В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2016 Справа №607/7488/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004539 від 11.12.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

22.11.2013 року у ОСОБА_3 , який на підставі договору оренди від 12.09.2013 року винаймав житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , який на підставі договору оренди від 12.09.2013 року винаймав житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 , 22.11.2013 року звернувся до ОСОБА_10 , який займається купівлею та продажем бувших у вжитку меблів, із пропозицією придбання меблів, що знаходились у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , при цьому видавши їх за свої. Того ж дня, ОСОБА_3 таємно викрав із приміщення квартири АДРЕСА_2 диван обшитий тканиною бежевого кольору, вартістю 6400 гривень, м`яке крісло обшите тканиною бежевого кольору, вартістю 800 гривень, дерев`яну тумбу для взуття, вартістю 1500 гривень та два дерев`яних стола вартістю по 2000 гривень кожен, що належали ОСОБА_7 , помістивши їх у вантажний автомобіль марки «Mercedes - Benz sprinter», що належить ОСОБА_10 . Вказані меблі було поміщено та в подальшому реалізовано в комісійному магазині за адресою АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , у невстановлений період часу з приміщення квартири АДРЕСА_2 було викрадено ще одне м`яке крісло обшите тканиною бежевого кольору, вартістю 800 гривень та телевізор торгової марки «Panasonic», чорного кольору, вартістю 1400 гривень, що належали ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, спричинивши шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 14900 гривень.

Також, 28.04.2014 року у ОСОБА_3 , який перебував в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_4 , де винаймав одну із кімнат, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , 28.04.2014 року, перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_4 скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені іншими особами, таємно з корисливих мотивів викрав ноутбук торгової марки «Lenovo IdeaPad» модель «G505A», вартістю 3 719 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3 719 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково та надав суду наступні покази.

Він на підставі договору оренди від 12.09.2013 року винаймав житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Йому було передано у користування меблі, що вказані в цьому договорі. Однак, у зв`язку з усною домовленістю з ОСОБА_11 дочкою потерпілої ОСОБА_7 він реалізував їх, а саме: диван обшитий тканиною бежевого кольору, м`яке крісло обшите тканиною бежевого кольору, дерев`яну тумбу для взуття та два дерев`яних стола. Стверджує, що мав право на реалізацію вказаного майна, окрім того ним залишено в квартирі частину грошей, що були отримані ним від продажу. Заперечує факт продажі ним одного м`якого крісла обшитого тканиною бежевого кольору та телевізора торгової марки «Panasonic», чорного кольору.

Також, повідомив про те, що винаймав кімнату по вул. Н.Світ в м. Тернополі. З дозволу ОСОБА_8 він користувався належним йому ноутбуком торгової марки «Lenovo IdeaPad» модель «G505A», а в квітні 2014 року заклав його в ломбард. Він мав намір повернути гроші отримані від реалізації ноутбуку потерпілому, однак втратив з ним зв`язок. Цивільний позов ОСОБА_8 визнає в повному обсязі, цивільний позов ОСОБА_7 визнає частково, заперечує щодо стягнення моральної шкоди, позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків визнає частково на суму орієнтовно 10 000 гривень.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині невизнання вини суд ставиться критично і оцінює їх як спосіб захисту, з огляду на наступне.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення фактично не визнав, суд вважає, що його вина в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 яка суду пояснила, що у вересні 2013 року розмістила оголошення в газету «Дім Ріа Плюс» про надання в оренду квартири. 12 вересня 2013 року до неї зателефонував ОСОБА_3 , який запропонував винаймати квартиру. Вони уклали договір оренди, однак не маючи достатньо коштів заплатити за перший і останній місяць ОСОБА_3 дав завдаток за один місяць проживання. Обвинувачений винаймав квартиру для себе, дружини та малолітньої дитини. За наступний місяць проживання він не розрахувався, сказав що померли батько чи матір, точно не пам`ятає, тому просить відтермінувати оплату оренди за квартиру. Ще через місяць сказав що захворіла дитина, яка знаходиться в реанімації, тому знову не розрахувався. Коли вона подзвонила щоб зняти показник з лічильників, для того щоб оплатити комунальні послуги, ОСОБА_3 сказав прийти ввечері, однак ввечері телефон був вимкнений. Коли вона прийшла до кварти, двері були відчинені. Зайшовши в помешкання вона побачила, що всі речі зникли і нікого немає. Прийшовши в себе за 15 хвилин викликала міліцію. З квартири було викрадено: два дубових стола ручної роботи, диван, м`який куток, крісло, телевізор. Збитки заподіяні на суму 40 513 гривень. Вказана сума це вартість речей на даний час. Жодних коштів не відшкодовано. Ключі від квартири не повернуті, одна в`язка ключів знаходилася у квартирі, іншої не було, де вона зараз невідомо. На даний час знайдено одне крісло в комісійному магазині по АДРЕСА_3 , оскільки їй повідомили, що там можна знайти користовані речі, тому на протязі року вона ходила по таких магазинах. Як тільки впізнала своє крісло, зателефонувала в міліцію, в присутності міліціонера та продавця магазину, підтвердила що це крісло належить їй, так як дитина колись поставила підпис, розгорнувши крісло всі переконалися що даний підпис там присутній. Зараз крісло повернуте, його вартість до цивільного позову не вносилось. Цивільний позов підтримує, моральні збитки обґрунтовує тим, що перенесла моральний стрес, після якого знаходилася на лікуванні, місяць після крадіжки не могла зайти в квартиру, оскільки був важкий моральний стан. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 тисяч гривень. В договорі оренди квартири вписані всі викраденні речі. При визначенні міри покарання просить суд суворого покарання для обвинуваченого;

