Справа №488/1679/15-к 11.05.2016
провадження № 11-кп/784/254/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.01.2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, учня 11-го класу ЗОСШ №48, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_8

законний представник та цивільний відповідач: ОСОБА_9

потерпілий: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
В апеляційній скарзі неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у звязку із зміною обстановки, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду неповнолітнього ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановлено термін іспитового строку на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської облдержадміністрації грошові кошти в сумі 479,93 гривень витрачені Миколаївської обласною лікарнею на лікування потерпілого ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що судом першої інстанції неправомірно взято в основу одні докази, а інші відкинуто, оскільки суд поклав в основу вироку показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не надавши їм належної оцінки. Показання зазначених свідків мають багато суперечностей, між тим суд безпідставно визнав їх логічними та послідовними.

Зазначає, що судом не надано належної оцінки його діям, що він був змушений захищати себе та свою неповнолітню знайому ОСОБА_14 від реальних погроз ОСОБА_10 , який до того ж перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він діяв у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий намагався його вдарити, і щоб уникнути заподіяння шкоди своєму здоров`ю, він відштовхнув ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_10 прибув до лікарні лише через дві години, що ставить під сумнів отримання ним ушкодження саме під час цього конфлікту, а не після нього, можливо в іншому місці.

Також судом не надано належної оцінки встановленим обставинам щодо особи потерпілого ОСОБА_10 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за хуліганські дії та вживання спиртних напоїв у громадських місцях. Зазначене свідчить, що ОСОБА_10 міг вчинити протиправні дії стосовно нього та його друзів. Крім того, судом не враховано, що саме він одразу після конфлікту викликав наряд поліції, а також, що обидві сторони не мали претензій та відмовились від написання заяв.

Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності, хоча під час розгляду провадження було встановлено, що він позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, не був помічений в бійках, а також відшкодував в повному обсязі матеріальну шкоду завдану потерпілому. Позитивні дані щодо його особи дають можливість не притягувати його до кримінальної відповідальності і передати його на поруки педагогічному колективу школи або організації в якій він є волонтером.

За викладених обставин обвинувачений ОСОБА_6 , вважає, що є підстави з урахуванням положень ст.48 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки він перестав буди суспільно небезпечною особою, а тому просить вирок суду скасувати та закрити провадження.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 25.12.2014 року приблизно о 22:30 годині ОСОБА_6 перебуваючи біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , в ході виниклої сварки з ОСОБА_10 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в щелепу зліва, від якого потерпілий ОСОБА_10 впав на землю. В той час як потерпілий лежав на землі ОСОБА_6 наніс йому не менше трьох ударів ногами в область голови. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня (згідно висновку судово-медичної експертизи), що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника та цивільного відповідача ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого; потерпілого ОСОБА_10 , який просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, повністю підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку, правильно кваліфікувавши його дії.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ввечері 25.12.2014 р. він приїхав до свого будинку, де перед під`їздом разом зі своїми друзями знаходився обвинувачений. Він був трохи напідпитку, оскільки напередодні його дружина народила дитину. Він попросив підлітків поводити себе тихіше, але ОСОБА_15 у відповідь став йому грубити. Коли він зробив ОСОБА_15 зауваження, той встав та завдав йому удар кулаком в обличчя. Втративши рівновагу. Він впав на землю, після чого ОСОБА_15 щонайменше тричі наніс йому удар ногою по голові. Після цього сусідка ОСОБА_12 відвела його додому, де він викликав швидку допомогу, яка потім відвезла його в лікарню на «Намив». ОСОБА_12 також супроводжувала його до лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував факт побиття потерпілого ОСОБА_10 зазначаючи, що той сам чіплявся до них, грубив та ображав, а коли намагався його вдарити, він відштовхнув його від себе. Від поштовху потерпілий впав на землю, вдарившись обличчям об бордюрний камінь. Ногами потерпілого він не бив, після чого його товариш викликав наряд міліції.

Фактично аналогічні показання дали свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , друзі обвинуваченого, які вказали на агресивність потерпілого, який замахнувся на ОСОБА_6 , а той у відповідь відштовхнув ОСОБА_10 , який впав на землю, вдарившись обличчям об бордюр.

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 суд встановив їх непослідовність та наявність суперечностей, зокрема, в тому, що потерпілий начебто намагався вдарити ОСОБА_17 , яка спочатку це підтверджувала, але потім визнала відсутність будь-яких погроз з боку потерпілого на її адресу.

