Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
10 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
З участю прокурора: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
Захисника: ОСОБА_10
Обвинуваченого: ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000612 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.2 ст.121 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання сім років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 з 18 липня 2015 року до 3 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 6 251 (шість тисяч двісті п`ятдесят одну) грн. 38 коп. витрат за проведення експертиз.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

Як установив суд, 17 липня 2015 року, близько 21 години, ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку що в АДРЕСА_1 вступив у суперечку із ОСОБА_12 , взявши в руки дерев`яний стілець, умисно, наніс не менше п`яти ударів різними конструктивними частинами вказаного стільця по обличчі, голові та інших частинах тіла ОСОБА_12 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, забійних ран на губах, перелому кісток носа, надриву слизової оболонки і поверхневої рани верхньої повіки лівого ока, надриву слизової оболонки альвеолярного ряду на верхній щелепі, множинних саден і крововиливів на тильних поверхнях обох кистей, нижній третині передпліч, обох плечах і плечових суглобах, задніх поверхнях обох ліктьових суглобів, спині в ділянці лопаток, крижовій ділянці, нижньогрудному відділі хребта, лівій підреберній ділянці, на рівні гребеня лівої здухвинної кістки, в ділянці лівого кульшового суглобу, лівій нозі, які відносяться до легких та легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, саден та забійних ран на волосяній частині голови, лівій вушній раковині, крововиливів у скроневі м`язи та м`які тканини голови в ділянці ран, дрібновогнищевого субарахноїдального крововиливу в корі головного мозку правої долі та дрібновогнищевого внутрішньомозкового крововиливу в стовбурі, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких останній помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, вважає вирок суду такими, що підлягає зміні. В обґрунтування зазначає, що судом неправильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вказує, що в матеріалах провадження достатньо пом`якшуючих обставин, які пом`якшують покарання. Доводить, що у суду були всі підстави для застосування ст.69 КК України. При цьому зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки в обвинуваченому акті не вказані обставини, які обтяжують покарання, а тому є всі підстави для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання.
Просить вирок змінити та ухвалити новий вирок, яким призначити більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування зазначає, що як на досудовому слідстві так і в судовому засідання обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину та після вчинення злочину не залишив місця події. Вказує, що потерпіла цивільний позов не заявляла, а тому претензій морального та матеріального характеру немає. При цьому зазначає, що наявність в матеріалах провадження пом`якшуючих обставин дає всі підстави для застосування статті 69 КК України.

Просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги та просять її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , про залишення вироку місцевого суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_11 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, яким суд дав повну, всебічну оцінку, є обґрунтованим і в апеляційних скаргах не оспорюється.

Кваліфікація дій за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є правильною.

За таких обставин суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку дослідженим у справі доказам у визначеному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.2 ст.121 КК України кваліфікував вірно.
Що ж до покарання, то як видно з вироку, всупереч викладеним в апеляційних скаргах доводам про його неправильність та невідповідність кримінальному закону, воно призначено ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст.69 КК України більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, може бути призначено лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, а також з урахуванням особи винного.

Колегія суддів приходить до висновку, що на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_11 покарання, врахував характер та підвищений ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, тяжкість заподіяного злочином наслідку, внаслідок якого настала смерть потерпілого, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючими обставинами, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, наявність у нього хвороб та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією статті кримінального Кодексу України При цьому суд умотивував своє рішення про неможливість застосування ст..69 КК України і призначення більш м`якого покарання за даний злочин.
Лише сама наявність сукупності обставин, які пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, не можна розцінювати у даній справі як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Щодо тверджень обвинуваченого та його захисника про можливість застосування судом ст.69 КК України, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання із застосуванням ст.69 КК України тобто нижче від найнижчої межі встановленої ст.121 ч.2 КК України, не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України і не є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. а тому підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного засудженому покарання не вбачається.

Поряд з цим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, і на що обґрунтовано посилається засуджений в апеляційній скарзі, суд першої інстанції визнав обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ні в обвинувальному акті, ні у вироку місцевого суду дана обставина не встановлена. Так, судом встановлено час, місце, спосіб та характер спричинених тілесних ушкоджень, проте не зазначено, що ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.408, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника-адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Дубенського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.2 ст.121 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_11 , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_11 в межах цього кримінального провадження строк попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 липня 2015 року по 10 червня 2016 року.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3