Справа № 192/1476/16-к
Провадження № 1-в/192/1276/16
Ухвала
"29" березня 2016 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника СВК-21 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , 1974 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 судимий:

-18.06.1993 року за ч.1 ст.229-1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

-22.04.1996 року за ч.2 ст.141, ч.1 ст.142 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

-05.12.2000 року за ч.1 ст.215-3, ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений удз 30.05.2003 року на 8 місяців 4 дні

-19.08.20094 року за ч.2,3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.326, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, 71 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць. Звільнений удз 08.09.2008 року на 1 рік 4 місяці 25 днів

-27.10.2009 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 міясців. Звільнений 09.07.2013 року удз на 4 місяці 7 днів;

-23.06.2014 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 04.12.2014 року.

Строк відбування покарання закінчується 08 липня 2016 року.

08 лютого 2016 року засуджений відбув 3/4 частини строку покарання. 26 лютого 2016 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

11 березня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити,посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він порушень режиму утримання не допускав, має 1 заохочення.

Представник адміністрації СВК-21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 . Вказав, що засуджений характеризується задовільно, працевлаштований, але до роботи відноситься посередньо, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу, організації виховних заходів, роботі самодіяльних організацій засуджених.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 за увесь період відбування покарання був заохочений лише один раз, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Знай свої права та обов`язки», але відноситься до неї формально. ОСОБА_5 не приймає участі в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій засуджених, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та ст.118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Хоча ОСОБА_5 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є стабільною. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений заохочувався лише один раз, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, кожного разу вчиняв злочини у період невідбутої частини покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні необхідні передбачені кримінальним законом умови для застосування умовно-дострокового звільнення: сумлінна поведінка та ставлення до праці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що засуджений не готовий до самокерованої законослухняної поведінки на волі, тому застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасним та недоцільним, і у задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий