, яке відбувалося в приміщенні столової закритої Дубіївської середньої школи. У вечірній час близько 18 год. -18 год. 30 хв. разом зі своїм братом на автомобілі марки «ВАЗ» поверталися від будинку своїх батьків, що розташований у центрі села Дубіївка, до приміщення столової, де відбувалося весілля. Брат рухався зі швидкістю 30- 40 км/год. Назустріч рухався автомобіль марки «Бус» білого кольору. Щоб розминутися з бусом, брат зменшив швидкість і в`їхав на узбіччя, на ґрунтовку. Коли розминулися з бусом, побачив, що на капот їхнього автомобіля з правої сторони «влетіла» потерпіла. Він крикнув братові, що «ми зачіпили ОСОБА_14 », машину зразу ж зупинили. Він допоміг потерпілій піднятися з землі, вона не просила викликати швидку допомогу та міліцію. Вважає, що зустрічний автомобіль, можливо, «засліпив» очі водію, і тому трапилися така подія.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 03.10.2015 року у вечірній час, перебуваючи на узбіччі проїзної частини дороги неподалік закритої Дубіївської школи, що по вул. Ватутіна, 26, бачила як ОСОБА_5 збив автомобіль бордового кольору марки «ВАЗ», яким керував ОСОБА_8 : ОСОБА_5 стояла на узбіччі, а автомобіль збив її, вдарив в праву сторону, від чого вона впала на капот, її відкинуло, і вона впала з капота на землю, а вони поїхали далі. Вона ( ОСОБА_13 ) покинула коляску з дитиною і побігла за ними, наздогнала і закричала до них «Що ви наробили? Ви ОСОБА_14 збили!» Вони проїхали ще трохи і зупинилися. ОСОБА_12 та вона допомогли потерпілій піднятися з землі. Пояснює, що дуже злякалась, бо машина могла наїхати на неї з дитиною.

Дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться у матеріалах даного кримінального провадження:

даними протоколу огляду місця події від 05.10.2015 року з фототаблицями, яким є частина вулиці Ватутіна в с. Дубіївка Шепетівського району Хмелницької області, яким є місце скоєння злочину (а.с.7-8);

даними висновку експерта № 445 від 06.10.2015 р.- 08.10.2015 р. про проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у потерпілої виявлені такі тілесні ушкодження: а) синець на задньо-зовнійшній поверхні правого стегна, яке належить до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

б) закритий перелом променевої кістки правого передпліччя, яке належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє тривалий розлад здоров`я (а.с.15-16);

даними протоколу огляду транспортного засобу від 18.11.2015 року з фототаблицями, відповідно до якого будь-яких слідів та речових доказів на поверхні кузова автомобіля марки «ВАЗ 21102», д.н. НОМЕР_2 , виявлено не було (а.с.33-36);

даними протоколу слідчого експерименту від 08.12.2015 року з фототаблицями з участю потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого остання розповіла та показала на місці про обставини наїзду на неї автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 , яке трапилося 03.10.2015 року (а.с.39-44);

даними висновку про проведення судової автотехнічної експертизи № 499А від 29.01.2016 року, відповідно до якої:

1.в заданій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ -21102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен діяти відповідно до вимог п.п. 1,10, 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України;

2. при заданих слідством обставинах пригоди, водій автомобіля ВАЗ -21102, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , виконуючи вимоги п.п. 1.10, 10.1 Правил дорожнього руху України, мав можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , що стояла за межами проїзної частини, а саме на правому узбіччі відносно напрямку руху вказаного автомобіля (а.с. 48-50);

даними довідки за підписом Головного лікаря Шепетівської центральної районної лікарні № 37 від 24.03.2016 року про те, що гр. ОСОБА_5 04.10.2015 року поступила у відділення невідкладної медичної допомоги з діагнозом: перелом правої променевої кістки. Надана допомога у вигляді гіпсової пов`язки (за власні кошти хворої). Лікування амбулаторне.

