Справа № 539/16/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого в Лубенському лісотехнічному коледжі на посаді майстра по виробництву, одруженого, раніше не судимого, уродженця с. Олександрівка Лубенського району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
07.05.2015 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 разом зі своїм батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 , прибули до помешкання сім`ї ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в будинку вищевказаного господарства, між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ґрунті неприязнених відносин з ОСОБА_10 та з її донькою ОСОБА_11 виникла сварка.

В цей час, коли між сім`єю ОСОБА_9 та сім`єю ОСОБА_12 відбувалася сварка до будинку зайшов ОСОБА_13 , який відразу намагався припинити сварку. ОСОБА_6 , який перебував у неприязних стосунках з ОСОБА_13 , побачив останнього, вирішив разом із своїм батьком ОСОБА_6 , заподіяти ОСОБА_13 , тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно правою рукою зжатою в кулак, наніс ОСОБА_13 один удар в область щелепи . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, також умисно своєю правою рукою, зжатою в кулак, наніс потерпілому ОСОБА_13 ще один удар в область щелепи, від якого останній, впав на підлогу. Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , почали наносити близько трьох ударів кожний своїми ногами потерпілому ОСОБА_13 в область тулубу та лівої ноги , доки останній знаходився на підлозі.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_13 було завдано тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 132 від 08.07.2015 року, потерпілому ОСОБА_13 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді : ЧМТ, струсу головного мозку, синців верхньої та нижньої губи справа, забитої рани верхньої губи, забитої рани слизової нижньої губи, синець лівої скроневої ділянки, синець лівого надколінка, садно у правій виличній ділянці, забій лівого колінного суглобу, травматичний перелом 2 зуба на верхній щелепі справа, травматичний підвивих 2-го зуба на верхній щелепі зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав, пояснивши, що 07.05.2015 року в першій половині дня до їх додому приїхав тесть ОСОБА_13 , який забрав його дружину та дитину до себе додому в с.Михнівці, Лубенського району. Після обід до нього зателефонувала його дружина ОСОБА_11 і почала кричати, що його рідна мати "відьма". Тоді його батько, ОСОБА_7 , запропонував поїхати всі разом та розібратися до ОСОБА_9 , чого ж свати його матір називають "відьмою".

Коли вони приїхали до ОСОБА_9 в с. Михнівці, то першим зайшов до хати він, а його батько запитав про те, чи можна зайти до будинку. На що теща ОСОБА_10 відповіла, щоб вони вийшли із хати, бо вона їх не хоче бачити. Потім вибігла його дружина, ОСОБА_11 , яка почала на них кричати. В цей момент його тесть, ОСОБА_13 , наніс йому один удар . У відповідь, його батько, ОСОБА_7 , вдарив один раз своїм кулаком в обличчя тестя , від чого останній впав на підлогу. Більше ніхто тестю тілесних ушкоджень не завдавав. Він особисто також тілесні ушкодження тестю не наносив, тим більше по тій причині, що у нього була пошкоджена нога;

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав частково, пояснивши, що 07.05.2015 року у ввечері, коли його син ОСОБА_14 був у нього вдома за адресою с.Олександрівка Лубенського району, то до ОСОБА_14 зателефонувала його дружина ОСОБА_11 , яка сказала, що його мати відьма. Після цього його дружина, ОСОБА_11 , зателефонувала до свахи ОСОБА_10 , яка її обізвала "літературним словом" .

Тоді вони сіли в автомобіль і поїхали до сватів додому в с.Михнівці Лубенського району. ОСОБА_14 зайшов до будинку сватів першим, а він став на порозі у запитав у свахи ОСОБА_10 про те, чи можна зайти. Сваха відповіла, щоб вони вийшли, бо вона їх ненавидить. В цей момент із кімнати вийшла невістка ОСОБА_11 і вони двох із свахою почали ОСОБА_14 "товкти", бо останній хотів побачити свою дитину.

Тоді він, ОСОБА_7 , схватив невістку за руки і сказав, що ти робиш, а вона його вдарила коліном між ніг. На це він її також вдарив коліном у живіт. Після цього зайшов сват і зразу ж ОСОБА_14 вдарив у лоб, від чого останній впав. В свою чергу, він, ОСОБА_7 , наніс один удар кулаком правої руки у щелепу свата ОСОБА_13 , від якого сват впав на підлогу. Більше ніхто ніяких ударів ОСОБА_13 вони не наносили, його син ОСОБА_14 взагалі не бив ОСОБА_13 ;

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та частковим визнанням своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, повністю підтверджується доказами , дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_13 , який суду показав, що 07.05.2015 року його дружина ОСОБА_10 разом з дочками ОСОБА_11 та ОСОБА_15 перебували в його будинку в с..Михнівці Лубенського району. Він, в цей час, був на рибалці. Близько 19 год. 20 хв. до нього зателефонувала менша дочка, яка сказала, що йому треба йти додому. По телефону він почув, що в хаті було дуже шумно, лунала нецензурна лайка сватів.

Коли він прибіг додому, то побачив , що в коридорі стояли сват зі свахою. При цьому сват ОСОБА_7 тримав старшу дочку ОСОБА_11 за руки, викручуючи їх, та штовхав своїм коліном в її живіт.

Потім він почув, як кричала його дружина. Коли він пройшов до зали, то побачив, що його зять ОСОБА_6 однією рукою тривав його дружину за горло та душив, а іншою - за коси. Він, ОСОБА_13 , намагався відтягнути ОСОБА_6 від дружини, але ОСОБА_14 розвернувся та наніс йому один удар правою рукою в область щелепи . Потім вони опинилися в коридорі, в якому був сват зі свахою, де сват ОСОБА_7 також йому наніс один удар правою рукою в область щелепи. Від цього удару він впав на підлогу, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали наносити йому удари ногами по тулубу і коліну. Ударів ногами було по три від кожного. Після цього його дружина та менша дочка почали розбороняти. Він почав телефонувати до голови сільської ради, а свати зі своїм сином зразу ж покинули його будинок. Під час цього інциденту він тілесних ушкоджень ні сватам, ні зятю не наносив;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що 07.05.2015 року увечері до її помешкання, розташованого за адресою с.Михнівці, Лубенського району зайшли її свати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та зять ОСОБА_6 . Вона попросила їх вийти, бо не хотіла їх бачити . У відповідь, сваха взяла її за волосся та почала за них тягати, розпочалася штовханина. Потім зять ОСОБА_6 схопив її за горло та почав душити, вона крикнула своїй дочці, щоб остання зателефонувала батькові ОСОБА_13 , який в той час був на рибалці на ставку, що розташований в 300-х метрах від їх будинку. Зять почав її "тягати" по дивану та нецензурно висловлюватись. Від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відчувався запах спиртного. Через 5 хвилин прийшов її чоловік ОСОБА_13 , який почав відтягувати зятя від неї. Зять ОСОБА_6 , в свою чергу, вдарив своєю правою рукою ОСОБА_13 в область щелепи. Потім вони перемістилися у коридор, де сват ОСОБА_7 разом із зятем збили її чоловіка із ніг на підлогу та почали наносити останньому удари, кожен близько трьох ударів, своїми ноками в область тулубу, голови і лівої ноги.

В подальшому, вона разом зі своєю старшою дочкою підняли з підлоги ОСОБА_13 і сказала, щоб він телефонував голові сільської ради, і сім"я Польгуїв зразу ж вийшли з будинку;

- показами свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що 07.05.2015 року близько 19 год. 30 хв. до них додому в с.Михнівці приїхали Польгуї. Вона початок сварки не бачила і не чула, бо знаходилась у кімнаті із малолітньою дитиною своєї старшої сестри ОСОБА_11 . Почувши крик своєї матері, вона вибігла із кімнати до зали, де побачила, що ОСОБА_6 кинув її матір на диван та душив її за горло своєю рукою. Вона, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 кричала, щоб він припинив, але останній ніяким чином не реагував.

Потім прийшов додому її батько ОСОБА_13 , він відштовхнув ОСОБА_6 від матері, і коли батько піднімав матір з дивану, ОСОБА_6 підійшовши до батька, вдарив його кулаком своєї правої руки в області щелепи. Після цього ОСОБА_6 виштовхав батька в коридор, де разом з ОСОБА_7 збили її батька з ніг на підлогу та почали наносити йому удари своїми ногами по тулубу і лівій нозі. В подальшому, мати разом зі старшою сестрою підняли батька із полу і сказали, що він телефонував голові сільської ради, а Польгуї зразу ж вийшли із будинку. Під час сварки її батько ніяких тілесних ушкоджень нікому не наносив;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що вона в даний час проживає окремо від своїх батьків на квартирі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та малолітнім сином.

07.05.2015 року близько 19 год.10 хв. додому до її батьків в с.Михнівці Лубенського району приїхали свекор ОСОБА_7 , свекруха ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_6 . Зайшовши у хату свекор запитав у її матері про те, чи рада вона їх бачити. На що матір відповіла, що ні та попрохала їх вийти із помешкання. У відповідь, свекруха ОСОБА_8 взяла її матір за волосся, намагаючись їх вирвати, та почала матір штовхати. Вона намагалася їх розборонити, але свекор ОСОБА_7 взяв її, ОСОБА_11 , за руки і наніс їй два удари в область живота. Потім її чоловік ОСОБА_6 почав душити її матір. Після цього в будинок зайшов її батько ОСОБА_13 . В цей момент ОСОБА_14 душив її матір на дивані, а батько відштовхнув його від матері. Коли батько почав піднімати матір, то ОСОБА_6 підійшов до батька ОСОБА_13 та вдарив його своєю правою рукою в область щелепи. В цей час заплакав її мололітній син і вона пішла до нього. В подальшому, її менша сестра, ОСОБА_15 , розповіла їй, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у коридорі збили батька з ніг та наносили йому ногами тілесні ушкодження. . Під час сварки її батько ніяких тілесних ушкоджень нікому не наносив;

- показами свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що ОСОБА_10 є його рідною сестрою. 08.05.2015 року близько 08год.30 хв. до нього додому подзвонила його мати ОСОБА_17 та повідомила, що 07.05.2015 року додому до ОСОБА_10 приїздили Польгуї. між ними сталася сварка, в ході якої ОСОБА_13 та ОСОБА_10 було завдано тілесні ушкодження. Передзвонивши до сестри, остання повідомила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були у нетверезому стані.

Знаючи про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають агресивну поведінку після вживання спиртного, бо із ОСОБА_7 він разом працював і добре його знає, а із ОСОБА_6 спілкувалась його дочка, він зразу ж поїхав до сестри додому. Приїхавши до сестри, він побачив, що у ОСОБА_13 були розбиті губи, малися синці на руках та ногах, у сестри ОСОБА_10 - було почервоніння на шиї. Він їм сказав, що треба їхати в міліцію і повіз їх у райвідділ. По дорозі ОСОБА_13 скаржився, що у нього болить голова;

- показами свідка ОСОБА_18 , яка суду показала, що вона являється головою Михнівської сільської ради Лубенського району. 07.05.2015 року у ввечері до її чоловіка зателефонував ОСОБА_13 , який сказав, щоб вони приїхали до них додому. Приїхавши до помешкання ОСОБА_13 , вона побачила, що в коридорі стояла вся сім"я ОСОБА_9 : дружина ОСОБА_10 , старша дочка ОСОБА_11 із малолітньою дитиною, менша дочка ОСОБА_15 . Із однієї з кімнат вийшов ОСОБА_13 , в якого все обличчя було в крові. Він повідомив, що приїжджали свати із зятем та побили його. Вона їм порадила викликати міліцію. При виході, в коридорі на полу, вона побачила жіночі прикраси - "сережки", які мабуть належали ОСОБА_11 ;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що 07.05.2015 року у першій половині дня її син їздив у госпіталь, де невістка ОСОБА_11 домовилась із хірургом про те, що він почистить ОСОБА_6 рану на нозі, яку він пробив гвіздком. ОСОБА_14 їздив сам, бо ходити він міг, але шкутильгав. Після обід ОСОБА_14 приїхав до них додому в с.Олександрівка Лубенського району . Увечері до ОСОБА_14 подзвонила невістка ОСОБА_11 . Після цього дзвінка її син ОСОБА_14 був трохи засмучений. Він розповів, що по телефону ОСОБА_19 повідомила, що їй малолітній син дуже плаче, і що в цьому нібито винувата вона - ОСОБА_8 .

Після цього вона подзвонила до свахи ОСОБА_10 і запитала, що трапилось. На що остання відповіла на нею брутальними словами і сказала, що вона дитині "поробила", бо вона "відьма". Їх батько ОСОБА_7 сказав, щоб вони всі збирались, бо поїдуть додому до сватів, з"ясовувати, чого ж плаче дитина. Приїхавши до помешкання ОСОБА_9 , першим зайшов до будинку ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 запитав у свахи, чи можна зайти. Останні відповіла, що заходити не можна. Тоді вона трохи підштовхнула свого чоловіка і зайшовши у коридор, стали біля вхідних дверей. Потім вийшла невістка ОСОБА_11 і вона зі свахою ОСОБА_10 почали кричати, вони пішли геть із хати. ОСОБА_14 не пускали до дитини. Сваха викинула ОСОБА_14 на крильце. Потів вона штовхнула її, ОСОБА_8 , до дверей. Потім вона разом із ОСОБА_19 напали на ОСОБА_14 і почали руками бити його по ребрах. ОСОБА_7 не витримав і взяв невістку ОСОБА_19 за руки. В цей момент забіг сват ОСОБА_13 , який також почав кричати : "Геть із хати." Тоді вони всі забігли до зали, де сват ОСОБА_13 один раз вдарив ОСОБА_14 у щелепу . У відповідь, ОСОБА_7 один раз вдарив свата ОСОБА_13 кулаком по зубах, у щелепу, від чого останній впав на підлогу. Щоб її син ОСОБА_14 наносив свату удари, вона не бачила. Після цього вони поїхали додому;

- показами експерта ОСОБА_20 , який суду показав, що у ОСОБА_13 при судово-медичному освідченні виявлені тілесні ушкодження у вигляді : ЧМТ, струсу головного мозку, синців верхньої та нижньої губи справа, забитої рани верхньої губи, забитої рани слизової нижньої губи, синець лівої скроневої ділянки, синець лівого надколінка, садно у правій виличній ділянці, забій лівого колінного суглобу, травматичний перелом 2 зуба на верхній щелепі справа, травматичний підвивих 2-го зуба на верхній щелепі зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо в указаний ОСОБА_13 строк та при вказаних обставинах.

В ділянку голови травмуючий предмет діяв не менше трьох разів. В ділянку лівого надколінника - не менше одного разу. Вищевказані тілесні ушкодження, зважаючи на їх кількість та локалізацію, не могли утворитись при падінні ОСОБА_13 з висоти власного росту. Також вказані тілесні ушкодження не характерні для нанесення їх власною рукою;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 08.05.2015 року (а.с.51);

- висновком судово-медичної експертизи № 132 від 08.07.2015 року (а.с.53-53);

- протоколами проведення слідчих експериментів з фототаблицями до них за участю свідка ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_15 , відповідно до яких потерпілий та свідка розповідають про механізм та обставини нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілому (а.с.58-90);

- висновком судово-медичної експертизи № 293 від 04.09.2015року, згідно якого, покази дані свідком ОСОБА_11 під час проведення з нею слідчого експерименту 05.08.2015 року, щодо механізму та обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 можуть відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень у вигляді синців верхньої та нижньої губи справа, забитої рани верхньої губи справа, травматичного перелому 2-го зуба на верхній щелепі справа, при цьому вона не вказує на механізм утворення інших , виявлених у ОСОБА_13 , тілесних ушкоджень (а.с.91) ;

