Справа № 755/6581/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого Голосіївським районним судом м. Києва, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005294 від 13.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської міської прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

Підтримавши в судовому засіданні клопотання з підстав, викладених у його мотивувальній частині, прокурор зазначає, що, зокрема, враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, а саме те, що підозрюваний є раніше засудженою особою, громадянином іншої держави Грузії, зареєстрованого у встановленого законом порядку місця проживання в Україні немає, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в Україні офіційно не працює, може вчинити інші кримінальні правопорушення, може також впливати на потерпілих та свідків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до п`яти років, отже, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Крім того, прокурор у судовому засіданні зазначив, що, як вбачається з даних АРМОРу, ОСОБА_6 засуджений 23 травня 2011 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва, який набрав законної сили 19.09.2011 року. На даний час відомо, що вказаним вироком ОСОБА_6 було засуджено за кримінальні правопорушення проти власності та наркотичні засоби до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Проте, як вбачається з даних АРМОРу, 02.01.2014 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зокрема, на даний час відомо, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України та на підтвердження цього, надав у судовому засіданні копії рішень відносно останнього з Єдиного державного реєстру судових рішень, пояснивши, що копії, завірені належним чином, надати суду виявилось не можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 було затримано 13.04.2016 року на підставі ст. 208 КПК України. Однак, у подальшому всі матеріали, що стосуються наявності або ж відсутності судимостей в ОСОБА_6 , а також судові рішення відносно нього будуть зібрані в ході досудового розслідування та приєднані до матеріалів кримінального провадження .

Підозрюваний та його захисник просили відмовити у задоволенні даного клопотання, зазначивши, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, оскільки вироком Голосіївського районного суду м. Києва був засуджений до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки, який закінчився.

Підозрюваний, підтвердивши в судовому засіданні факт застосування до нього запобіжного заходу 02.01.2014 р. у вигляді домашнього арешту та не заперечуючи факту перебування у провадженні Оболонського районного суду м. Києва кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, зазначив, що в його розумінні він приймає там участь як свідок.

Захисник ОСОБА_5 , крім цього, просив врахувати, що підозрюваний має посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстроване місце проживання в місті Києві, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не офіційно працює в Києві, надав у судовому засіданні свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дитини, копії яких просив долучити до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 13 квітня 2016 року, приблизно о 15 години 20 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, вступив у попередню змову з ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, під`їхали на автомобілі марки «Сіат-Кордоба», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_10 , до будинку № 36-А по вул. Березняківській, в м. Києві та за допомогою пристрою марки «Magicar», яким можливо здійснити управління (активацію /деактивацію) охоронної сигналізації, почали сканувати автомобілі, які знаходились біля вказаного будинку. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи спільно та узгоджено між собою, за допомогою пристрою марки «Magicar» відкрили двері автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». У подальшому, ОСОБА_8 залишився сидіти у вищевказаному автомобілі з метою своєчасного зникнення з місця скоєння злочину, а ОСОБА_10 проник в середину вказаного автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 таємно викрали з автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який був розташований біля будинку АДРЕСА_2 , майно що належало ОСОБА_11 , а саме: зразки орденів та медалей - на загальну суму 10 000 гривень; зразки годинників дві штуки загальною вартістю 1500 гривень; зразок статуетки «Іван Богун» вартістю 700 гривень; зразки посвідчень до медалей на загальну вартість 100 гривень; медаль «Європа» вартістю 200 гривень; коробка з обшита червоним бархатом вартістю 70 гривень; вимпел «СБУ» вартістю 100 гривень, після чого, з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили громадянину ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 12 570 гривень.

За вказаним фактом 13.04.2016 року відомості за матеріалами було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № №0005294.

14.04.2016 року підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно з нормами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.п.1 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Як убачається з матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний є раніше засудженою особою, об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, як-то: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.04.2016р., протоколом огляду місця події від 13.04.2016 року; протоколом допиту потерпілого від 13.04.2016р., протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 13.04.2016р., у зв`язку з чим, останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може чинити перешкоди досудовому розслідуванню, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, потерпілих; не маючи офіційного джерела доходу в Україні, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У судовому засіданні, стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, встановлених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим слідчий суддя, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема, ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку доведено наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому провадженні, з числа регламентованих ст. 177 КПК України.

Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. На даний час наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки офіційно не працює на території України, не має постійного джерела прибутку, є громадянином іншої держави Грузії та уродженцем Грузії, що свідчить про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування.

Крім того, як зазначив прокурор, ОСОБА_6 є особою, раніше судимою за злочини проти власності та на даний час відносно нього в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України.

Зокрема, сам підозрюваний підтвердив у судовому засіданні вказані обставини.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 183, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 червня 2016 року включно.
Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 27 560 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

У разі внесення застави ОСОБА_6 покласти на нього обов`язки:

1. Прибувати за кожною вимогою до суду та до слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 .

2. Не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , прокурора Київської міської прокуратури № 4 та слідчого суддю Дніпровського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваного ОСОБА_6 він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: