Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 1-219/11
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

"23" вересня 2011 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л. П.

при секретарі Поліщук Л. А.,

з участю прокурора Новаківського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Казахстан, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 11 квітня 2011 року Хмільницьким міськрайонним судом за ст. 185 ч.1 КК України, до 100 годин громадських робіт -

в скоєні злочину передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи раніше засудженим 11 квітня 2011 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ст. 185 ч. І КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт на шлях виправлення не став та знову скоїв новий злочин.

Засудженого Хмільницьким міськрайонним судом 11 квітня 2011 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт ОСОБА_1 ОСОБА_2 міськрайонним підрозділом кримінально-виконавчої інспекції було направлено до Порицької сільської ради для відбуття призначеного вироком суду покарання.

12 травня 2011 року, відповідно до розпорядження сільського голови Порицької сільської ради № 4, ОСОБА_1 було прийнято на роботу. Відповідно до графіків Порицької сільської ради по відбуванню громадських робіт, ОСОБА_1 зобов'язаний був у визначені графіками дні в період з 13 травня 2011 року по 17 червня 2011 року займатися роботою по наведенню належного порядку по обабіч доріг с. Порик Хмільницького району. Однак згідно довідки Порицької сільської ради № 1102 від 09.06.2011 року, куди був направлений ОСОБА_1 для відпрацювання 100 годин громадських робіт, він відпрацював лише 56 годин громадських робіт із призначених Хмільницьким міськрайонним судом 100 годин, після чого без поважних причин ухилився від відбування 44 годин громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання.

Винним себе в скоєнні вказаного злочину підсудній ОСОБА_1 визнав повністю і показав, що на виконання вироку Хмільницького міськрайонного суду від 11 квітня 2011 року, ОСОБА_2 кримінально-виконавчою інспекцією його було направлено до Лознянської сільської ради, де він повинен був відпрацювати 100 годин громадських робіт, займаючись роботою по наведенню належного порядку по обабіч доріг с. Порик Хмільницького району. Працівниками кримінально-виконавчої інспекції перед направленням на роботу йому роз'яснювалось порядок та умови відбуття покарання, а також було попереджено, що у випадку ухилення від відбуття покарання він буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Порицькою сільською радою його було ознайомлено з графіком відбуття громадських робіт, На роботу він виходив на протязі 14 днів, відпрацювавши 56 годин, після чого перестав виходити на роботу в зв'язку з тим, що припинили роботи по будівництву церкви. Чому не поцікавився в голови сільської ради, які роботи виконувати дані, він пояснити не може. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, відповідно до ст. 299 КПК України, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, підсудній вину свою в скоєні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності позиції підсудного у суду не має і йому розяснено, що він буде позбавлений можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 389 ч. 2 КК України, оскільки він умисно ухилився від покарання, призначеного вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2011 року у вигляді 100 годин громадських робіт.

Обставинами, що помякшують вину підсудного є визнання вини та щире каяття.

Обставини, що обтяжують вину підсудного відсутні.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_1, суд, врахувавши обставини справи, особу підсудного, те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, вважає можливим його виправлення та перевиховання в умовах з ізоляцією від суспільства, не застосовуючи до нього максимальної міри покарання, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 389 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду від 11 квітня 2011 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 5 (пяти) днів арешту.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3