Справа № 305/784/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.04.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рахова Закарпатської області, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту затримання з 2-ї години 30-ти хвилин 16 січня 2015 року, із врахуванням ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 15 січня 2015 року, о 23 - й годині 55 - ти хвилинах, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 та його співмешканкою ОСОБА_10 , під час суперечки з ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою позбавлення життя наніс останньому десять ударів кухонним ножем в ділянки грудної клітини, обличчя, спини, заподіявши: сліпі колото - ріжучі поранення обличчя зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; два проникаючі колото - різаних поранення передньої поверхні грудної клітини та п`ять проникаючих колото - різаних поранень спини з пошкодженням легенів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які призвели до смерті ОСОБА_9 ..
В апеляційних скаргах:
Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати через однобічність, неповноту досудового і судового слідства, істотне порушення кримінального процесуального закону та порушення права на захист. Вказує, що висновки суду про винуватість не підтверджуються дослідженими в суді доказами і ґрунтуються на неправдивих показаннях свідка ОСОБА_10 ; ніж не знайдено; на одязі відсутні сліди крові потерпілого; не перевірено, чи міг він наносити удари, будучи дуже п`яним. Вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення порушень і проведення повного й об`єктивного досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону, кримінальне провадження закрити за відсутності складу кримінального правопорушення, запобіжний захід скасувати внаслідок порушення права на захист ОСОБА_7 .. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину обвинуваченого; ОСОБА_7 не мав мотиву та умислу на вбивство; знаряддя злочину не знайдено; кров на одязі могла походити від ОСОБА_7 ; свідок ОСОБА_10 не підтвердила нанесення ударів ножем; обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення; підготовче засідання проведено без потерпілого; строк тримання під вартою продовжено без участі ОСОБА_7 ..
Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію вчиненого, просить вирок в частині призначеного покарання скасувати через його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі винного внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років. Просить врахувати, що ОСОБА_7 вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, з метою уникнення відповідальності приховав знаряддя вбивства та давав суперечливі, неправдиві показання. В решті вирок просить залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційних скарг; доводи ОСОБА_7 та його захисника, які повністю підтримали подані ними апеляційні скарги, просили змінити запобіжний захід та відмовити у задоволенні апеляції прокурора; думку прокурора про часткове задоволення апеляційних скарг учасників судового провадження в частині скасування вироку з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого засідання і не підтримання апеляцій в частині постановлення нового вироку; виступи сторін в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_7 , захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Під час кримінального провадження, згідно з вимогами ст. 9 КПК України, суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК України.
Отже, якщо статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд кримінального провадження відбувається лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, то жодних інших варіантів судового розгляду справи не існує.
З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 вбачається, що органом досудового розслідування йому була висунута лише підозра, а обвинувачення, як цього вимагає ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не пред`являлось. ( т. 1 а. с. 1 - 3).
Утім, зі стадії підготовчого засідання, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд не повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, а прийняв справу до свого провадження, призначив її до розгляду та провів судовий розгляд поза межами, передбаченими ст. 337 КПК України. До того ж, провів підготовче судове засідання без участі потерпілого, що згідно зі ст. 314 КПК України є неприпустимим. ( т. 2 а. с. 36 ).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Порушення цього принципу визнано ЄСПЛ порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях у справах: «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року, «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року, «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року.
Суд позбавлений можливості усунути помилку слідства - непред`явлення особі обвинувачення у відповідності до вимог ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України - ні на жодній із стадій судового провадження, оскільки відсутність статусу обвинуваченого унеможливлює здійснення судового розгляду у відповідності до засад кримінального судочинства, зокрема: законності, рівності усіх перед законом і судом, доступу до правосуддя, змагальності та забезпечення права особи на захист від пред`явленого обвинувачення.
Тягар обвинувачення відповідно до вимог ст. ст. 17, ч. 1 ст. 25, 92 КПК України покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України і довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Висунення обвинувачення - це процесуальне рішення, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України приймається у формі обвинувального акта, яким завершується досудове розслідування і є виключно компетенцією органу досудового розслідування.
Непред`явлення органом досудового розслідування відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувачення особі виключає проведення у справі судового розгляду у відповідності до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, ст. ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Перекладання цього обов`язку на суд не передбачено чинними на території України законами та нормами міжнародного права.
Таким чином, колегія суддів констатує, що судовий розгляд відбувся без дотримання вимог КПК України, що свідчить про незаконність судового рішення і відповідно до вимог ст. 412, 415 КПК України тягне за собою його скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги учасників кримінального провадження в частині скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання колегія суддів визнає такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується постановлення нового вироку, то непред`явлення обвинувачення ОСОБА_11 у відповідності до ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виключає постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення. Апеляція прокурора в цій частині не ґрунтується на вимогах Кримінального Процесуального Кодексу, не була підтримана прокурором, яка брала участь в апеляційному розгляді, й не підлягає задоволенню. З цих же підстав не підлягає задоволенню апеляційна скарга захисника про закриття кримінального провадження.
Щодо клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, то воно підлягає задоволенню.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 був затриманий о 2- й годині 30- ти хвилинах 16 січня 2015 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою йому було обрано ухвалою слідчого судді 17 січня 2015 року строком на 60 діб з 16 січня 2015 року по 16 березня 2015 року. В межах строків досудового розслідування тримання під вартою продовжувалось: 11 березня 2015 року - до 15 квітня 2015 року і 10 квітня 2015 року - до 15 травня 2015 року. При призначенні судового розгляду строк тримання під вартою продовжено до 19 червня 2015 року. Під час судового розгляду він продовжувався ще чотири рази, з остаточною дією ухвали до 20 січня 2016 року. В грудні 2015 року та в січні 2016 року (до закінчення строку дії ухвали) клопотання про продовження дії запобіжного заходу прокурором не подавалось, незважаючи на нагадування пенітенціарної служби про сплив строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .. В день закінчення цього строку, тобто 20 січня 2016 року, всупереч вимогам ст. 199 КПК України з приводу подачі клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, прокурор звернувся до суду з клопотанням, однак обвинувачений в цей день в суд доставлений не був у зв`язку з госпіталізацією 17 січня 2016 року в Закарпатський обласний кардіологічний диспансер. Утім, судом у відсутності ОСОБА_7 клопотання розглянуто і строк тримання під вартою продовжено до 17 березня 2016 року. ( т. 1 а. с. 19 - 21, 46, 47, 52, 169, 197, 217, т. 2 а. с. 13 14, 65, 66, 68, 69 70 ).
Таким чином, на момент апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_11 - він утримувався під вартою в порушення вимог ст. ст. 331, 193 КПК України, згідно з якими розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу повинен здійснюватися за участю підозрюваного, обвинуваченого і лише у разі оголошення особи у міжнародний розшук у його відсутності. Крім того, ОСОБА_11 всупереч вимогам ст. 197 КПК України щодо сукупного строку тримання під вартою не більше дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, утримується під вартою більше року.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини визнав, що: зі спливом певного часу наявність лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи - рішення у справах: «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Кравченко проти України» від 23 лютого 2012 року, «Орловський проти України» від 2 квітня 2015 року, «Руслан Яковенко проти України» від 4 червня 2015 року, «Еререн проти Німеччини» від 6 листопада 2014 року; передача клопотання в останній день перебування заявника під вартою є порушенням ст. 5 Конвенції - рішення у справах: "Чанєв проти України" від 9 жовтня 2014 року, "Кушнір проти України" від 11 грудня 2014 року, "Панкратьєв проти України" від 11.12.2014 року, "Подвезько проти України" від 12 лютого 2015 року; тримання під вартою є незаконним, якщо протягом певного періоду особа трималась під вартою без будь якого рішення суду та рішення суду щодо залишення під вартою не містило підстав і визначених строків, національні суди не здійснювали належний перегляд законності тримання під вартою рішення у справах: «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року, «Орловський проти України» від 2 квітня 2015 року, «Кравченко проти України» від 23 лютого 2012 року.
Однак, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_11 , за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, наявність передбаченого ст. 177 КПК України ризику - переховування від органів досудового розслідування та/ або суду та особу підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання ОСОБА_11 строком на один місяць.
Керуючись ст. ст. 181, 201, 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , першого заступника керівника Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий арешт за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , строком на один місяць.
Строк дії ухвали до 12 травня 2016 року.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: