11-кп/775/183/2016(м)
266/2227/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

та їх захисників: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

за участю перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000607 від 09 травня 2015 року, за апеляційними скаргами прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Нижегородської області Російської Федерації, громадянина Росії, росіянина, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 05 серпня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України,

проживаючого без реєстрації та дозволу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 серпня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України ухвалено виконувати самостійно,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такого, що в силу ст. 89 КК України, раніше судимостей не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судові витрати в сумі 1227,60 грн., в рівних частках з кожного.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за скоєння кримінального правопорушення, вчиненого за наступних обставин.

09 травня 2015 року приблизно о 10.30 год. ОСОБА_6 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою, маючи мету на вчинення розбійного нападу, поєднану з проникненням у приміщення, вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , після чого вони розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких, ОСОБА_7 буде знаходитись на вулиці, в той час, як ОСОБА_6 , маючи при собі кухонний ніж, який він заздалегідь взяв за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проникне до приміщення котельні, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , та голосом подасть сигнал ОСОБА_7 , який увійде до вищевказаного приміщення котельні, де вони незаконно заволодіють чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням у приміщенні котельні, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 заздалегідь взяв за місцем свого проживання кухонний ніж, а ОСОБА_7 придбав на ринку «Застава» ліпку стрічку з метою подальшого зв`язування, особи, яка знаходиться за вищевказаною адресою.

У той же день, приблизно о 10.30 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, з метою вчинення розбійного нападу, прибули до буд. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, проник до приміщення котельні, де знаходився ОСОБА_13 , у той час як ОСОБА_7 залишився чекати сигналу, де ОСОБА_6 , утримуючи кухонний ніж у лівій руці, підійшов до потерпілого, та правою рукою обхватив за шию ОСОБА_13 , притиснувши ніж лівою рукою до горла, тобто скоїв розбійний напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, тим самим заподіяв ОСОБА_13 садно на бічній поверхні шиї ліворуч у верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Діючи за заздалегідь погодженому з ОСОБА_7 плану, ОСОБА_6 подав сигнал ОСОБА_7 , після чого останній увійшов до приміщення котельні та за допомогою ліпкої стрічки зв`язав руки ОСОБА_13 , тим самим, подолавши опір з боку потерпілого, після чого обмотав даною стрічкою обличчя потерпілого ОСОБА_13 , після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , незаконно заволоділи майном, яке належить ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном «Nokia X5» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_1 , вартістю 352,28 грн., грошовими коштами в сумі 3100 грн., тим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3452,28 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_8 , діючою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , надані апеляційні скарги.

Прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, просив скасувати вирок суду в частині призначеного покарання; ухвалити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого; вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 серпня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України виконувати самостійно; ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого; дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор вказала, що суд першої інстанції, не врахувавши належним чином обставини кримінального правопорушення, та дані, що характеризують особи обвинувачених, призначив останнім покарання, яке є явно несправедливим, внаслідок м`якості, та не сприяє запобіганню вчинення ними нових злочинів та їх виправленню.

Обвинувачений ОСОБА_14 в своїй апеляційній скарзі просив вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції вказаної статті; на підставі ст.39 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності , передбаченої ч.3 ст.187 КК України. У випадку неможливості задоволення апеляційних вимог обвинуваченого в цій частині, просив вирок суду скасувати, а справу направити на новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений вказав, що сам факт знаходження обвинувачених на території промбази, на якій здійснювався прийом металобрухту, не свідчить про попередню змову між обвинуваченими. Обвинувачення, на його думку ґрунтується тільки на показаннях потерпілого, які він неодноразово змінював, як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства. Крім того, не можуть братися до уваги початкові показання обвинуваченого, дані ним під час провадження досудового розслідування, оскільки вони були дані ним під впливом психічного і фізичного примусу.

Захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі просила вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати і провадження щодо нього закрити. Своє прохання мотивувала тим, що ОСОБА_7 знаходився на території промбази разом з ОСОБА_6 з метою відвідування пункту прийому металобрухту. Територія вказаної бази є відкритою і доступ до неї вільний для необмеженого кола осіб. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 діяв щодо потерпілого ОСОБА_13 , використовуючи липку стрічку, з метою припинення спрямованої відносно ОСОБА_6 агресивної поведінки потерпілого, який знаходився у нетверезому стані.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора який вважав, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, та доказах які були дослідженні в судовому засідання та наведені у вироку, а підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, та просив вирок суду щодо обвинувачених в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок м`якості, просив скасувати вирок суду; ухвалити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України призначити кожному покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю обвинувачених; вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 серпня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України виконувати самостійно; просив дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисник останнього - ОСОБА_8 підтримали свої апеляційні скарги в повному обсязі, обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції вказаної статті; на підставі ст.39 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.187 КК України; у випадку неможливості задоволення апеляційних вимог в цій частині, просив вирок суду скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просила вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати і провадження щодо нього закрити.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні всіх обставин вчинення злочину, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковані дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілого, свідків, висновки судово-медичної експертизи, інші письмові докази.

