Справа № 686/8851/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» квітня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників: адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розглянув кримінальне провадження по обвинуваченню,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.01.1992 року, вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області за ст.ст.117 ч.2, 142 ч.1, 206 ч.2, 222 ч.3,118 ч.2, 42 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 07.10.1996 року по відбуттю строку покарання;
- 25.01.2002 року, вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області за ст.ст.263 ч.1, 198-2 ч.2,42 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.04.2002 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 04.09.2003 року на підставі Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року;
- 20.09.2005 року. вироком Хмельницького районного суду за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 30.11.2007 року по відбуттю строку покарання;
- 24.12.2009 року, вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області за ст.152 ч.2, 153 ч.2, 309 ч.1, 263 ч.1, 70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого 04.11.2014 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду на підставі ч.3 ст.81 КК Українии умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 10 днів;
у скоєні злочинів передбачених ст. 395 , ст. 121 ч.1 , ст. 122 ч.1, ст. 186 ч.2 КК України,-

ОСОБА_11 , маючи не погашені судимості за вчинення тяжких умисних злочинів на шлях виправлення не став та в лютому і березні 2015 року, в с.Масівці, Хмельницького району, Хмельницької області вчинив нові аналогічні злочини, за наступних обставин.
Так, 28 лютого 2015 року, близько 15 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , де він спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вживали алкогольні напої, в ході раптово виниклого конфлікту на грунті неприязних стосунків, вчинив побиття останнього. При цьому, обвинувачений ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_16 , спочатку один удар кулаком правої руки в область обличчя від якого потерпілий впав на підлогу, після чого декілька ударів ногою в область тулуба. Коли ж ОСОБА_9 намагався піднятись, ОСОБА_11 наніс йому молотком, який утримував в руці ще один удар в область голови, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на підлогу.
Внаслідок вказаних дій, обвинувачений ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівої половини грудної клітки з утворенням закритих переломів 8,9-го ребер по їх задній поверхні, зі зміщенням уламків, пошкодження тканини легенів, накопичення повітря під шкірою лівої половини грудної клітки, в лівій плевральній порожнині, зі стисканням лівої легені до її тотального стискання, без зміщення органів межистіння та легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки у вигляді: рани м`яких тканин лівої лобно-тім`яної ділянки голови.
Крім того, 09 березня 2015 року, близько 22 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , в компанії з ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої суперечки, на зауваження потерпілого ОСОБА_10 не ображати жінок, наніс останньому спочатку декілька ударів кулаками в обличчя та один удар по нозі від чого потерпілий впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_10 ще один удар ногою зверху вниз по правій нозі потерпілого.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу без зміщення уламків, із набряком м`яких тканин в проекції суглобу, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правого вуха з пошкодженням барабаної переділки, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а крім того у вигляді: набряку та крововиливу м`яких тканин правої половини лобної ділянки голови, крововиливів м`яких тканин верхньої повіки правого ока, нижньої повіки лівого ока, які мають незначні скороминущі наслідки.
Тоді ж і в тому ж місці, після побиття ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повторно, відкрито викрав, діставши з кишені потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився на підлозі, грошові кошти в сумі 1800 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнав свою вину у вчинені вищезазначених протиправних дій та підтвердив вищевикладені обставини скоєння злочинів. Разом з тим показав, що дійсно 28 лютого 2015 року, приблизно о 15 год., в буд. АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання його співмешканки ОСОБА_18 , він в компанії з останньою, а також ОСОБА_15 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. При цьому, через образливі висловлювання останнього на адресу ОСОБА_18 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс потерпілому спочатку один удар кулаком в обличчя від чого останній впав на підлогу, а потім два удари ногою в тулуб. Коли ж ОСОБА_9 намагався встати ОСОБА_11 наніс йому ще один удар молотком по голові. Характер та кількість спричинених ОСОБА_9 внаслідок вказаного побиття тілесних ушкоджень не заперечує.
