Справа № 405/5370/16-к

18 липня 2016 року м. Кіровоград
З клопотання стверджується, що слідчий звертався 12.07.2016 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у домоволодінні, в якому зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом розгляду якого, надано дозвіл на обшук домоволодіння ОСОБА_4 за вказаною вище адресою.
Зібраними у справі сукупними матеріалами, є достатні підстави вважати, що вилучені 13-14.07.2016 року за вищевказаних обставин речі, документи, використовувались як засоби та знаряддя вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, та зберегли на собі їх сліди та в подальшому будуть використані, як речові докази у вказаному кримінальному провадженні.
Документами що підтверджують право власності на документи, речі, на яке необхідно накласти арешт, є ці ж самі документи, а також протокол обшуку.
На підставі викладеного, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, слідчий просить клопотання задовольнити.
Заслухавши слідчого, який клопотання підтримав та просив його задовольнити.
З`ясувавши думку слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частиною 7 ст.236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною 2 ст.168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.
Відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Зокрема, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Надані слідчому судді матеріали клопотання свідчать про сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначене в клопотанні слідчого майно, має статус тимчасово вилученого, є доказом злочину, а тому слідчий суддя вважає необхідним його задовольнити та накласти арешт на вказані документи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
клопотання слідчого про накладення арешту на майно - задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1