АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/321/16-к Номер провадження 11-кп/786/349/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника ПВК-64 ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

при секретарі ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ( в режимі відео-конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Полтава від 18 лютого 2016 року ,-

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього ЗУ`Про амністію» від 08 квітня 2014 року.

Відмовляюючи в задоволенні клопотання місцевий суд послався на те , що ОСОБА_8 засуджений за ч.4 ст.190 КК України , тобто за вчинення тяжкого злочину і під дію ст..1 ЗУ`Про амністію» в ред.. від 08 квітня 2014 року не підпадає , оскільки не перебуває у процесуальному статусі особі , що перелічені у ч.1-5 цієї статті , не обґрунтував підстав застосування даного Закону та матеріалами особової справи не підтверджується наявність підстав для застосування ЗУ`Про амністію» в ред.. від 08 квітня 2014 року .

Згідно матеріалів особової справи засудженого , ОСОБА_8 відбуває покарання в Полтавській виправній колонії № 64 УДпТС України в Полтавській області за вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року та вироком Апеляційного суду Полтавської області від 01 вересня 2015 року за ст..ст.190 ч.4 ,191 ч.3 , 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно вироку місцевого суду строк покарання засудженому обрахований з 11 липня 2014 року. Також в строк покарання зараховано час знаходження ОСОБА_8 під вартою : з 29 жовтня 2010 року по 30 травня 2011 року 214 діб , з 08 жовтня 2012 року по 21 травня 2013 року-226 діб.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2016 року було зараховано в строк покарання , призначеного ОСОБА_8 , строк попереднього ув`язнення в період з 29 жовтня 2010 року по 30 травня 2011 року , з 08 жовтня 2012 року по 21 травня 2013 року , з 11 липня 2014 року по 01 вересня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 18 лютого 2016 року та постановити нову , якою задовольнити його клопотання та застосувати щодо нього акт амністії .

В обґрунтування своєї апеляції засуджений ОСОБА_8 зазначає , що судом безпідставно не застосовано щодо нього ст..2 ЗУ`Про Амністію» від 08 квітня 2014 року , оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2016 року було зараховано час його перебування під вартою в подвійному розмірі і строк його покарання закінчується 23 червня 2016 року. Таким чином вважає , що на момент набрання законної сили ЗУ`Про амністію» від 08 квітня 2014 року а саме 19.04.2014 року , ним було відбуто більше ? частини призначеного вироком суду покарання і він є суб`єктом ст..2 цього Закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого в режимі відео-конференції , який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав , представника ПВК-64 в режимі відео конференції , яка просила відмовити в задоволенні клопотання , прокурора , який підтримав апеляцію засудженого та просив її задовольнити , перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , колегія суддів апеляційного суду вважає , що вона не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так відповідно до статті 1 ЗУ`Про застосування амністії в Україні» в ред.. згідно із Законом № 792-УІІ (792-18) від 27.02.2014 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб , визнаних винними у вчиненні злочину , або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами , але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Виходячи із системного аналізу положень ст..1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» в ред.. згідно із Законом № 792-УІІ (792-18) від 27.02.2014 року , положень ЗУ`Про амністію» від 08 квітня 2014 року , який набув чинності 19 квітня 2014 року , вказана амністія може бути застосована до осіб , які на момент набрання нею чинності (19 квітня 2014 року) , засуджені вироком суду та відбувають покарання.

Із матеріалів особової справи засудженого вбачається , що ОСОБА_8 , вироком Чечельницького районного суду Вінницької області був засуджений лише 27 квітня 2015 року , який набрав законної сили 01 вересня 2015 року , тобто більше ніж через рік після набрання чинності актом амністії 2014 року. Початок строку відбуття покарання зазначеним вироком визначений з 11 липня 2014 року , знову ж після набрання актом амністії чинності.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства та фактичні обставини щодо дати засудження особи та початку відбуття нею покарання , колегії суддів приходить до переконання , що на момент набрання чинності (19 квітня 2014 року) ЗУ`Про Амністію» від 08.04.2014 року , ОСОБА_8 не був суб`єктом за цим законом і саме тому в ході судового розгляду кримінального провадження , як судом першої так і апеляційної інстанцій , це питання не розглядалось і не ставилось самим обвинуваченим.

Доводи на які посилається засуджений у своїй апеляції , щодо перерахунку строку його перебування під вартою відповідно до ст..72 КК України в ред..2015 року і відповідно набуття права на амністію відповідно до ст..2 ЗУ`Про амністію» від 08 квітня 2014 року , як такий , що відбув ? частину призначеного покарання , колегія суддів вважає надуманими через невірне розуміння положень законодавства і такими , що не спростовують висновків суду першої інстанції із якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так за змістом п.1 пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» , метою і завданням прийняття цього законопроекту є :

-відновлення прав і законних інтересів людей , засуджених до позбавлення волі , права яких були значено обмежені під час утримання під вартою;

-сприяння зменшенню строків утримання в слідчих ізоляторах громадян , які знаходиться під слідством і судом;

-приведення у відповідність до міжнародних стандартів умов утримання під вартою;

-значне зменшення строків утримання осіб у слідчих ізоляторах;

-економія бюджетних коштів у зв`язку із скороченням кількості людей , яких утримують у слідчих ізоляторах.

Відновлення прав і законних інтересів засудженого ОСОБА_8 в даному випадку відбулось шляхом зарахуванням часу його перебування під вартою в подвійному розмірі ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 04 лютого 2016 року.

Таким чином виходячи із змісту положень ЗУ«Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-УІІ , вказаний закон є спеціальним і стосується лише перерахунку строку перебування засудженої особи в місцях попереднього ув`язнення.

Колегія суддів вважає , що перерахунок засудженому ОСОБА_8 строку його перебування під вартою в подвійному розмірі , жодним чином не змінює його правове становище в минулому , а лише надає право на отримання певних пільг передбачених КК в майбутньому і в тому числі щодо застосування актів амністії , які можуть бути в подальшому прийняті ВРУ.

Керуючись ст..ст.405,407,419 КПК України , колегія суддів апеляційного суду Полтавської області , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення , а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 18 лютого 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення на підставі ЗУ`Про амністію» від 08 квітня 2014 року щодо нього , без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскарження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4