Приблизно, 08 березня 2015 року, у вечірній час, коли він ( ОСОБА_11 ), в стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_18 в будинку АДРЕСА_2 , де крім нього та останньої знаходились також ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_10 , то у відповідь на зауваження потерпілого, який втрутився в суперечку між ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_14 і ОСОБА_17 з іншої, обвинувачений наніс ОСОБА_10 спочатку декілька ударів кулаками в обличчя та один удар ногою по нозі, від чого потерпілий впав на підлогу, а після цього ОСОБА_11 наніс ОСОБА_10 ще один удар ногою зверху вниз по нозі останнього. Після цього, збираючись залишити будинок, ОСОБА_11 пригадав про наявні у ОСОБА_10 грошові кошти і з метою заволодіння такими коштами, відкрито викрав їх у потерпілого, діставши їх з кишені штанів останнього, який в цей час знаходився на підлозі. Після чого, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_14 залишив місце пригоди. Інкриміновану суму викрадених у ОСОБА_10 грошових коштів 1800 грн. не оспорює. В скоєному щиро розкаюється та вибачається перед потерпілими за вчинене. Пояснює свою протиправну поведінку запальним характером та втратою самоконтролю внаслідок алкогольного сп`яніння.
Аналогічні послідовні показання обвинувачений ОСОБА_11 надавав і вході досудового розслідування, що підтверджується відомостями з відповідних протоколів слідчих експериментів за його участі від 21 квітня 2015 року.
Крім особистого визнання своєї вини обвинуваченим та його зізнавальних показань, винуватість ОСОБА_11 у вчинені злочинів повністю підтверджується і іншими дослідженими судом доказами, зокрема:
По епізоду спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що вказані тяжкі та легкі тілесні ушкодження йому були спричинені обвинуваченим ОСОБА_11 , приблизно 28 лютого 2015 року, в обідню пору, в будинку АДРЕСА_2 . Причини виникнення конфлікту з обвинуваченим, а також конкретні обставини спричинення йому тілесних ушкоджень останнім, пояснити не може оскільки не пам`ятає. Підтверджує, що вживав тоді з обвинуваченим, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 спиртні напої. Також показав, що приблизно через місяць після події він зустрічався з ОСОБА_11 і останній вибачився перед ним. Також йому відшкодовано спричинені збитки, у зв`язку з чим він не має претензій до обвинуваченого про що 01.04.2015 року дійсно писав розписку;
- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що дійсно 28 лютого 2015 року, приблизно о 15 год., в будинку її проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. При цьому, коли ОСОБА_9 став повчати ОСОБА_11 , як слід поводитись з ОСОБА_18 , вона вийшла в іншу кімнату, а між ними виник конфлікт. Коли ж вона повернулась, то бачила як ОСОБА_11 один раз ногою вдарив ОСОБА_9 по ребрах. Потерпілий впав на підлогу і в нього з рота та голови йшла кров. На скарги потерпілого про погане самопочуття вона викликала швидку допомогу, а тим часом ОСОБА_11 з ОСОБА_15 вивели ОСОБА_9 на вулицю;
- відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 лютого 2015 року, з яких слідує, що потерпілий ОСОБА_9 просить прийняти міри до обвинуваченого ОСОБА_11 , який 28.02.2015 року, в обідню пору, в с.Масівці, Хмельницького району, спричинив йому тілесні ушкодження;
- відомостями з протоколів огляду місця події та огляду предмету від 28.02.2015 року з додатками у вигляді фототаблиць, з яких вбачається, що місцем скоєння злочину є одна з кімнат будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено молоток, яким зі слів обвинуваченого ОСОБА_11 , який приймав участь в такому огляді місця події, він наніс удар по голові потерпілому ОСОБА_9 ;
- відомостями з довідки №567 від 28.02.2015 року лікаря Хмельницького наркологічного диспансеру підтверджується стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_11 ;
- характер, локалізація, механізм та час спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а крім того підтверджуються висновком судово-медичного експерта №324 від 03.04.2015 року, де зокрема зазначено, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 рана м`яких тканин лівої лобно-тім`яної ділянки голови, переломи 8,9-го ребер лівої половини грудної клітки могли утворитися від не менше ніж дворазової дії тупих твердих предметів чи предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами «удар-розтягнення-розрив» (рана), «удар-деформація) (переломи), про що свідчать локалізація, характер і властивості даних ушкоджень. Тупа травма лівої половини грудної клітки з утворенням закритих переломів 8,9-го ребер із зміщенням уламків, пошкодженням тканини легені, накопиченням повітря під шкірою лівої половини грудної клітки, в лівій плевральній порожнині. Зі стисканням лівої легені до її тотального стискання за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Разом з тим, суд визнає недопустимими і не приймає до уваги відомості з двох протоколів проведення слідчих експериментів: одного за участі свідка ОСОБА_15 без зазначення дати проведення слідчої дії, а іншого від 13.03.2015 року за участі невстановленого свідка ОСОБА_18 чи ОСОБА_19 , оскільки за змістом такі протоколи не відповідають вимогам ст.