Справа № 188/1406/16-к
Провадження № 1-кп/188/141/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613, з обвинувальним актом і угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Київ, Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта неповна загальна середня, не працює, одружений, має на утриманні четверо малолітніх дітей, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22.09.2016 року приблизно о 15.00 годині, знаходячись поряд з домоволодінням АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин кулаком руки умисно із силою наніс ОСОБА_5 один удар в область нижньої щелепи зліва.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи ліворуч в області суглобного відростку зі зміщенням уламків, які по своєму характеру відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.

Під час досудового слідства 30.06.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 31.10.2016 року.

Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, ще спричинило тривалий розлад здоров`я, щиро розкаюється та підтверджує обставини скоєного в такому вигляді, як вони викладені у повідомленні про підозру. Сторони визнали розмір матеріальної шкоди, спричиненої підозрюваним потерпілому в розмірі 3000 грн., яка залишилася не відшкодованою. Підозрюваний зобов`язався в двохмісячний термін після підписання даної угоди відшкодувати в грошовій формі заподіяну шкоду. Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1,2 ч. 1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання, пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені і зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий в судовому засіданні просив угоду затвердити, пояснив, що йому відомі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені і зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, вірно кваліфіковане за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 31 жовтня 2016 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні не обирався і підстав для його обрання не має.

Речові докази по справі відсутні.

Майнова шкода не завдана і цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 жовтня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

На підставі п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіда

Суддя ОСОБА_1