Справа № 461/4632/16-к
Провадження № 1-кс/461/3380/16
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що слідча ОСОБА_5 відправляла йому повістки за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він не проживає вже десять років, усі заяви він подає на бланках, де вказана адреса: АДРЕСА_2 . Слідча ОСОБА_5 викликала скаржника на 24 червня 2016 року, але повістка виписана на ім`я ОСОБА_6 , що проживає: с. Гірське, Миколаївського району. Ця особа скаржнику невідома. Вказує, що неналежне виконання слідчою своїх службових обов`язків позбавило його права надати покази на досудовому розслідуванні. Також покликається на те, що ним було додано до заяви копії матеріалів судового кримінального провадження №442/5774/14-к, 1-кс/442/576/2014 про тимчасовий доступ до документів, які зберігаються в архіві Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Слідча ОСОБА_5 проігнорувала ці докази, вищевказані документи не витребувала, а рішення прийняла по матеріалах які їй було надано зацікавленою стороною ОСОБА_7 .
В судовому засіданні скаржник та його представник вимоги скарги підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили скаргу задоволити, а постанову від 30 червня 2016 року скасувати.
Слідча слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, надала пояснення про те, що досудове розслідування проведено повно та об`єктивно, вказує, що викликала ОСОБА_3 для допиту в якості свідка в телефонному режимі, вважає, що підтвердженням належного повідомлення є подання даної скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
30 червня 2016 року слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.93-98 м.к.п.).
Як вбачається із заяви директора ПП «Постінтур» ОСОБА_3 від 24 травня 2016 року про вчинення злочину та заяви про хід досудового розслідування, такий вказує свою адресу: АДРЕСА_2 (а.с.6, 63 м.к.п.), однак слідча СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 скеровувала повістки за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17, 18, 20 м.к.п.), а також скерувала повістку про виклик ОСОБА_6 , що проживає за адресою: Миколаївський район, с. Гірське, на 24 червня 2016 року, скаржнику (а.с.9).
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
При проведені досудового розслідування виконати зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчі дії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1