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 який суду пояснив, що жодних стосунків з обвинуваченим ОСОБА_3 немає. Всі події відбувалися 28 березня 2014 року, по вулиці Новий Світ, 34. Він сам із Львівської області, на період навчання винаймав кімнату в якій і сталася крадіжка його ноутбука марки «Lenovo», чорного кольору, підтверджуючі документи долучені до матеріалів кримінального провадження. Крадіжку виявив в присутності двох одногрупників з якими проживав, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , коли вони повернулися з дня народження одногрупниці близько 22 години. Тоді ж зателефонував до ОСОБА_3 , який проживав в сусідній кімнаті, та запитав чи він нічого не знає з цього приводу, на що він пояснив, що як тільки повернеться приблизно через 30 хвилин, віддасть ноутбук, але так і не повернувся. ОСОБА_3 проживав у сусідній кімнаті близько трьох тижнів, після крадіжки більше не з`являвся у квартирі і на телефонні дзвінки не відповідав. В органи міліції звернувся аж осінню, оскільки сподівався, що ОСОБА_3 повернеться та віддасть ноутбук, але цього не сталось. Поїхавши на літні канікули додому боявся зізнатися батькам про крадіжку ноутбука, який бабуся подарувала взявши його в кредит, однак коли вони дізналися про цей факт, почали наполягати на зверненні у міліцію. Тому приїхавши знову на навчання у м. Тернопіль звернувся із заявою в міліцію. Дану крадіжку здійснив саме ОСОБА_3 , оскільки двоє інших співмешканців, це його одногрупники, перебували з ним в цей день, зранку на парах, а потім вони всі разом пішли до одногрупниці на день народження, після чого повернулися також разом. Ноутбук знаходився в його кімнаті, яка закривалася на ключ, однак замок був не справний тому доступ до кімнати був вільний. Заявлений цивільний позов уточнив та просить стягнути вартість ноутбука, визначену експертом в розмірі 3719 гривень, при визначенні міри покарання для обвинуваченого покладається на думку суду.

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка суду повідомила, що жодних стосунків з обвинуваченим та потерпілим немає. Дала оголошення в газету з приводу надання квартири в оренду, на яке відгукнулися ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .. Обвинувачений проживав приблизно з березня 2014 року. Одного дня подзвонив ОСОБА_8 та повідомив, що сталася крадіжка його ноутбука. Також ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_3 , який підтвердив що поверне зниклий ноутбук і до сьогоднішнього дня нічого не повернуто. З моменту крадіжки ноутбука вона ОСОБА_3 так і не бачила, телефонувала до нього на мобільний телефон, але ніхто не відповідав. В даній квартирі проживали в першій кімнаті ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , в другій кімнаті ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , кімнати мали можливість закриватися, однак між хлопцями була довіра, тому вони не закривали кімнати.

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 який суду повідомив, що всі події відбувалися приблизно два роки тому. Так він займається купівлею та продажем користованих меблів. У зв`язку з такою діяльністю ним придбано в обвинуваченого ОСОБА_3 меблі, диван та крісло, можливо був ще стіл, точно пригадати не може, оскільки події відбувалися давно. Йому подзвонили та запропонували приїхати та купити меблі, під час цього дзвінка домовилися про зустріч за адресою АДРЕСА_5 . В день зустрічі меблі не купив, оскільки не підійшла запропонована ціна, однак на наступний день знову зателефонував ОСОБА_3 та сказав приїжджати забирати меблі за попередньо домовлену вартість. Хто був власником даних меблів не з`ясовував, оскільки працюючи понад п`ять років такий випадок стався вперше. Приїжджав на першу зустріч приблизно осінню після обіду, з другом ОСОБА_15 , в квартирі знаходилася ще якась невідома жінка. На наступний день забирав меблі його рідний брат ОСОБА_16 , він особисто присутній не був, на автомобілі «Мерседес спринтер» номерні знаки НОМЕР_1 , білого кольору. Меблі придбав за 1500 гривень, які продав у своєму магазині, подальша їх доля після продажу невідома. Особу яка продавала меблі впізнає, це обвинувачений ОСОБА_3 . Меблі які привіз брат в магазин були ті самі, які він оглядав в квартирі по АДРЕСА_5 , він чітко це знає, оскільки однакових користованих меблів не буває.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що з обвинуваченим разом проживали в одному помешканні, а з потерпілим навчається. Під час навчання він проживав у квартирі в АДРЕСА_4 з березня по середину цього літа, із ОСОБА_8 в одній кімнаті, ОСОБА_3 з ОСОБА_17 в іншій, кімнати закривалися, однак кожен хто проживав у квартирі мав доступ до усіх кімнат. З приводу крадіжки ноутбука пояснив наступне, що коли вони повернулися з ОСОБА_8 додому його ноутбука торгової марки «Леново», який знаходився у їх кімнаті, вже не було. Ствердити хто саме здійснив крадіжку не може, однак крім ОСОБА_3 , зробити цього ніхто не міг. До нього телефонував біля 18 години ОСОБА_3 , який знаходився у квартирі, запитав коли вони з ОСОБА_8 будуть вдома, він йому відповів що вони повернуться ввечері. Цілий день він з ОСОБА_8 та ОСОБА_17 були відсутні, повернулися біля 00 годин також разом, загальний замок до квартири був замкнений. Окрім всіх них, до квартири мала ключі ще власниця, яка інколи показувала квартиру людям, без їх дозволу на це, вона сама відкривала показувала квартиру та закривала вхідні двері. Коли помітили, що ноутбук пропав та не знайшовши його, зателефонували до власниці, яка проживала у тому ж подвір`ї, та повідомили про крадіжку, вона з цього приводу нічого не знала, а також не знала де знаходиться ОСОБА_3 За декілька днів після цієї події ОСОБА_8 подав заяву у міліцію, через певний час його викликали в міліцію для дачі показів. Після цього інциденту, за деякий час в нього почали зникати речі, однак всі події вже з`ясовано, до цього був причетний новий співмешканець ОСОБА_18 , який поселився після того як зник ОСОБА_3

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , яка суду пояснила, що мешкає за адресою АДРЕСА_5 . їй стало відомо про те, що її сусідів з п`ятого поверху обікрали, а за декілька днів до того вона бачила, як в великий білий бус «Спрінтер» були погружені меблі та диван чи крісло. І в цей момент коли вона заходила в під`їзд з під`їзду виходив чоловік, який в загальних рисах підходить під опис обвинуваченого, однак стверджувати що це був він вона не може, оскільки в сутінках його не роздивилась.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що 2 роки тому в листопаді грудні працьовував грузчиком в ОСОБА_10 , який займався купівлею продажем вживаних меблів. Він забирав меблі з АДРЕСА_2 на 5 поверсі: сіре крісло, диван, ще одне розкладне крісло. В квартирі він був двічі, перший день вони оглядали меблі і домовлялися за ціну, а на наступний день вивозили білим бусом «Спрінтером» придбані речі. Орієнтовна оплата була 1200 1600 гривень. Меблі продавав ОСОБА_21 , він стверджував, що є їх власником. Ці меблі були виставлені на продаж в комісійному магазині по АДРЕСА_3 .

