Справа № 161/1785/16-к Провадження №11-сс/773/50/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:накладення арешту. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2016 роу про відмову в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 12 лютого 2016 року звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_10 .

В клопотанні зазначав, що санкція статті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 передбачає обов`язкове додаткове покарання конфіскацію майна, тому з метою забезпечення виконання судового рішення в цій частині просив накласти арешт на квартиру підозрюваного, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2016 року у задоволено подання слідчого відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що спірне майно квартира АДРЕСА_1 належне на праві спільної сумісної власності підозрюваному ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_11 , яка не є учасником кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України відсутні підстави для накладення арешту.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 18.02.2016 року та постановити нової, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що слідчим суддею при розгляді подання слідчого не дотримано вимог ст. 170, 172 КПК України, а саме допущено істотні порушення вимог КПК, а висновки викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Слідчим суддею залишено поза увагою, що санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_10 передбачає такий вид покарання, як конфіскація майна і квартира на яку просив накласти арешт слідчий належить на праві власності останньому.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, слідчого які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, захисника ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно може бути конфісковане у підозрюваного..

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження та забезпечення конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна та клопотання слідчого розглянути не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не дотримані, клопотання слідчого розглянуто з порушенням строків встановлених ч.1ст.172 КПК України та належним чином не з`ясовано підстави для вирішення клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04 грудня 2016 року до ЄРДР було внесено відомості про факт вимагання службовою особою заступником начальника Управління Держпраці у Волинській області ОСОБА_10 неправомірної вигоди. В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_10 10 лютого 2016 року оголошено підозру в одержанні та вимаганні неправомірної вигоди, що передбачено ч. 3 ст. 368 КК України..
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України за якою підозрюється ОСОБА_10 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно пояснень самого підозрюваного та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.п. 7) квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України на неї може бути накладений арешт в рамках кримінального провадження.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, не звернув уваги на вказані обставини, а виходив лише із того, що майно, а саме квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності. як підозрюваному так і його дружині, виходячи із норм сімейного законодавства. Однак, ця обставина не є підставою для відмови у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного, оскільки даний захід забезпечення кримінального провадження носить тимчасовий характер.
За таких обставин, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_10 підлягає скасуванню відповідно до вимог пунктів другого і третього ч.1ст.409 КПК України з постановленням нової ухвали.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, наявність доказів, що вказують на обгрунтовану підозру ОСОБА_10 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, з метою запобігання можливості відчуження вказаної квартири та забезпечення можливої конфіскації, передбаченої санкцією статті за якою підозрюється ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві приватної власності підозрюваному.
З наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 404-405, 407, 409, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року, якою відмовлено у клопотанні старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_12 , а саме, на квартиру АДРЕСА_3 .

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 задовольнити та накласти арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000432 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , а саме, на квартира АДРЕСА_3 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді