Провадження № 1-в/734/36/16 Справа № 734/4140/15-к
У х в а л а

31 березня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
встановив:
Засуджений ОСОБА_3 24 березня 2016 року звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно з ч. 5 ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор в судовое засідання також не з`явився, подавши через канцелярію суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти задоволення клопотання засудженого.
Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Також відповідно до ст. 539 ч. 4 КПК України, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли її участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд порушеного питання за відсутності засудженого та прокурора.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року за ч. 4 ст. 407 КК України з призначенням покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку (смт Десна) ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком і невідбутої частини покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 липня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців з відбуванням покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ; міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_3 на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін; строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання 15.40 год. 01 грудня 2015 року, зарахувавши у строк відбуття покарання період перебування під вартою в межах цього кримінального провадження. Проте у вироці суду не вказано яким чином підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у строк покарання.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 01 грудня 2015 року ОСОБА_3 був затриманий 01 грудня 2015 року о 15 год. 40 хв. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. До моменту винесення вироку та набрання ним законної сили обвинувачений утримувався під вартою.
Згідно зі ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно із ст. 4 Закону України від 30 червня 1993 № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Суд вважає, що в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_3 в період з 01 грудня 2015 року /час затримання/ по 26 січня 2016 року /набрання вироком законної сили/ був попередньо ув`язнений тим, що на підставі вмотивованого рішення суду йому був обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту і він утримувався на гауптвахті відділення ВСП Чернігівського ЗВ ВСП установі тримання осіб, щодо яких обрано цей запобіжний захід.
Згідно з Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон України від 26 листопада 2015 року), який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_3 був засуджений до арешту з триманням на гауптвахті, на момент набрання чинності Законом України від 26 листопада 2015 року покарання повністю не відбув, до набрання вироком суду законної сили був попередньо ув`язнений в період з 01 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року включно в межах одного і того ж кримінального провадження, то цей строк підлягає зарахуванню засудженому у строк відбування покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту (тобто 1 місяць 25 днів попереднього ув`язнення перерахувати на 3 місяці 20 дні арешту).
Керуючись Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст.ст. 372, 375, 376, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 01 грудня 2015 року по 25 січня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту у строк відбування покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року за ч. 4 ст. 407 КК України (тобто 1 місяць 25 днів попереднього ув`язнення перерахувати на 3 місяці 20 дні арешту).
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1