АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/7583/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/382/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі кримінальне провадження, №0000731, внесене, 29.09.2015р. до Единого реєстру досудових розслідувань відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу,
громадянина України, працюючого регіональним менеджером
ТОВ «Теплоізол», одруженого, маючого на утриманні
двох малолітніх дітей - ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого
та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2016р.
Вироком суду першої інстанції 17 березня 2016р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5р., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3р.
Цивільний позов потерпілих задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожного окремо, моральну шкоду у розмірі по 250000 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожного окремо, у зв`язку із втратою годувальника до досягнення кожною дитиною повноліття, щомісячну сумму по 1499 грн. 19 коп., починаючи з 29.07.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 4012 грн., у відшкодування витрат, понесених на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника.
Вирішено питання по речовим доказам.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_13
потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представник потерпілих Амельчишин
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_14

В С Т А Н О В И Л А:
В зміненій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 , просить вирок суду, в частині призначеного покарання, змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, виключити з вступної частини вироку дані про його судимість від 19.06.2014р., і зменшити розмір моральної шкоди до 20000 грн., на користь кожного з потерпілих, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.
29 липня 2015р., приблизно о 21.15 год., ОСОБА_6 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем марки «Hyundai Getz», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по пр.200-річчя Кривому Рогу м.Кривого Рогу з боку пл.30-річчя Перемоги у напрямку вул.Тухачевського, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі електроопори №61, по якому проїзну частину справа наліво відносно руху його автомобіля перетинав пішохід ОСОБА_15 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не зменшивши швидкість руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу для того, щоб надати дорогу пішоходові ОСОБА_15 , в результаті чого допустив наїзд на останнього, який у момент первинного контакту з автомобілем був звернутий до автомобіля лівою бічною поверхнею тіла за умови вертикального або близького до нього положення.
ОСОБА_6 , своїми діями грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 12.4, 12.9 (б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км./год.»;
- п. 12.9 Водієві забороняється:
б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;
- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення водієм ОСОБА_6 п.18.1 ПДР України знаходиться у прямому причинно-наслідковому у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_15 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження у виді сумісної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми забійної рани в лівій лобній ділянці, в лівій скроневій ділянці, саден в лівій лобній ділянці, на спинці носу, в лівій скроневій ділянці, по лівій вушній раковині, в потиличних ділянках, синців по повікам лівого ока в лівій скроневій ділянці, крововиливу в м`яких покривних тканинах голови в лівій лобно-скронево-потиличних ділянках, перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, забою речовини головного мозку, закритої тупої травми тулубу саден по лівому надпліччю, по передній поверхні грудей ліворуч, по лівій бічній поверхні грудей, по лівій передній поверхні черева, саден по лівій бічній поверхні шиї, численних поверхневих ран по правій половині спини, крововиливів в м`яких тканинах попереку праворуч, крововиливів в м`яких тканинах правої бічної поверхні грудей та тазу ліворуч, переломів 4-8 ребер праворуч по лопатковій лінії з ушкодженням пристінкової плеври та тканини правої легені, переломів 4-8 ребер праворуч по передній пахвинній лінії без пошкодження пристінкової плеври, забою правої легені з рідкою кров`ю в правій плевральній порожнині, щілиноподібних ушкоджень тканини правої легені уламками ребер, закритої тупої травми кінцівок саден по задній поверхні лівої верхньої кінцівки, по зовнішній поверхні лівої гомілки, по передній поверхні правого колінного суглобу, по тильній поверхні правої стопи, синців по внутрішній поверхні правої гомілки, по задній внутрішній поверхні лівої гомілки, крововиливів у м`яких тканинах зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, по внутрішній поверхні лівої гомілки, по внутрішньо-задній поверхні лівого колінного суглобу, перелому лівої малогомілкової кістки, повного вивиху правого колінного суглобу з відривом малогомілкової кістки, які у своїй сукупності явились причиною смерті ОСОБА_15 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_6 в період часу з 21.00 до 21.30 год.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи змінену апеляційну скаргу, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від покарання з випробуванням, зменшити суми стягнутої з нього на користь потерпілих моральної шкоди з 250000 грн. до 20000 грн., виключити із вступної частини вироку зазначену судимість від 19.06.2014р.
Обвинувачений вказує на те, що в силу ч.3 ст.88 КК України він являється особою яка не має судимості, однак суд першої інстанції у вступній частині вироку навів дані про його судимість за 2014р., згідно, якої його було звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р.
Крім того, ОСОБА_6 не погоджується із зазначенням у вироку наявності у нього судимості за вчинення аналогічного правопорушення і притягнення його 13 разів до адміністративної відповідальності у період з 2008р. по 2015р., при цьому зазначає, що суд не врахував вимог ст.39 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» і не впевнився які адміністративні стягнення необхідно враховувати, а які вже погашені.
Обвинувачений також зазначає, що стягнення з нього моральної шкоди в розмірі по 250 000грн., кожному потерпілому, є не законним рішенням, він вважає, що у вироку не наведено та не вмотивовано, чому саме така сума повинна бути стягнута з нього це занадто велика сума, і він просить зменшити суму моральної шкоди до 20000 грн.
ОСОБА_6 також вважає, що призначивши йому реальне покарання у виді позбавлення волі, суд у вироку належним чином не вмотивував свого рішення і не обґрунтував, чому до нього не може бути застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, представник потерпілих ОСОБА_16 , потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , просять рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав змінену апеляційну скаргу, просила її задовольнити, змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, зменшити суму стягнутої з нього користь потерпілих моральної шкоди до 20000 грн., а також виключити з вступної частини вироку зазначення суду про його погашену судимість.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в частині застосування до нього ст.75 КК України і в частині зменшення розміру моральної шкоди, в цій частині вирок суду просив залишити без змін, не заперечував проти задоволення апеляційних вимог в частині виключення із вступної частини вироку погашеної судимості Смотрова від 19.06.2014р.
Потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , їх представник ОСОБА_16 судовому засіданні при апеляційному розгляді, кожен окремо, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, зіставивши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, прослухавши технічний запис судових засідань, дійшла висновку, що, вимоги обвинуваченого про зміну вироку, в частині призначення покарання, і застосуванню ст.75 КК України, не підлягають задоволенню, а в частині цивільного позову, про зменшення розміру моральної шкоди, на користь потерпілих, та в частині виключення з вступної частини вироку даних про судимість від 19.06.2014р., підлягають задоволенню, оскільки є законними.
Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_6 19 червня 2014р. був засуджений Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014р., ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами (ар.пр.86-87, т.3).
Питання про погашення чи зняття судимості щодо осіб, до яких застосовано амністію, вирішується відповідно до положень ст.ст. 88 - 91 КК України.

Так, за п.5 ст.89 КК України встановлюється строк погашення судимості один рік, якщо особи відбули покарання у виді штрафу, призначеного як основне покарання в розмірі не більше трьох тисяч н.м.д.г., виправних робіт або арешту.

Враховуючи наведене, судимість у ОСОБА_6 на момент скоєння злочину - 29 липня 2015р., була погашена, тому його доводи є слушними.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції, частково задовольнив цивільний позов потерпілих, і стягнув моральну шкоду, на користь - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та малолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_11 , кожного окремо,у розмірі 250 000грн., з чим не погоджується обвинувачений, і просить зменшити розмір моральної шкоди, пояснюючи тим, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ((ар.пр.130, т.1, ар.пр.77-78, т.3), також на його утриманні перебуває тяжко хвора мати ОСОБА_19 , 1957 року народження, яка в теперішній час перебуває на лікуванні за кордоном і у подальшому потребує його догляду та матеріальної допомоги, оскільки вона є пенсіонеркою за віком і отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає на лікування (ар.пр.135, 138, 142, 143, т.1).

Колегія суддів погоджується із доводами ОСОБА_6 , щодо зменшення розміру, стягнутої з нього моральної шкоди.

Виходячи зі ст.454 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

У п.9. Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З вироку суду вбачається, що, вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди, суд першої інстанції, виходячи з положень ст.23 ЦК України, урахував глибину душевних страждань кожного з потерпілих які пов`язані з їхнім душевним болем, викликаним відчуттям втрати близької людини, а також негативні наслідки, які виникли в результаті такої втрати та є довічними, що безперечно порушило їх звичний склад життя та потребує додаткових зусиль для його організації, та визначив розмір моральної шкоди щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та малолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_11 , кожного окремо у сумі 250000 грн.
Однак колегія суддів вважає, що при визначені розміру спричиненої потерпілим моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував, відповідно до положень ст.454 ЦК України, майновий стан самого обвинуваченого.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого, зазначений вище, колегія суддів, вважає за необхідне, розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_6 , на користь кожного з потерпілих, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та малолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_11 , з зменшити до 100 000грн.
Щодо доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, виходячи з вимог ст.ст.50, 65 КПК України, повно і ретельно перевірив, відносно нього, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, а також перевірив відомості, характеризуючи його особу, і встановив, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи і проживання (ар.пр.82, 85, т.3), під наглядом у лікарів нарколога і психіатра, не перебуває (ар.пр.83-84,т.3), на утриманні має двох малолітніх дітей - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ар.пр.77-78, т.3), частково відшкодував потерпілим завдану шкоду (ар.пр.46, 47, 73, 74, 144, т.1), однак вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, що він раніше скоював кримінальні правопорушення і злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, судимість за які хоча і погашена, однак це є однією з характеризуючих особу обставин, і тому на це правильно звернув увагу суд у вироку(ар.пр.86-87т.3, ар.пр.90т.3).
При призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано врахував і наслідки вчиненого ОСОБА_6 злочину, настання смерті потерпілого ОСОБА_15 , у якого залишилися мати, дружина і двоє дітей, а також їх особисте ставлення до події і думку, щодо покарання обвинуваченого, вони наполягали на покаранні у виді реального позбавлення волі.
З урахуванням усіх обставин, у їх сукупності, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, і вважає, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі строком на 5р., з позбавлення права керувати транспортними засобами, буде необхіднім й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з випробуванням.
Доводи ОСОБА_6 про порушення судом першої інстанції вимог п.3 ч.2 ст.374 КПК України, а саме не зазначення у вступній частині вироку найменування (номеру) кримінального провадження, дійсно мали місце, в той же час, колегія суддів не вважає їх суттєвими, такими що істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону України, і перешкоджають суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і потребують скасуванню або зміні вироку.
Однак, враховуючи те, що рішення суду підлягає зміні, з вище названих підстав, то вимоги ОСОБА_6 , щодо зазначення у вступній частині вироку номеру кримінального провадження, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2016р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Зазначити у вступній частині вироку найменування кримінального провадження №0000731.
Виключити з вступної частини вироку зазначення суду про судимість ОСОБА_6 від 19 червня 2014р. за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, яким його було засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014р., звільнено від призначеного покарання.
В частині цивільного позову зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілих.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожного окремо, моральну шкоду у розмірі по 100 000 грн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до дня виконання вироку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4