ст.104,223 КПК України, а відтак викликають у суда сумніви в їх достовірності, яка в свою чергу не доведена прокурором в судовому засіданні іншими доказами. Так, всупереч вимогам ч.5 ст.104 КПК України в протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_15 не зазначено в якості кого приймав участь у проведенні такої слідчої дії ОСОБА_20 , а також відомостей про нього. Не міститься в протоколі підпису останнього про роз`яснення йому прав та обов`язків, а також його підпису про достовірність протоколу. Відсутність зазначення у вказаному протоколі відомостей про учасника слідчої дії, дати проведення слідчої дії та складання протоколу, позбавляє суд можливості перевірити відповідність зазначеної слідчої дії вимогам ч.7 та ч.8 ст.223 КПК України. У протоколі слідчого експерименту від 13.03.2015 року зазначено про участь свідка ОСОБА_18 , зі слів якої зафіксовано обставини нанесення ОСОБА_11 удару молотком потерпілому ОСОБА_9 . В той же час підпис про роз`яснення прав свідку та попередження про кримінальну відповідальність виконано від імені свідка на прізвище ОСОБА_19 , яка і засвідчила достовірність протоколу в цілому. Також у вказаному протоколі не зазначено в якості кого приймав участь, а також відомостей про учасника слідчої дії на прізвище ОСОБА_21 .
По епізоду спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесного ушкодження та відкритого викрадення у нього грошових коштів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 , крім зізнавальних показань останнього підтверджується наступними доказами:
- позазаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що у вказаний час та місці, він почувши із сусідньої кімнати як ОСОБА_11 ображає когось з ОСОБА_17 чи ОСОБА_18 зробив йому зауваження на що обвинувачений залишив останніх та у відповідь наніс йому кулаками декілька ударів в обличчя та один удар ногою по правій нозі потерпілого, від чого останній впав на підлогу. Тоді ОСОБА_11 наніс йому іще один удар ногою по правій нозі спричинивши тим самим тілесне ушкодження у вигляді перелому. Після цього, обвинувачений витягнув з його кишені штанів грошові кошти в сумі 1800 грн., одягнув куртку яка знаходилась на вішалці в коридорі та разом з ОСОБА_14 залишив будинок. Також зазначив, що пізніше йому передавали люди, що ОСОБА_11 його розшукував щоб повернути частину викрадених коштів, а також вибачався за скоєне;
- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 очевидців пригоди, які підтвердили показання потерпілого та обвинуваченого щодо зазначених обставин спричинення обвинуваченим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 та відкритого викрадення тоді ж обвинуваченим грошових коштів в сумі 1800 грн. у потерпілого;
- відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 березня 2015 року, з яких слідує, що потерпілий ОСОБА_10 просить прийняти міри до ОСОБА_11 , який 09.03.2015 року, близько 22 год., в буд. АДРЕСА_2 вчинив його побиття та пограбування;
- відомостями з протоколу огляду місця події від 10.03.2015 року з фототаблицею, з яких слідує, що в ході проведення вказаної слідчої дії було встановлено місце скоєння злочинів, як то приміщення будинку АДРЕСА_2 ;
- характер, локалізація, механізм та час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 ніким з учасників судового розгляду не оспорюється та крім вищенаведених доказів підтверджується і висновком судово-медичного експерта №269 від 20.03.2015 року, де зокрема зазначено, що закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків, із набряком м`яких тканин в проекції суглобу міг утворитись як наслідок прямої травми удару тупим твердим предметом по зовнішній кісточці, про що свідчить характер і локалізація перелому. За своїм характером даний перелом відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Так саме, внаслідок дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар» могли бути спричинені ОСОБА_10 і інші виявлені у нього легкі тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правого вуха з пошкодженням барабаної переділки, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а крім того у вигляді: набряку та крововиливу м`яких тканин правої половини лобної ділянки голови, крововиливів м`яких тканин верхньої повіки правого ока, нижньої повіки лівого ока, які мають незначні скороминущі наслідки.
