Дата документу Справа № 219/5341/2014-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/34/16 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ 219/5341/14к ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002606 від 29.09.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноводськ Туркменії, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
вказаним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено 3 роки іспитового строку.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України продовж іспитового строку на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набранням вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній сказі прокурор, не оспорюючи обставин кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині застосування ст.75 КК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він в липні 2014 року (більш точну дату, та час, в ході досудового слідства встановити не представилося можливим), знаходячись за місцем, свого тимчасового проживання, на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою незаконного придбання і подальшого зберігання вогнепальної зброї і бойових припасів порушення вимог діючого законодавства України, прийняв на зберігання від ОСОБА_9 поліетиленовий мішок з вмістом: автомат Калашникова «АКС-74» калібру 5,45 мм (5,45x39) № НОМЕР_1 ; 2 магазини до автомату системи Калашникова калібру 5,45x39 мм; 91 (дев`яносто один) проміжний патрон, калібру 5,45х 39 мм.; (один холостий патрон 5.45x39 мм (7x3) с пластиковою кулею); корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною, та уніфікований запал ручної гранати, модернізований, дистанційної дії тип - УЗРГМ, споряджений вибуховою речовиною, після чого, усвідомлюючи приналежність даних предметів до вогнепальної зброї та бойових припасів придбав їх таким способом, та з метою подальшого зберігання без передбаченого законом дозволу, переніс їх на території вказаного домоволодіння, де заховав у приміщенні зали під диваном.

Через декілька днів, у липні 2014 року (більш точну дату, та час, в ході досудового слідстві встановити не представилося можливим), ОСОБА_7 самостійно, без відома ОСОБА_9 змінив схованку, та закопав зброю, та боєприпаси на території вказаного домоволодіння, а саме - в приміщенні сараю.

Через декілька днів, у липні 2014 (більш точну дату, та час, в ході досудового слідстві встановити не представилося можливим) ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знаходились за місцем свого постійного мешкання, в домоволодінні АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , де вдвох вживали спиртні напої. В ході вживання спиртного ОСОБА_9 вимагав від ОСОБА_7 повернуті йому зброю та боєприпаси, заявивши останньому, що він бере на себе відповідальність за зберігання зброї і бойових припасів. які належали ОСОБА_10 . На вимогу ОСОБА_9 , ОСОБА_7 показав останньому місце схованки в сараї, де останній викопав зброю та боєприпаси, які самостійно сховав на території вказаного домоволодіння - у кущах. Тим часом ОСОБА_7 , з метою подальшого і самостійного зберігання зброї та боєприпасів, знайшовши схованку ОСОБА_11 , переніс зброю та боєприпаси до будинку, де сховав під диваном в приміщені зали.

12.08.2014 року в період часу з 22 години 05 хвилин до 22 годин 30 хвилин в ході проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені: автомат Калашникова «АКС-74» калібру 5,45 мм (5,45x39) № НОМЕР_1 який являється автоматичною, нарізною вогнепальною зброєю, промислового виробництва; 2 магазини до автомату системи Калашникова калібру 5,45x39 мм; 91 (дев`яносто один) проміжний патрон, калібру 5.45х 39 мм, які являються штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 (автоматам і кулемета, конструкції Калашникова АК-74: АКС- 74У.ін); корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5, виготовлений промисловим (заводським) способом, споряджений вибуховою речовиною. Всі вищевказані предмети, ОСОБА_7 придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу в приміщенні житлового будинку, за своїм тимчасовим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, вищевказаний вирок суду цим вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, докази судом першої інстанції досліджувались у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Суд визнав недоцільним досліджувати інші докази, окрім показань обвинуваченого, оскільки останній свою вину визнав в повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що у липні 2014 року ОСОБА_9 сховав поліетиленовий мішок в сараї будинку, де проживала його цивільна дружина ОСОБА_8 , а трохи згодом показав йому де схованка зі зброєю в поліетиленовому мішку. Пізніше він побачив цей мішок зі зброєю в кущах під виноградником, який узяв та переніс його до кімнати будинку, де сховав під диваном. Також зазначив, що не міг скористатися своїм правом здати зброю, тому що пиячив. Застосувати зброю наміру не було, користуватися нею не вміє, а лише виконував прохання ОСОБА_9 , який є сином колишнього чоловіка його цивільної дружини.

Проте, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він у липні 2014 року прийняв на зберігання від ОСОБА_9 поліетиленовий мішок зі зброєю та боєприпасами, переніс його на територію свого домоволодіння, та заховав у приміщенні залу під диваном. Після цього, ОСОБА_7 самостійно, без відома ОСОБА_9 , змінив схованку та закопав зброю і боєприпаси на території домоволодіння, а саме в приміщенні сараю. Після того, як ОСОБА_9 потребував від ОСОБА_7 повернути його зброю та боєприпаси, останній повідомив місце схованки в сараї, а ОСОБА_9 їх викопав, та сховав у кущах. В подальшому ОСОБА_7 знайшов схованку, та самостійно переніс вказані зброю і боєприпаси до будинку, де сховав у дивані в приміщенні залу.

З викладеного вбачається, що фактично ОСОБА_7 у судовому засіданні не визнав в повному обсязі обвинувачення, пред`явлене йому органом досудового розслідування.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, постановив судове рішення, яке не може бути визнане законним та обґрунтованим, а тому, на підставі ст.ст.412, 415 КПК України, підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В ході нового розгляду необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно і всебічно дослідити обставини кримінального провадження і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Разом з цим, з огляду на приписи ч.ч.1, 2 ст.416 КПК України щодо особливостей нового судового розгляду судом першої інстанції після скасування судом апеляційної інстанції вироку, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Переглядаючи судове рішення, відповідно до вимог ст.404 КПК України, в межах апеляційної скарги, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання із застосуванням ст.75 КК України, та враховуючи ту обставину, що апеляційний суд в зв`язку з встановленими допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, позбавлений можливості ухвалити новий вирок в частині призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що за результатами нового судового розгляду, в разі доведеності вини обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, та при відсутності інших обставин, які, у відповідності до вимог ст.65 КК України, впливають на призначення покарання, при новому розгляді слід вважати м`яким призначене покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді