В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора Куцин Я

захистника ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської народності, непрацюючого, без освіти, не одруженого, який має на утриманні четверо дітей, раніше судимого Ужгородським міськрайонним судом в Закарпатській області вироком від 17.11.2011 за ст. 186 ч.2, 71 КК України на строк до 5 років та 6 місяців позбавлення волі; Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.07.2012 за ст. 186 ч.2, 71 КК України на строк до 5 років та 2 місяців позбавлення волі; Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.11.2014 за ст. 186 ч.2, 70 ч.І, 70 ч.4, 71 КК України на строк до 5 років 3 місяців позбавлення волі, Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29.05.2015 року ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд 1рік та 6 місяців з застосуванням обмежень,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської народності, з неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, не одруженого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 01.02.2016 близько 18.30 годин , перебуваючи в автомобілі служби таксі, в телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 , щоб він поїхав з ним у невідомому напрямку для проведення дозвілля і в автомобілі служби таксі неподалік від його помешкання. У подальшому, по приїзді в с. Оноківці, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про намір вчинити крадіжку зварювального апарату, на вказану пропозицію ОСОБА_7 , погодився, після чого вони разом в період часу з 00 годин 30 хвилин 01.02.2016 року по 01 годин 00 хвилин 02.02.2016 року усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, проникли на огороджене металевим парканом подвір`я дворогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 та, шляхом пошкодження навісного замка на гаражному приміщенні, проникли всередину останнього, звідки викрали зварювальний апарат, вартість якого, згідно із висновком експерта № 58-02-16 від 12.02.2016 становить 900,00 грн. Заволодівши викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на вище вказану суму.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вступивши в попередній зговір з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого АДРЕСА_1 , з метою таємного викрадення майна в ніч з 01.02.2016 на 02.02.2016 року прибули у с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проникли на огороджене металевим парканом подвір`я дворогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження навісного замка гаражного приміщення, проникли в середину вказаного гаражу, звідки таємно викрали зварювальний апарат, кустарного виробництва з алюмінієвою обмоткою, вартість якого, згідно з висновком експерта № 58-02-16 від 12.02.2016, становить 900,00 грн. Після вчинення злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинули місце вчинення злочину.

У пред`явленому звинуваченні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свою вину, при вказаних у вироку обставинах, за ч.3 ст. 185 КК України визнали повністю та пояснии суду, що дійсно за попередньою змовою , з метою таємного викрадення чужого майна в період часу з 00 годин 30 хвилин 01.02.2016 року по 01 годин 00 хвилин 02.02.2016 року проникли на дворогосподарство в АДРЕСА_2 , де пошкодивши замок на гаражі , потрапили всередину , звідки викрали зварювальний апарат.
У скоєному ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щиро розкаюються, просять суд суворо їх не карати.

Інші докази судом не досліджувалися через ст. 349 КПК України, які всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України доведена і їх дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням до сховища.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаюється в скоєному, на утриманні має жінку та четверо неповнолітніх дітей, має постійне місце мешкання, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій шляхом повернення викрадених речей, як пом`якшувальні вину обставини.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що він щиро розкаюється в скоєному, посередньо характеризується по місцю мешкання, скарг на нього зі сторони односельчан не поступало, він є молодим за віком , має постійне місце мешкання, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій шляхом повернення викраденого , раніше не судимий, як пом`якшувальні вину обставини.

Обтяжливих вину обставин ОСОБА_7 у відповідності до ст.67 КК України не має.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 міри покарання, суд приймає до уваги, що злочин за ч.3 ст.185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Аналізуючи викладене, при призначенні покарання, суд враховує характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих обставин у відповідності до ст.66 КК України, відсутність обтяжуючих обставин у відповідності до ст.67 КК України та вважає необхідним та достатнім призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі .

Окрім того, суд вважає, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуте без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку.

Відповідно до змісту ст. 75 КК України суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Таким чином , відбуваючи покарання з випробуванням, обвинувачений ОСОБА_5 , виконуючи належним чином покладені на нього судом обов`язки буде мати можливість утримувати свою родину, працевлаштуватися на надавати користь державі, що знаходиться у важкій обстановці.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_7 , його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих обставин у відповідності до ст.66 КК України, відсутність обтяжуючих обставин у відповідності до ст.67 КК України та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та застосувавши ст.75, 104 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов по справі не заявлений, збитки відшкодовані у ході досудового розслідування шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

Судових витрат по справі не має.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засудити його за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виправну інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засудити його за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. ст. 75,104 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 1 (один ) рік

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 під час іспитового строку повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи .

Речовий доказ у вигляді - алюмінієва обмотка з ізоляційним покриттям, яка віддана під розписку потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1