Справа № 405/1055/16-к
1-кп/405/34/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000041 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира 1 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
3 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді командира 1 відділення радіогрупи 4 загону спеціального призначення зазначеної частини, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст. ст. 1, ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою зовсім ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, самовільно залишив зазначену військову частину, та продовжував ухилятися від проходження військової служби до моменту затримання 3 грудня 2015 року.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив дезертирство, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, дані дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 408 КК України.
Суд виходив з наступного.
03.03.2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.408 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 із застосуванням ст.ст. 69 КК України у виді позбавлення вол строком на 1 рік.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.
ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину; покарання, яке узгоджене в угоді за ч.1 ст.408 КК України, із врахуванням ст. 69 КК України є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за цей злочин.
За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та обвинуваченим, і призначити узгоджену сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Суд зважаючи на узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі, враховуючи, що його необхідно відбувати реально, тому вважає, що до набрання вироком законної сили слід обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 468-476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 03 березня 2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання із застосуванняст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 03.03.2016 року з урахуванням строку його затримання з 03 грудня 2015 року по 04 грудня 2015 року включно у зв`язку з даним провадженням.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 03 грудня 2015 року по 04 грудня 2015 року включно, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою на апеляційний період, взявши його під варту в залі суду негайно.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1