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, які суд вважає належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 12.09.2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , останній орендував житлове приміщення АДРЕСА_6 . Відповідно до п. 1.2. Договору, житлове приміщення обладнане меблями, інвентарем та обладнанням: холодильник, телевізор із пультом управління, пральна машина, мікрохвильова піч, пилосос, утюг електричний, стінка (в кількості 2 шт), шафа, стіл (в кількості 2 шт), ліжко (в кількості 2 шт), диван (в кількості 2 шт), крісло, стільці, табуретки (в кількості 4 шт), коври (в кількості 2 шт), одіяла (в кількості 2 шт), подушки (в кількості 4 шт), простирадла (в кількості 3 шт). Вказаний договір скріплений підписами ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Вказаним договором не передбачено право орендаря розпоряджатися переданим йому на підставі договору майном, що спростовує твердження сторони захисту про те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виникли правовідносини, що слід вирішувати в цивільно-правовому порядку.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.12.2013 року з таблицями ілюстрації до нього, місцем огляду є квартира АДРЕСА_2 . Оглядом встановлено зі слів ОСОБА_22 відсутність телевізора, двох стільців, двох столів, дивану, дубової тумби для взуття. З поверхні меблів вилучено сліди пальців рук.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2014 року, ОСОБА_7 впізнала особу під № 2 з рахунку із права на ліво, як чоловіка, який орендував у неї помешкання.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2014 року ОСОБА_10 впізнає особу під № 4 в рахунку із права на ліво.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 30.01.2014 року, в приміщенні комісійного магазину по АДРЕСА_3 було оглянуто крісло яке на тильній стороні спинки крісла має невелику дірку яка утворилась внаслідок розриву під час розкладання, на що вказувала ОСОБА_7 як на його індивідуалізуючи ознаку.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 20.03.2014 року було проведено огляд м`якого розкладного крісла бежевого кольору.

Висновком експерта № 6-174/14 від 22.04.2014 року згідно резолютивної частини якого залишкова вартість викраденого м`якого крісла бежевого кольору із тканинного покриття, станом на момент вчинення злочину може становити 800 гривень. 00 коп.

Відповідно до висновку експерта № 367 від 18.11.2014 року за результатами судової дактилоскопічної експертизи, вісім слідів пальців рук, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події квартири АДРЕСА_2 , що мав місце 10.12.2013 року, що згідно висновку експерта № 16/69/13 від 24.12.2013 року залишені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до видаткової накладної № М300020314 від 29.12.2013 року вартість Lenovo IdeaPad G505A становить 3999 гривень. Також у вказаній накладній зазначається вартість додаткового сервісу в розмірі 400 гривень, на підтвердження надання якого суду надано договір про надання послуг від 29.12.2013 року.

Відповідно до висновку експерта № 6-515/14 від 16.11.2014 року за результатами судової товарознавчої експертизи, згідно резолютивної частини якої вартість ноутбука торгової марки Lenovo IdeaPad модель «G505A» станом на момент вчинення кримінального правопорушення станом на квітень місяць 2014 року може становити 3719 грн. 00 коп. з урахуванням вартості оригінального блоку живлення.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2014 року ОСОБА_8 впізнає особу під № 3 яка на початку квітня 2014 року таємно викрала ноутбук з приміщення будинку по АДРЕСА_4 . Відповідно до довідку до протоколу впізнання за фотознімками, на фото № 3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до відповіді наданої ПТ «Ломбард Скарбниця» , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 28.04.2014 року заклав майно, а саме ноутбук екран 15,6 Lenovo, на який 19.05.2014 року звернено стягнення.

Також в судовому засіданні було заслухано показання свідків обвинувачення ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_23 , суду пояснила, що з обвинуваченим жодних стосунків немає, потерпіла ОСОБА_7 є її кума. По даному кримінальному проадженні може пояснити наступне, знає що сталася крадіжка, викрали меблі з квартири по АДРЕСА_2 , яка перебуває у її власності. В даній квартирі вона не проживає з 2010 року, передала в управління кумі, це усна згода, про те що квартира здавалася в оренду знала, жодних заперечень не мала. Кому здавалася квартира в оренду не знала, останній раз чула що там проживала сім`я з дитинною, власних речей там не було, всі речі що знаходилися в квартирі були власністю потерпілої ОСОБА_7 . Які речі викрали з квартири не знає, ця подія трапилася приблизно два, два з половиною роки тому. Вартість здачі в оренду квартири не знала, комунальні послуги сплачувала ОСОБА_7 , ключі від квартири віддала кумі в одному екземплярі. Після того як виїхала з квартири, жодного разу туди не навідувалася. Їй як власниці квартири шкода не заподіяна, лише моральний дискомфорт.

