УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, працює: ТОВ «Енран-КМ». Робітник цеху № 1, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за ознаками носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно формулювання обвинувачення, викладеного в угоді про визнання винуватості, у березні 2015 року, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи у сел. Піски Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, при невстановлених слідством обставинах безоплатно придбав без передбаченого законом дозволу запал до ручних осколкових гранат УЗРГМ-2, які відносяться до боєприпасів та два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, кожен з яких при поєднані в єдину конструкцію із запалом УЗРГМ-2 представляють собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм і відноситься до боєприпасів.
В подальшому у невстановлений слідством день та час ОСОБА_5 , носячи при собі в одязі без передбаченого законом дозволу перевіз транспортом дві вищевказані бойові припаси до міста Києва, після чого став незаконно зберігати їх за місцем свого мешкання - в квартирі АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.
09.10.2015 працівниками Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено поєднані в єдину конструкцію корпус ручної осколкової гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ-2, що являє собою ручну осколкову гранату РГД-5 і відноситься до боєприпасів, а також окремо один корпус ручної осколкової гранати РГД-5, який при поєднанні в єдину конструкцію із запалом УЗРГМ-2 представляє собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до боєприпасів і які ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку експерта № 1/249-ВТ від 09.10.2015 року надані на дослідження предмети являються запалом до ручних осколкових гранат УЗРГМ-2, двома корпусами до ручних осколкових гранат РГД-5. Запал УЗРГМ-2 відноситься до боєприпасів. Корпуси гранат РГД-5 не відносяться до боєприпасів Будь-який корпус гранати РГД-5 при поєднанні в єдину конструкцію з запалом УЗРГМ-2 представляють собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм і відноситься до боєприпасів.
Згідно висновку експерта № 940 від 26.10.2015 року -
1) 3 предмети, схожі на патрони, які було вилучено в ході проведення обшуку 09 жовтня 2015 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної і до стрільби придатні,
- один патрон з маркуванням «188 72» є гвинтівковим патроном, калібру 7,62x54R мм, з легкою кулею «Л» зі свинцевим осердям зразка 1908/30 року, промислового способу виробництва Новосибірського патронного заводу 1972 року виготовлення;
- один патрон, з маркуванням « 188 82» є гвинтівковим патроном, калібру 7,62x54R мм, з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, промислового способу виробництва, Новосибірського патронного заводу, 1982 - року виготовлення;
- один патрон з маркуванням «38 К» є пістолетним патроном калібру 9x18 мм, зразка 1951 року, з кулею «ПСТ» зі сталевим осердям, промислового способу виробництва, Юрюзанського патронного заводу, 1958 року виготовлення. Патрони можуть бути використані у зброї відповідного типу та калібру.
1.Наданий на дослідження магазин, який було вилучено в ході проведення обшуку 09 жовтня 2015 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , до вогнепальної зброї не відноситься, є частиною вогнепальної зброї, від`ємним, коробчастим магазином з шаховим розташуванням патронів, ємністю 30 патронів до автоматів «АК-74», «АКС- 74У» калібру 5,45x39 мм.
Такі дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України за ознаками носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтримали угоду, просили її затвердити. Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості, з умовами якої він погоджується.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, направлені з угодою, заслухавши в суді прокурора, який вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується також в носінні, зберіганні трьох предметів, схожих на патрони, які належать до боєприпасів, судом встановлено, що такі обставини обвинувачення щодо дій ОСОБА_5 із трьома предметами, не викладені в угоді щодо об*єктивої сторони злочину за ч.1 ст.263 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , що свідчить про невідповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України.

Також вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам закону та наявність підстав для її затвердження, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи положення пунктів 12 ч. 1 ст. 65 КК, тобто у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та відповідно до положень Загальної частини КК.

Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу Х Загальної частини КК України;

Також необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш мякий його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обовязкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, які маються в розпорядженні суду, проаналізувавши зміст угоди, суд дійшов висновку, що умови угоди щодо узгодженого покарання, порядку його призначення протирічать вимогам Кримінального закону України, зазначені вимоги кримінального закону не відображені у змісті угоди, в цій частині умови угоди не відповідають положенням ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в разі визнання винуватим ОСОБА_5 , що є підставою відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 листопада 2015 року обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва ОСОБА_6 .

Повернути прокурору кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1