Так, потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 09 травня 2015 року, приблизно о 10.30 год. він прибирав територію перед базою по АДРЕСА_4 , та побачив ОСОБА_6 , який ніс дріт для здачі, він пішов його важити, бо у нього в котельній знаходилися ваги. ОСОБА_6 за собою у приміщення не кликав. Але ОСОБА_6 зайшов у приміщення, обхопив його руками, приставивши до горла ніж, від чого у нього пішла кров, потім ОСОБА_6 свиснув, після чого до котельної забіг ОСОБА_7 , який замотав йому руку скотчем та заклеїв обличчя, вони поклали його на підлогу, після чого забрали гроші в сумі 3100 грн., та витягли у нього із кармана мобільний телефон «Нокія» вартістю 352,28 грн.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що потерпілій ОСОБА_13 - його знайомий, 09 травня 2015 року він йому подзвонив і повідомив, що на нього напали та забрали гроші в сумі 3100 грн. та мобільний телефон. Під час нападу один з нападників - ОСОБА_6 приставив до його шиї ніж, а другий - ОСОБА_7 зв`язав його скотчем.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що мешкає однією родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , та вони мають чотирьох дітей. 09 травня 2015 року ОСОБА_6 не поїхав на роботу, він збирався їхати за заробітною платнею. Додому повернувся приблизно о 16.00 год., тверезий, спокійний, привіз грошей, однак в якій сумі їй достовірно не відомо. Вони разом в магазин «АТБ», придбали продукти на суму 700 грн., хоча при цьому він мав отримати гроші в сумі 150 грн. Наступного дня вона бачила в нього новий мобільний телефон у корпусі білого кольору, та він пояснив, що придбав телефон синові на Центральному ринку. Приблизно 14 травня 2015 року до них додому приїхала міліція та стала розпитувати про мобільний телефон та якийсь стартовий пакет. Робітники міліції у них в квартирі вилучили маленький ножик, він був у ящику, де лежать всі ножі. Про обставини скоєного злочину їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що здійснює торгівлю мобільними телефонами на Центральному ринку в м. Маріуполі. Приблизно 10 травня 2015 року, у денний час до неї звернувся раніше незнайомий хлопець, який обміняв мобільний телефон «Нокіа» червоного кольору на інший - марки «Самсунг» із сенсорним екраном в корпусі білого кольору з доплатою в 200 грн. Документів на телефон, зарядного пристрою та коробки у хлопця при собі не було.

Провина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтверджується іншими доказами, які були досліджені під час судового слідства.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 09 травня 2015 року, під час огляду території та приміщення котельні за адресою: м. Маріуполь, вул. Зелінського, 1а, були виявлені та вилученні чотири відрізка технічної стрічки та 3 сліди пальців рук.

За висновком експерта № 325 від 12 травня 2015 року, у потерпілого ОСОБА_13 виявленні тілесні ушкодження у вигляді садна на бічній поверхні шиї ліворуч у верхній третині, яке заподіяно від дії гостро-ріжучого предмету, яким можливо міг бути, наприклад лезо ножа, можливо у строк та за обставин, на які посилається потерпілий ОСОБА_13 , та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №325/78 від 16 червня 2015 року тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_13 , могли утворитись при обставинах, на які вказує потерпілий під час слідчого експерименту з його участю.

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 останній пояснив та показав, яким чином відносно нього було скоєно розбійний напад, із застосуванням ножа, яким чином нападники його зв`язали скотчем, поклали на підлогу, та заволоділи його грошима та телефоном.

Дані слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 повністю узгоджуються із його поясненнями та висновками судово-медичної експертизи.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15 травня 2015 року, серед пред`явлених потерпілому ОСОБА_13 чотирьох осіб, він впізнав ОСОБА_6 , пояснивши, що саме той 09 травня 2015 року, приблизно о 10.30 год. скоїв відносно нього розбійний напад, а саме повалив його на землю та приставив ніж до горла, після чого заволодів грошима та мобільним телефоном.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15 травня 2015 року, потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 09 травня 2015 року, приблизно о 10.30 год., скоїв відносно нього розбійний напад, а саме зав`язав скотчем руки та утримував лежачи на землі, після чого вони з ОСОБА_6 заволоділи грошима та мобільним телефоном.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 29 травня 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного експерименту, ОСОБА_6 в присутності свого захисника та понятих, експерта-криміналіста, показав та пояснив, що покликав ОСОБА_7 на заробітки, по дорозі вони купили рукавички та скотч, після чого пішли на пункт прийомки металу. ОСОБА_7 він залишив за територією продбази, щоб чекав на його сигнал. Він зайшов у приміщення, де за столом сидів потерпілий, який відкрив ящик з грошима, він одразу схопив його за шию, приставив правою рукою ніж до горла, утримував потерпілого лівою рукою, заперечував, що міг порізати потерпілому шию, після чого подав сигнал ОСОБА_7 свистом, який після цього сигналу зайшов у приміщення та скотчем зв`язав потерпілого та поклав його лицем до підлоги, після чого забрали у потерпілого телефон та гроші, та покинули територію бази.