- висновком судово-медичної експертизи № 294 від 04.09.2015року, згідно якого, покази дані свідком ОСОБА_15 під час проведення з нею слідчого експерименту 05.08.2015 року, щодо механізму та обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , в цілому не протирічать об"єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_13 (а.с.123);

- висновком судово-медичної експертизи № 292 від 04.09.2015року, згідно якого, покази дані потерпілим ОСОБА_13 під час проведення з ним слідчого експерименту 21.07.2015 року, щодо механізму та обставин спричинення йому тілесних ушкоджень, в цілому не протирічать об"єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_13 (а.с.124);

- протоколом огляду місця події від 25.12.2015 року (а.с.125).

Суд відносить критично до показів обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 про те, що потерпілому ОСОБА_13 наніс один удар своєю правою рукою в область щелепи лише один обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки вказані покази суперечать висновку судово-медичної експертизи № 132 від 08.07.2015 року, в якому експерт висвітлив кількість, характер та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , які не відповідають кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, зазначеними вказаними особами та висвітлених у висновку експерта. Як вже раніше судом зазначалось, їх покази також суперечать показам судо-медичного експерта, який в суді зазначив, що в ділянку голови ОСОБА_13 травмуючий предмет діяв не менше трьох разів. В ділянку лівого надколінника - не менше одного разу. Вищевказані тілесні ушкодження, зважаючи на їх кількість та локалізацію, не могли утворитись при падінні ОСОБА_13 з висоти власного росту. Також вказані тілесні ушкодження не характерні для нанесення їх власною рукою.

Крім цього, покази обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 суперечать показам потерпілого ОСОБА_13 , свідків : ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , покази яких, в свою чергу, узгоджуються із об"єктивними висновками судово-медичних експертиз № 132, 292-294.

Таким чином, не визнання ОСОБА_6 своє вини та неправдиві покази обвинуваченого ОСОБА_7 , суд розцінює, як одним із методів захисту останніх, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.125 ч.2 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я .

Дії ОСОБА_7 слід також кваліфікувати за ст.125 ч.2 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я .

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ними злочину, дані про осіб винних.

Обставин, що пом"якшують та обтяжують покарання обвинувачених, - суд не вбачає .

За місцем проживання та роботи обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно.

З урахуванням всіх вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слід обрати в межах санкції статті, за якою їх визнано винними за ст.125 ч.2 КК України у виді громадських робіт .

Підстав для застосування обвинуваченим ст. 69 КК України, суд не знаходить.

Крім цього, по справі потерпілим ОСОБА_13 до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заявлено цивільні позови про відшкодування з кожного 30 000 гривень моральної шкоди, 152 грн. 50 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. витрат на правову допомогу .

Суд вважає, що вказані позови підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Позови потерпілого в частини стягнення матеріальних збитків, пов"язаних із придбання ліків, підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати підтверджуються відповідним товарним чеком (а.с.21 зворотна сторона) .

Суд вважає, що внаслідок перенесення фізичного болю та приниження, потерпілому, злочинними діями обвинувачених, було завдано моральну шкоду. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що із кожного обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 4000 гривень.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 124 КПК України , документально підтвердженої сплаченої суми потерпілим ОСОБА_13 його представнику (а.с.19,27), суд вважає за необхідне стягнути із кожного обвинуваченого на його користь 5000 гривень витрат пов"язаних з наданням допомоги , як потерпілому.

Керуючись ст.ст. 369 -371, 373 -376 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт .

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт .

Позов ОСОБА_13 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 152 гривні 50 копійок матеріальної шкоди, 4000 гривень моральної шкоди та 5000 гривень за надання правової допомоги його представнику, а всього 9152 гривні 50 копійок.

Позов ОСОБА_13 до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 152 гривні 50 копійок матеріальної шкоди, 4000 гривень моральної шкоди та 5000 гривень за надання правової допомоги його представнику, а всього 9152 гривні 50 копійок.

Речовий доказ по справі, а саме : журнал амбулаторного прийому - повернути Лубенському районному центру ПМСД .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Лубенський міськрайонний суд, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 366 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1