Справа № 645/1749/16-к
Провадження № 1-кп/645/273/16
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2016 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
секретар судового засідання - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харковаобвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Ухвалою судової колегії від 14 квітня 2016 року ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 12 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України, на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор вважав за доцільне продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів в цьому провадженні. Крім того, місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано в Луганській області, яка відноситься до зони проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим, останній може переховуватися від суду. Також ОСОБА_5 не має постійного місця проживання та реєстрації в м. Харкові.

Обвинувачений в судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружину, яка не працює. Соціально адаптований, працює, має позитивні характеристики.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримала клопотання ОСОБА_5 ..
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, експертів в цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, також приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, на теперішній час для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зникли. Виходячи з положень ст.ст. 178, 183, 194 КПК України, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

З огляду на наведене, судова колегія вважає можливим продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, а в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити, що не позбавляє його права повторного звернення до суду з вказаним клопотанням.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід, судова колегія вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання його під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

ОСОБА_5 продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 04 серпня 2016 року.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3