Свідок ОСОБА_24 який суду повідомив, що працює водієм на «Vip» таксі, з листопада 2007 року по даний час. У його користуванні знаходяться автомобілі «Рено Трафік» та «Део Нексія», хоча переважно працює на автомобілі «Рено Трафік», який обладнаний пасажирськими сидіннями. Його автомобіль не придатний для перевезення меблів. З обвинуваченим не знайомий, перший раз бачить. До нього ніхто не звертався з проханням перевезення вантажу. По даному факту йому нічого невідомо, не розуміє для чого викликали в міліцію допитували та перевіряли його автомобіль.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що з потерпілим та обвинуваченим не знайома, та жодних відносин немає. Із сім`єю ОСОБА_26 не знайома, вони проживають в одному будинку. Кицай ОСОБА_11 на даний час проживає у квартирі АДРЕСА_7 , раніше нічого про дану особу не знала, зараз вона проживає з дитиною та батьками. З приводу крадіжки нічого не може пояснити, по суті даного кримінального провадження взагалі нічого невідомо. Жодних протоколів допиту не підписувала, до сьогоднішнього дня її ніхто нікуди не викликав, міліція не приходила, жодних обставин не з`ясовувала.

Вказані показання свідків обвинувачення ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 суд вважає не належними доказами, оскільки повідомлені ними факти не мають значення для даного кримінального провадження.

Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка); а також злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст.ст.50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини справи, його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні двох малолітніх дітей, і вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення: за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України у виді арешту.
При цьому, суд, враховує відсутність обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 .

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді арешту, зарахувавши в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк тримання його під вартою, який обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 08 квітня 2015 року по 14 вересня 2015 року, відповідно до ст. 72 КК України.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір відшкодування

завданих злочином збитків визначається за відповідними цінами на час

вирішення справи в суді. В обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілою надано суду докази вартості викраденого майна на даний час, а саме товарний чек № 127440 від 09.06.2015 року та рахунок № 26 від 05.06.2015 року, що становить в загальній сумі 40 513 гривень, а тому суд приходить до переконання про підставність позовних вимог в цій частині.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує тривалість порушення прав потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність вживати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову та стягнення в користь ОСОБА_7 з ОСОБА_3 завданої моральної шкоди в сумі 5 000 гривень.

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також суд враховує визнання цивільного позову ОСОБА_8 в повному обсязі. Тому суд приходить до переконання про задоволення цивільного позову ОСОБА_8 на суму 3719 гривень в повному об`ємі.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_3 скасувати, після набрання вироком законної сили.

Заставу, внесену ОСОБА_27 11.09.2015 року (квитанція Відділення № 1 ПУМБ в м. Тернопіль № 6481931 від 11.09.2015 року), в сумі 20 000 (двадцять тисяч гривень) після набрання вироком законної сили звернути на виконання вироку в частині майнового стягнення, у зв`язку з наданою нею згодою.

Вилучені у кримінальному провадженні, паспорт чи інші документи, які дають ОСОБА_3 право на виїзд за кордон, необхідно повернути ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Також з ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертиз.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 5 (п`яти) місяців арешту, зарахувавши в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк тримання його під вартою, який обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 08 квітня 2015 року по 14 вересня 2015 року, відповідно до ст. 72 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнувши на її користь з ОСОБА_3 40 513 (сорок тисяч п`ятсот тринадцять) грн. матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі, стягнувши на його користь з ОСОБА_3 3719 (три тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень матеріальної шкоди.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_3 скасувати, після набрання вироком законної сили.

Заставу внесену ОСОБА_27 11.09.2015 року (квитанція Відділення № 1 ПУМБ в м. Тернопіль № 6481931 від 11.09.2015 року), в сумі 20 000 (двадцять тисяч гривень) після набрання вироком законної сили звернути на виконання вироку в частині майнового стягнення:

-3 917 (три тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 00 копійок в користь ОСОБА_8 ;

-16 083 (шістнадцять тисяч вісімдесят три) гривні 00 копійок в користь ОСОБА_7 .

Вилучені у кримінальному провадженні, паспорт чи інші документи, які дають ОСОБА_3 право на виїзд за кордон, необхідно повернути ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 1692 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УКУ м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1