Разом з тим, з вищенаведених підстав, а саме невідповідність змісту протоколів вимогам ст.ст.104,223 КПК України суд визнає не допустимими і не приймає до уваги відомості з протоколів проведення слідчих експериментів від 13.03.2015 року за участю невстановленого свідка ОСОБА_18 чи ОСОБА_19 , а також за участі потерпілого ОСОБА_10 , оскільки такі протоколи не містять обов`язких відомостей про всіх учасників слідчих дій.
Дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, допустимі докази достатніми для підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені вищезазначених протиправних дій. В основу вироку суд кладе послідовні та детальні показання обвинуваченого ОСОБА_11 , які узгоджуються, як між собою так і з показаннями потерпілих, свідків та висновками судово-медичних експертів і не довіряти яким у суда не має підстав.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_11 за викладених в описовій частині вироку обставин: перше - спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 і такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України;
друге спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 і такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України; третє повторно, відкрито викрав, належні потерпілому ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1800 грн., тобто скоїв грабіж і кваліфікує такі дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він, ігноруючи ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 03.11.2014 року, відповідно до якої відносно нього встановлені обмеження, без поважних причин, без повідомлення та дозволу працівників органу внутрішніх справ, вчинив умисні та свідомі дії, спрямовані на ухилення від адміністративного нагляду, зокрема не з`явився для реєстрації в органи внутрішніх справ 28.02.2015 року, 07.03.2015 року. Окрім цього, ОСОБА_11 був відсутнім за місцем свого постійного проживання що по АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. до 06 год., під час перевірок здійснених працівниками міліції 09.12.2014 року, 14.12.2014 року, 15.12.2014 року, 14.01.2015 року, 15.01.2015 року, 16.01.2015 року, 10.02.2015 року, 12.02.2015 року, 22.02.2015 року, 27.02.2015 року, 03.03.2015 року.
Вказані, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_11 умисні дії кваліфіковані слідчим, з чим погодився і прокурор, як порушення правил адміністративного нагляду за ст.395 КК України.
Дослідивши всі представленні суду докази стосовно такого обвинувачення, суд приходить до переконання, що воно не знайшло свого підтвердження. Більше того, окремі з представлених суду доказів спростовують вказане обвинувачення, а відтак обвинувачений ОСОБА_11 підлягає виправданню за таким обвинуваченням з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
При цьому суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, ст.395 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також не прибуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Зі змісту вказаного Закону, на переконання суду, слідує, що під кримінально карним, самовільним залишенням особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, слід розуміти зміну піднаглядним без поважних причин і повідомлення контролюючих органів, що здійснюють нагляд, місця проживання у межах одного населеного пункту або виїзд без дозволу таких органів до іншого населеного пункту з метою ухилення від адміністративного нагляду. На підтвердження таких висновків суду свідчить і положення ч.1 ст.187 КУпАП, якими передбачено адміністративну відповідальність за вчинення інших порушень правил адміністративного нагляду, в тому числі інкримінованих ОСОБА_11 дій, як то неявка на реєстрацію 28.02. та 07.03.2015 року, а також порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 заперечував вчинення ним інкримінованого йому злочину за вказаним обвинуваченням. При цьому, не заперечуючи фактів порушення заборон виходу з квартири у визначений час, за що він притягувався до адміністративної відповідальності, пояснив, що дійсно іноді, періодично проживав по декілька днів в АДРЕСА_2 у своєї співмешканки ОСОБА_18 . Проте, намірів ухилятися від адміністративного нагляду у нього не було і кожного разу він повідомляв про причини зміни та своє місце перебування дільничого інспектора, завжди з`являвся за викликом останнього, перебував з ним на телефонному зв`язку. Такі показання ОСОБА_11 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 . Не спростував їх і свідок ОСОБА_22 дільничий інспектор, який безпосередньо здійснював нагляд за поведінкою обвинуваченого. При цьому, ОСОБА_22 зазначив, що дійсно ОСОБА_11 повідомляв його в грудні 2014 року про свої наміри, у зв`язку із створенням сім`ї, змінити місце проживання на с.Масівці, Хмельницького району, а також телефонував перед виїздом у вказане село. При цьому, спростувати формальний та не конкретний характер, складених ним та не зареєстрованих у Хмельницькому РВ - рапортів про відсутність ОСОБА_11 за місцем постійного проживання, які представлені суду в якості доказів винуватості обвинуваченого, не зміг.
