АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/394/16 Справа № 705/1245/16-к Категорія: ЗУ "Про амністію у 2014 році"Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що діють в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування, відносно ОСОБА_9 Закону України "Про амністію у 2014 році", -

в с т а н о в и л а :
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України і призначено покарання за ст. 190 ч. 4 КК України 7 років розбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 358 ч. 4 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання за ст. 358 ч. 3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. За ст. 190 ч. 3 КК України обвинуваченого виправдано за недоведеністю його вини. Вироком апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 в частині виправдання за недоведеністю його вини за ч. 3 ст. 190 КК України та призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Визнано винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ст. 190 ч. 4 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; заст. 358 ч. 3 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.ст. 49, 74 ч.5 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 358 КК України зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року ОСОБА_9 зараховано в строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року строк попереднього ув`язнення у відповідності до ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що ОСОБА_9 станом на 19 квітня 2014 року на момент вступу в силу ЗУ «Про амністію в 2014 році» провів в СІЗО 1 рік 09 місяців 12 днів, а з врахуванням ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VІІІ, який набрав чинності 24 грудня 2015 року та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року 3 роки 6 місяців 24 дні. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується до строку відбування покарання. Таким чином, ОСОБА_9 станом на момент набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» відбув не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання та підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 вказаного ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_9 на час набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» не відбув одну чверть призначеного строку покарання, як це передбачено ст. 2 даного Закону. Крім того, суд зазначив, що ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року, яка набрала законної сили, у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію в 2014 році» було відмовлено, оскільки на підставі ст. 8 даного Закону він не є суб`єктом застосування амністії.

Не погоджуючись з ухвалою суду Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що діють в інтересах засудженого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких вважаючи її незаконною просила її скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити подане клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисники посилаються на те, що ОСОБА_9 станом на момент набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» відбув не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання та підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 вказаного ЗУ «Про амністію у 2014 році»

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає, що в задоволенні апеляційних карг слід відмовити, перевіривши ухвалу суду, матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 вже звертався до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році".

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року в задоволенні клопотання ОСОБА_9 було відмовлено, оскільки на підставі ст. 8 даного Закону він не є суб`єктом застосування амністії. Зазначена ухвала набрала законної сили.

Проте, захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , 12 лютого 2016 року вдруге звернувся до суду з аналогічним клопотанням.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року захиснику ОСОБА_8 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні клопотання з огляду на те, що це питання вже вирішувалось судом і судове рішення набуло законної сили.

За зазначених обставин та враховуючи, що згідно ст. 2 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільненню підлягають особи, якщо вони відбули не менше однієї четвертої призначеного покарання на день набрання чинності цим Законом, тобто на 19 квітня 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд, розглядаючи дане клопотання, належним чином дослідив обставини, належним чином мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду і не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що діють в інтересах засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування, відносно ОСОБА_9 Закону України "Про амністію у 2014 році" - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий :

Судді :