Згідно із протоколом слідчого експерименту від 11 червня 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту, останній в присутності понятих та захисника пояснив та показав, яким чином вони разом із ОСОБА_6 скоїли розбійний напад на потерпілого та заволоділи його телефоном та грошима. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що скотч купив, щоб зв`язати потерпілого. Прийшовши до бази, він залишився на вулиці та чекав свисту - сигналу ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 подав сигнал, він зайшов до приміщення, де ОСОБА_6 вже утримував потерпілого, приставивши йому до горла лезо ножа. Він зв`язав потерпілого скотчем та ОСОБА_6 поклав потерпілого обличчям на підлогу, після чого спитали, де телефон та гроші. Потерпілий вказав, де телефон та гроші. Вони з ОСОБА_6 взяли гроші в розмірі 3100 грн. в столі та телефон, він зав`язав потерпілому рота та очі та вони покинули територію бази.

Як вбачається з протоколу огляду від 15 травня 2015 року, під час огляду квартири АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_6 , виявлено та вилучено кухонний ніж з рукояткою з полімерного матеріалу чорного кольору.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16 травня 2015 року потерпілий ОСОБА_13 впізнав кухонний ніж з рукояткою із полімерного матеріалу чорного кольору, який було вилучено під час огляду квартири АДРЕСА_6 15 травня 2015 року.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16 травня 2015 року свідок ОСОБА_18 , серед пред`явлених їй для впізнання осіб, впізнала ОСОБА_6 , як чоловіка, який 10 травня 2015 року, приблизно о 10.00 год., на Центральному ринку обміняв в неї мобільний телефон «Нокіа» в корпусі червоного кольору на модель марки «Самсунг» в корпусі білого кольору, та доплатив 200 гривень.

Відповідно до протоколу огляду від 16 травня 2015 року, проведеного із участю свідка встановлено, що мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі червоного кольору, на поверхні панелі міститься напис «Нокіа», виконаний барвником сріблястого кольору розміром 3X3 см. Присутня ОСОБА_18 пояснила, що цей телефон вона обміняла із доплатою у 200 грн. 10 травня 2015 року.

За висновком судової товарознавчої експертизи №935 від 27 травн 2015 року вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгівельної марки «Нокіа» модель «Х5» на момент вчинення злочину, тобто 09 травня 2015 року, з урахуванням зносу може становити 352,28 грн.

Доводи апеляції ОСОБА_6 про те, що у справі є підстави для зміни вироку та перекваліфікації його дій з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.39 КК України, за злочин передбачений ч.3 ст.187 КК України, та доводи апеляції захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про скасування вироку щодо ОСОБА_7 та закриття відносно нього справи, оскільки він діяв щодо потерпілого ОСОБА_13 , використовуючи липку стрічку, з метою припинення спрямованої відносно ОСОБА_6 агресивної поведінки потерпілого, який знаходився у нетверезому стані, не ґрунтуються на матеріалах справи та доказах, які були ретельно перевірені в суді першої інстанції, та наведені у вироку.

Також посилання ОСОБА_6 на неналежність доказів, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки судом першої інстанції всі наявні докази були ретельно перевірені, і їх доказове значення обґрунтоване у вироку, досліджено в судовому засіданні, і будь-яких сумнівів щодо їх належності при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Судом першої інстанції також були перевірені доводі обвинувачених про те, що слідчі експерименти за їх участю та визнання у повному обсязі обставин скоєння злочину за ч.3 ст.187 КК України виникло у зв`язку з тим, що відносно них з боку працівників міліції було застосовано фізичний та психічний тиск.

Однак, ці твердження обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час перевірки. Слідчим прокуратури було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в діях працівників Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Доводи апеляції ОСОБА_6 про кваліфікацію його дій за ч.1 ст.187 КК України є безпідставними, оскільки дана кваліфікація не відповідає юридичній оцінці вчиненим діям останнього, не підтверджена матеріалами справи.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд належним чином мотивував свої висновки в частині кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їх вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначення покарання.

Доводи апеляції прокурора про скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через м`якість призначеного покарання колегією суддів до уваги не приймаються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону відповідає.

Відповідно до вимог ст. 65 УК України, суд при призначенні покарання , врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність апеляційних підстав для скасування вироку суду,

вважає подані апеляції необґрунтованими, а призначене покарання за ч.3 ст.187 КК України обвинуваченим, відповідно до ст.65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його м`якість колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Будь-які дані, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які б перешкоджали або могли перешкоджати повно і всебічно розглянути справу, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційних скаргах, не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3