Не спростовують вищезазначених висновків суду і представлені суду докази за вказаним обвинуваченням, а саме постанова Хмельницького міськрайонного суду від 03.11.2014 року про встановлення ОСОБА_11 адміністративного нагляду, вищевказані рапорти дільничого інспектора, листок контролю за дотриманням установлених обмежень піднаглядним та реєстраційний листок. Не представлено суду будь-яких доказів і на підтвердження намірів обвинуваченого ухилитись від адміністративного нагляду. Натомість, витребуваний за клопотанням обвинуваченого витяг з журналу відвідувачів Хмельницького РВП ХВП ГУНП за 28.02.2015 року та 07.03.2015 року підтверджує показання ОСОБА_11 , про те, що у вказані дні він з`являвся у райвідділ на відмітку та свідчить про необґрунтованість обвинувачення.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_11 скоїв умисні середньої тяжкості та тяжкі злочини, має не погашені судимості за вчинення аналогічних злочинів. Такі злочини, обвинувачений скоїв в стані алкогольного сп`яніння, через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, в період умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі, що на думку суду свідчить про його відверте не бажання ставати на шлях виправлення, а тому, на переконання суду, він підлягає більш суворому покаранню з альтернативних, передбачених санкцією ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений перебуває на обліку в Хмельницькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом:психічні та поведінкові розладив наслідок вживання алкоголю та опіоїдів.
На обліку у лікаря психіатра не перебуває. В той же час згідно висновку судово-психіатричного експерта №276 від 28.04.2015 року ОСОБА_11 під час вчинення інкримінованого йому злочину виявляв та на даний час виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, однак це позбавляло та не позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_11 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Оцінюючи такі висновки експертів-психіатрів, суд враховує і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, а тому погоджуючись з такими висновками визнає ОСОБА_11 осудним та відповідальним за фактично скоєне.
Також суд приймає до уваги, що за місцем проживання ОСОБА_11 характеризується в цілому з позитивної сторони, під час судового розгляду засудив свою протиправну поведінку, при належному контролі та залучені до праці може поводитись суспільно-корисно, що підтверджується рішенням суду про його умовно-дострокове звільнення.
В якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає скоєння ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, як в ході досудового розслідування так і судового розгляду, добровільне відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_9 та в певній мірі провокаційну поведінку останнього, пов`язану з образливими висловлюваннями на адресу співмешканки обвинуваченого, позицію потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили суд суворо не карати ОСОБА_11 .
За таких обставин по справі, а саме наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, його позитивну пост кримінальну поведінку, в тому числі пов`язану з наданням допомоги потерпілому ОСОБА_9 , суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_11 ст.69 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України нижче від найнижчої межі передбаченої в санкції вказаної статті, а за ч.2 ст.186 Кк України в мінімальному згідно санкції статті розмірі.
Вирішуючи цивільний позов прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_11 на користь держави в інтересах Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 суд знаходить такі вимоги обґрунтованими, а їх розмір доведеним представленими суду доказами, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з врахування уточнених вимог в сумі 2890 грн. 38 коп.
Процесуальні витрати по справі пов`язані із залученням експертів, які підтверджені документально, в сумі 589 грн.25 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави, а в іншій частині, як такі, що не мали доказового значення в сумі 589 грн. 24 коп. за дві товарознавчі експертизи покласти на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128,129, 369-371,373,374 КПК України, ст.1166 ЦК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України, на підставі яких призначити йому покарання у виді:
-по ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 того ж Кодексу позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
-по ч.1 ст.122 КК України позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
-по ч.2 ст.186 КК України позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 за сукупністю злочинів призначити шляхом часткового складання призначених покарань і визначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 , за сукупністю вироків призначити шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання у виді 6 (шести) місяців за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2009 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обчислювати з 11 квітня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_11 термін попереднього ув`язнення під час судового розгляду, з дня затримання, тобто з 04 серпня 2015 року по 10 квітня 2016 року, включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ст.395 КК України ОСОБА_11 виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
До набрання вироком законної сили, раніше обраний ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази: - зазначені в т.1 а.с.137,165 знищити;
- зазначені в т.1 а.с.179 вважати поверненими за належністю.
Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з засудженого ОСОБА_11 на користь Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА - 2890 грн. 38 коп.
Процесуальні витрати по справі в сумі - 589 грн.25 коп. стягнути з засудженого ОСОБА_11 на користь держави, а в іншій частині в сумі 589 грн. 24 коп. покласти на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_11 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі

Суддя: ОСОБА_1