Суд правильно визнав показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 сумнівними, оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 повідомила, що в той день вона почула з вулиці лай собаки і вийшла на балкон своєї квартири, що знаходиться на другому поверсі. Вона побачила як ОСОБА_6 тричі наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_10 , який лежав на землі, та закривав голову руками. Вона почала кричати, щоб ОСОБА_15 припинив свої дії, та побігла на вулицю. Голова потерпілого знаходилась приблизно на півметра від бордюру і обвинувачений ще раз вдарив його ногою в обличчя. Вона знову стала робити ОСОБА_15 зауваження, після чого той викликав міліцію. Піднявши потерпілого, вона побачила, що обличчя у нього все синє та в крові. Він не міг розмовляти, скаржився на біль в щелепі. Потім приїхала швидка допомога і вона поїхала разом з потерпілим до відділення щелепно-лицевої хірургії в інший район міста.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що почувши лай собаки, вона виглянула у вікно своєї квартири, що знаходиться на 8 поверсі та встигла побачити, як ОСОБА_6 двічі вдарив по голові ОСОБА_10 , який лежав на землі, між бордюром та лавкою, до якої була прив`язана собака обвинуваченого.

Хоча цей свідок вказує трохи інший час, ніж той, в який відбувались ці події, але суд встановив причину і помилковість показань свідка в цій частині, а також правильно послався на правдивість показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони узгоджуються з іншими об`єктивними даними.

Так, відповідно до висновків судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двостороннього ангулярного перелому нижньої щелепи із зміщенням уламків, крововиливу та забою області обличчя, забою м`яких тканин голови, струс головного мозку. Потерпілому було завдано не менше 4-х ударних впливів і отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного росту виключається

Висновки вказаної експертизи повністю спростовують доводи обвинуваченого про те, що він лише відштовхнув потерпілого, який після цього впав і начебто вдарився лицем об бордюр. І навпаки, висновки цієї експертизи повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також з показаннями самого потерпілого ОСОБА_10 .

Крім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, експерт ОСОБА_18 підтримав свої висновки, пояснивши, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати лише в результаті нанесення прямих ударів, повністю виключивши можливість їх утримання при падінні.

Підстав сумніватись в фаховості чи то об`єктивності експерта у суду не має, в зв`язку з чим відсутні підстави для призначення будь-яких інших судово-медичних експертиз.

Хоча обвинувачений ОСОБА_6 і посилається на можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень в інший час, уже після конфлікту з ним, але такі його показання спростовуються не лише вищенаведеними показання потерпілого і свідка ОСОБА_12 , а і показаннями свідка ОСОБА_19 .

Зокрема, вказаний свідок, пояснив, що він як працівник міліції в складі чергового наряду здійснював виїзд за викликом на вказану пригоду. Потерпілий знаходився біля під`їзду і якась жінка допомагала йому зайти до будинку. Потерпілий намагався щось розповісти, але не міг через травму, держався за щелепу, стогнав та скаржився на біль. Було видно, що йому боляче, одна сторона обличчя була припухлою, все обличчя було в крові. Коли прибула швидка допомога, то лікар сказав про необхідність госпіталізації потерпілого.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів підтверджує винуватість ОСОБА_6 і його показання в частині неправомірних дій з боку потерпілого свого підтвердження не знайшли, тому підстав вважати, що він захищався і спричинив потерпілому тілесні ушкодження в стані необхідної оборони, відсутні.

Незадоволення клопотань про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 не є свідченням необ`єктивності чи то упередженості суду, а є процесуальним рішенням суду з відповідною його правовою оцінкою та позицією.

Що стосується покарання, то суд призначив його обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та з урахуванням позитивних даних щодо його особи, яка характеризується позитивно з активною діяльністю в громадських організаціях. Покарання, призначене з випробуванням буде достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для його пом`якшення, навіть з огляду на волонтерську діяльність, апеляційний суд, не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження зі звільненням його від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, то воно не підлягає задоволенню, оскільки саме діяння не втратило суспільну небезпечність і не з`явились будь-які нові дані, які б вказували на те, що особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419,424,532 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.01.2016 року стосовно ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у трьох місячний строк з моменту її проголошення.

Головуючий

судді