Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
та особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в режимі відеоконференцзв`язку з Червонозаводським районним судом м. Харкова, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР), повернула особі, яка її подала.

Своє рішення про повернення скарги слідчий суддя, пославшись на положення чинного законодавства України, у тому числі Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис», а також Інструкцію з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обґрунтувала тим, що скарга в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України подається до суду у формі письмової скарги на паперовому носії в одному оригінальному примірнику за підписом особи, яка її подала або її представника.

Разом з тим, як вважає слідчий суддя, такої скарги до суду не надходило, а тому відсутні підстави вважати електронний документ скаргу ОСОБА_6 , яка надійшла до суду електронною поштою, за своїм правовим статусом та юридичною силою скаргою в розумінні положень ст. ст. 303, 304 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30.12.2015 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Генерального прокурора України внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви про скоєння колишнім керівником Головного управляння карного розшуку МВС України ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, в тому числі вимог ст.ст. 8, 9, 21, 24 КПК України.

Зокрема, як вважає скаржник, висновок слідчого судді про те, що подана ним по електронній пошті скарга не може бути прийнята як звернення до суду, суперечить Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Крім того, подана ним по електронній пошті скарга слідчому судді відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», яка не передбачає подачі скарги в письмовому вигляду в разі її направлення по електронній пошті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, ч. 2 ст. 304 КПК України, визначений вичерпний перелік обставин, які можуть служити підставою для повернення скарги, поданої в порядку ч. 1 ст. 303 цього Кодексу.

До числа таких обставин вказаний закон не відносить випадок подання відповідної скарги до суду не в письмовій, а в електронній формі, а тому слідчий суддя не мала законних підстав для повернення скарги ОСОБА_6 через те, що вона була подана у вигляді електронного документа, який надійшов до суду електронною поштою.

Посилаючись на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-ІV, слідчий суддя не врахувала тієї обставини, що відповідно до частини 1 та 2 ст. 8 вказаного Закону, юридична сила та допустимість електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Інструкцією з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ, затвердженою наказом ДСА України від 17.12.2013 № 173, на яку послалась слідчий суддя, також не передбачено, що скарги, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України повинні подаватись до суду лише у формі письмової скарги на паперовому носії в одному оригінальному примірнику за підписом особи, яка її подала або його представника.
Більш того, як вбачається з матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_6 (справа № 757/49149/15-к), які були витребувані з Печерського районного суду м. Києва, скарга останнього на бездіяльність Генерального прокурора України була зареєстрована в суді згідно вимог зазначеної вище Інструкції та по ній було здійснено автоматичне визначення слідчого судді, про що свідчить відповідний протокол.

З огляду на вказані обставини, слідчий суддя не мала жодних підстав не тільки для повернення скарги, а й для висновку про те, що електронний документ скарга ОСОБА_6 , яка надійшла до суду електронною поштою, за своїм правовим статусом та юридичною силою, не є скаргою в розумінні положень ст.ст. 303, 304 КПК України.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки повернення скарги особі, яка її подала з тих підстав, які наведені в оскаржуваній ухвалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Разом з тим, що стосується вимог скарги про зобов`язання Генерального прокурора України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_6 від 19 грудня 2015 року про скоєння колишнім керівником Головного управляння карного розшуку МВС України ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, то в цій частині вона задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно вказаної норми, підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, є не просто заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а наявність в них достатніх даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

В заяві ОСОБА_6 від 19 грудня 2015 року такі дані відсутні, оскільки в ній йде мова не про обставини вчинення кримінального правопорушення або правопорушень, які не були відомі правоохоронним органам, а про ймовірну причетність ОСОБА_8 , на думку заявника, до вбивства шістьох людей, трупи яких були виявлені на території с. Сухолеси Білоцерківського району Київської області за місцем скоєння вбивства ОСОБА_9 .

Саме по собі місце захоронення останків шістьох людей не може свідчити про причетність ОСОБА_8 до їх вбивства та проведення щодо них незаконних негласних слідчих (розшукових) дій, а тому його можлива причетність до вчинення цих злочинів повинна перевірятись в рамках тих кримінальних справ чи кримінальних проваджень, які порушувались за фактами смерті осіб, трупи яких були знайдені за місцем вбивства ОСОБА_9 , а не шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, як помилково вважає заявник.

Внесення відомостей до ЄРДР лише на підставі припущень про можливість причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, про яке особі стало відомо не особисто, а із засобів масової інформації, законом не передбачено, оскільки як за старим, так і новим КПК України, підставою для порушення кримінального провадження є наявність обставин, які вказують на вчинення злочину, передбаченого КК України, а причетність до вчинення цього злочину конкретної особи чи осіб, якщо їх не встановлено одразу, повинна перевірятись та встановлюватись в ході досудового розслідування, після порушення кримінальної справи або внесення відомостей до ЄРДР.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 набездіяльність Генерального прокурора України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та його зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі заяви заявника про злочин від 19.12.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року, якою скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернута особі, яка її подала скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 набездіяльність Генерального прокурора України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/512/2016

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1