Справа № 473/1399/16-к
У Х В А Л А
іменем України
"28" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України у кримінальному провадженні №0000268 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербанівське, Вознесенського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 з метою особистого вживання наприкінці серпня 2015 року, точної дати не встановлено, в полі за селищем Щербанівське Вознесенського району, виявив дикоростучі рослини коноплі, з яких зірвав гілки та суцвіття, таким чином придбавши наркотичний засіб.
Придбаний наркотичний засіб приніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де висушив природнім шляхом.
Верхівки із листя ОСОБА_4 подрібнив шляхом перетирання між пальцями рук, тим самим виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у невизначеній кількості, який до 15.10.2015 року періодично вживав за місцем свого мешкання шляхом паління через саморобний пристрій (бульбулятор), який складався з верхнього фрагменту полімерної пляшки, нижньої частини металевої банки з під кави та дерев`яного наперстку, внаслідок чого на поверхні вказаних предметів утворилось нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу смоли канабісу.
Так, 27.01.2016 року, в період часу з 08-00 години по 09-00 годину, працівниками Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 .
В ході обшуку в господарчому приміщенні був виявлений та вилучений пристрій для куріння - бульбулятор, який представляє собою верхню частину полімерної пляшки та нижню частину полімерної банки з під кави та дерев`яний наперсток, на внутрішній поверхні вказаних предметів мається нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, смоли канабісу вагою 1, 430 грам.
Згідно висновку експерта № 131 від 10.02.2016 року, надані на експертизу фрагмент пляшки, частина металевої банки та дерев`яний наперсток містять на своїй внутрішній поверхні нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено смоли канабісу (гашишу). Загальна маса смоли канабісу становить -- 1, 430 грам.
Під час судового розгляду обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки він пройшов курс психо-соціальної реабілітації в м. Житомирі з 16.10.2015 року по 04.03.2016 року.
Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Згідно з вимогами ч.4 ст.309 КК України, звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, підлягає особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.
Пунктом 3 Наказу Міністерства охорони здоров`я України N 158/417 від 16.06.1998р, визначено, що перелік наркологічних закладів, що мають право проводити медичний огляд та обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, надавати їм медичну допомогу, здійснювати диспансерний нагляд за ними та облік вказаних осіб, визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій і узгоджується з МОЗ України.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" № 4 від 26.04.2002 року, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Тобто, вказане законодавство передбачає звільнення від кримінальної відповідальності лише особи, яка захворіла на наркоманію і потім добровільно звернулася до лікувального закладу.
Згідно ст.1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними"), особою, хворою на наркоманію визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного у визначеному законом порядку, встановлено діагноз "наркоманія".
Відповідно до ч.3 ст.12 вказаного Закону та п.7 "Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами", діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією наркологічного закладу, де проводиться медичне обстеження.
Із наданої обвинуваченим довідки, виданої керівником Громадянського Союзу «Міжнародна Антінаркотична Асоціація» 11.03.2016 року, вбачається, що він проходив курс психо-соціальної реабілітації закритого типу з 16.10.2015 року по 04.03.2016 року.
Із довідки нарколога Вознесенскої ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів», знаходився в програмі замісної терапії з 08.10.2013 року по 01.11.2013 року, лікувався стаціонарно в реанімації з 26.07.2015 28.07.2013 року.
Тобто дані довідки не містять даних про те, що обвинувачений має захворювання на наркоманію.
Таким чином, обвинуваченим не надано належних, допустимих доказів, які свідчать, що він має захворювання на наркоманію.
Окрім того, проходження курсу психо-соціальної реабілітації, тим більше без ознак залежності від наркоманії, не може вважатися лікуванням від наркоманії у розумінні ч. 4 ст. 309 КК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 суперечить вимогам закону, а тому не може бути задоволено.
Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 370, 372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України у кримінальному провадженні № 0000268, -- відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області ОСОБА_1