Провадження по справі 1-кп/521/747/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 30.05.2013 року за № 0003345, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню освіту, працює без укладення трудового договору, одружений, судимий:

1) 20.06.2000 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 140 ч. 3, 46-1 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2) 20.07.2001 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42, 43 КК України (1960 року) до 3 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 26.07.2005 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 04.12.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.02.2016 року за відбуттям строку покарання,

зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
30 травня 2013 року приблизно о 15 годині ОСОБА_4 шляхом розбиття скла передньої правої двері проник до салону автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою м. Одеса, вул. Бугаївська, 35, звідки повторно, таємно, з корисливих мотивів викрав відеореєстратор вартістю 1000 грн., зарядний пристрій до вказаного відеореєстратора вартістю 300 грн. та ніж в чохлі вартістю 1000 грн., які належать ОСОБА_6 , чим завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2300 грн., і зник з місця злочину, отримавши можливість розпорядитися викраденим на свій розсуд.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами - поясненнями обвинуваченого, який, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, пояснив суду, що в його сім`ї склалося скрутне матеріальне становище у зв`язку з хворобою батька. Він вирішив здійснити крадіжку, для цього 30.05.2013 року у другій половині дня, перебуваючи на вул. Бугаївській в м. Одесі, підійшов до припаркованого мікроавтобуса, розбив бокове скло з правої сторони та викрав майно, що знаходилось в салоні відеореєстратор з зарядним пристроєм і ніж в чохлі. Викрадене заховав під одягом, але приблизно через 10 хвилин був затриманий працівниками міліції, чуже майно у нього було вилучене і повернуте власнику. У скоєному розкаюється. Після того, як розслідування у цьому кримінальному провадженні було розпочато, у грудні 2013 року він був засуджений за скоєння іншого злочину і відбував покарання в місцях позбавлення волі до лютого 2016 року. Про те, що в цей час перебував у розшуку, відомостей на мав. Кримінальні провадження відносно нього в одне об`єднані не були.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною, та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у таємному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, скоєному повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений має тяжке хронічне невиліковне захворювання, працює без укладення трудового договору на будівництві, має сім`ю, виховує неповнолітню дитину своєї дружини ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання. Разом з тим, суд бере до уваги, що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів проти власності.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві пояснення про обставини скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, особу винного, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд враховує тяжкість злочину і особу винного, який страждає на тяжку хронічну хворобу, а також враховує ту обставину, що викрадене у потерпілого майно було повернуто йому через нетривалий час (протягом кількох годин) після вчинення злочину. Крім того, суд також зважає на те, що через короткий час після вчинення злочину, який було розкрито правоохоронними органами через кілька хвилин, ОСОБА_4 було засуджено у іншому кримінальному провадженні, і він більше 2-х років відбував покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії, розташованій у м. Одесі. Тобто, ОСОБА_4 не переховувався, але, за відсутності підстав, весь цей час перебував у розшуку, а дане кримінальне провадження без руху. Тому, за наявності реальної можливості і не з вини обвинуваченого, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженню не було закінчено в розумні строки, а ОСОБА_4 позбавлений права на можливість застосування до нього положень ч. 1 або ч. 4 ст. 70 КК України за результатами судового розгляду. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що поведінка обвинуваченого після звільнення з місць позбавлення волі (має сім`ю, працевлаштований, позитивно характеризується) свідчить про те, що він став на шлях виправлення, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинувачений був затриманий на підставі ухвали слідчого судді 23.07.2016 року і перебував під вартою до 24.07.2016 року, і цей строк попереднього ув`язнення необхідно зарахувати у строк відбутого ним основного покарання у виді обмеженя волі відповідно до положень ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що відповідає чотирьом дням обмеження волі.

Стороною обвинувачення не було надано і судом не досліджувалися докази щодо витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні, тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого при ухваленні вироку.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбутого ОСОБА_4 покарання час його попереднього ув`язнення з 23 липня 2016 року по 24 липня 2016 року із розрахунку - один день попереднього ув`язнення відповідає чотирьом дням обмеження волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1