Справа № 296/840/15-к
У Х В А Л А
Іменем України

22 вересня 2016 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 , ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін якого закінчується 24.09.2016 року.

Наступне судове засідання призначене на 28.10.2016 року.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, вказавши про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечили проти продовження строку тримання під вартою, попрохали замінити запобіжний захід на більш м`який.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України - до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положенням статті 178 КПК України закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію, обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово судимий за умисні злочини , суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим правопорушення та те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні серії умисних кримінальних правопорушень, стан здоров`я обвинуваченого відповідно до документів, які були надані суду під час розгляду справи не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, також на даний час не допитаний обвинувачений.

Суд взяв до уваги про виникнення ризиків, які стали основою прийняття рішення щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому із домашнього арешту на взяття під варту ухвалою від 06.07.2016 року, а саме не виконання обов`язків та ухилення від суду , які на даний час не змінилися.

Крім того, за змістом п.п. «Ь» та «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

При цьому суд враховує, що відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, враховуючи стадію судового процесу, а також кількість кримінальних правопорушень, що інкримінується обвинуваченому та їх тяжкість, продовжити строк застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 діб .

Керуючись ст. 331, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 - тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 20.11.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя ОСОБА_1