Висновком експерта № 445 від 06.10.2015 р.- 08.10.2015 р. про проведення судово-медичної експертизи підтверджено, що у потерпілої виявлені такі тілесні ушкодження: а) синець на задньо-зовнійшній поверхні правого стегна, яке належить до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.; дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета, яким могла бути виступаюча частина кузова автомобіля, що рухався;

б) закритий перелом променевої кістки правого передпліччя, яке належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє тривалий розлад здоров`я; дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета або при падінні та ударі об такий, могло виникнути внаслідок падіння на витягнуту руку після зіткнення автомобіля з тілом, з послідуючим відкиданням тіла на тверде покриття.

Таким чином, за висновками судово-медичних експертиз, проведених по даній справі, даними довідок з медичних установ, де проходила лікування потерпіла, показаннями свідків, підтверджується, що в результаті створення аварійної обстановки наїзду автомобільного транспорту під керуванням водія ОСОБА_8 на потерпілу, останній спричинено тілесні ушкодження, що підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Невиконання водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 1.5, 1.10, 2.3 (б),10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням 03.10.2015 року даної дорожньо-транспортної події та її наслідками,що настали у вигляді отриманих пішоходом ОСОБА_5 зазначених тілесних ушкоджень.

Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особливості, особу обвинуваченого, зокрема характеристики, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

ОСОБА_8 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, проводить догляд за батьком, інвалідом першої групи, працьовитий, користується повагою серед односельчан, на обліку у лікарів психіатра та невропатолога не перебуває, разом з тим, не має постійного місця роботи.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Пом`якшуючими його покарання обставинами є те, що він щиро розкаюється у вчиненому, визнав свою вину у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_8 в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, з урахуванням наведених вище даних, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивні дані щодо особи винного.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, належить визнати щире каяття, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальних збитків. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для забезпечення досягнення мети покарання, ОСОБА_8 належить призначити основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, оскільки призначення покарання у виді штрафу поставить обвинуваченого та його сім`ю у важкий матеріальний стан.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд дійшов висновку про про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому вважає необхідним звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
Що стосується призначення додаткового покарання, у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, то, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин події ДТП, пов`язаних з порушенням ОСОБА_8 . Правил Дорожнього руху України та їх негативних наслідків суд вважає можливим не призначати додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами .

Що стосується цивільного позову, суд, з урахуванням вказівок, які містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року, зазначає наступне.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду як цивільний позивач з позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 4 343,75 грн., завдану їй моральну шкоду вона оцінила у 50 000 грн. Разом із витратами за надання правової допомоги у сумі 6 000 грн., просила стягнути з обвинуваченого 60 343 грн.
Надалі в судовому засіданні за обопільною згодою сторони узгодили матеріальну і моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_5 щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.
Як вбачається з наданих цивільним позивачем ОСОБА_5 письмових доказів щодо визначення витрат на лікування, відповідно до товарних чеків нею витрачено грошових коштів на придбання ліків та лікарських засобів: від 12.10.2015 року на суму 248,75 грн.; від 20.11.2015 року на суму 481,50 грн.; від 06.10.2015 року 1157,50 грн, а всього на суму 1 887,75 грн. Що стосується витрат на бензин, який нею було витрачено на поїздки до лікарні, то таких доказів суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги в сумі 2 450 грн. задоволенню не підлягають.
Цивільним позивачем не заперечувався той факт, що родиною обвинуваченого їй відшкодовано витрати в сумі 200 грн.
З наведеного суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 1 887,75 грн., що є витратами на придбання ліків та лікарських засобів, а також 6 000 грн., що є витратами на надання потерпілій правової допомоги адвокатом, а всього: 7 887,75 грн.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, з урахуванням всіх обставин по справі, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої 12 112 грн. моральної шкоди.
Судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 309,90 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь державив повному обсязі, оскільки повністю стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374,375 КПК України,

суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_15 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_5 7 887 (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 75 коп. матеріальної шкоди, та 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн. моральної шкоди.
Стягнути із засудженого ОСОБА_9 в дохід держави 309,90 грн. судових витрат по справі за проведення судової автотехнічної експертизи.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ 21102»д.р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: