У Х В А Л А
про застосування примусових заходів медичного характеру

30 червня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4
лікаря психіатра ОСОБА_5
батька хворого - ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові заяву заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому

В С Т А Н О В И В:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 та лікуючий лікар психіатр ОСОБА_9 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , 1966 року народження.
Заяву мотивує тим, що ОСОБА_7 з 19 червня 2015 року і по даний час перебуває на примусовому лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно з ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року, відповідно до якої до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
24 травня 2016 року засідання комісії лікарів - психіатрів дійшла висновку про наявність у хворого параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій сфері. За своїм психічним станом в даний час потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявники просять суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 , 1966 року народження у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В судовому засіданні представник комунального закладу заяву підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснила, що хворий потребує лікування з 1992 року та 31 раз госпіталізується. На даний час щовечора приймає лікарство, а крім того один раз у місяць йому
вводиться ін`єкція препарату. Стан хворого більш менш нормалізувався допускає можливість лікування амбулаторно, однак, перебіг хвороби є непередбачуваним.
Батько хворого - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив доводи лікаря, покладається повністю на її висновки, проте не заперечує щоб застосувати до сина амбулаторне лікування. Повідомив суду, що сину допомагає, сам ОСОБА_10 може приготувати собі поїсти, обійти себе
та відвідує поліклініку коли це необхідно. Єдиною проблемою є те, що коли син дома то вмикає голос телевізора та радіо так, що сусіди жаліються.
ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що йому зрозумілі події, що відбуваються на даний час. Почуває себе значно краще. Йому відомі обставини інкримінованого злочину, проте не вбачає своєї вини, оскільки зазначені телефони належать йому, він надавав їх для ремонту чоловікові потерпілої. Однак не дочекався, та коли випив спиртного йому погіршало і він пішов відбирати телефони, а потерпіла викликала міліцію. Просить призначити йому амбулаторне лікування запевняючи суд, що може сам себе обходити, готувати їсти. Обіцяє не надокучати сусідам.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що за вказаних обставин, можливо змінити хворому спосіб лікування на амбулаторний.
Адвокат в судовому засіданні теж вважає, що його підзахисному слід змінити спосіб лікування із примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на амбулаторне лікування.
Дослідивши надані суду заяву з додатками, з`ясувавши фактичні обставини та питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що подання підлягає частковому задоволенню.
Так, в ході розгляду подання встановлено, що інкриміноване у вину хворому кримінальне правопорушення мало місце, і дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 ; згідно висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 18 від 24 травня 2016 року ОСОБА_7 страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно вольовій сфері.
Відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року , ОСОБА_12 поміщено до Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» до хворого застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із загальним наглядом.
Судом також встановлено, що ОСОБА_7 по даний час перебуває на примусовому лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно з даною ухвалою.
24 травня 2016 року, засідання комісії лікарів - психіатрів дійшла висновку про наявність у хворого психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно вольовій сфері.
За своїм психічним станом в даний час, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
При цьому, суд приймає до уваги, що даний висновок датований 25 травня 2016 року, тобто за місяць до розгляду клопотання, хворий приймав лікарства і на даний час його стан значно покращився, що й відмічається самим хворим та лікуючим лікарем. Суд, з урахуванням доводів представника закладу, висновку прокурора, думки адвоката та батька хворого вважає, що досліджені судом фактичні обставини справи та поведінка хворого, дають підстави зробити висновок, що йому може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання, що відповідає вимогам ст. 19, ст.94 КК України , ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» та рекомендаціям Пленуму Верховного суду України, викладених у постанові « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року.
При цьому суд виходить із змісту ст. 95 КК України та ст. ст. 17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 514 КПК України, за якими зміна примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку
здійснюється судом на підставі подання психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.
Суд також бере до уваги, що ОСОБА_7 хворіє з 1992 року, однак до інкримінованого злочину, інших суспільно небезпечних діянь ( злочинів) не вчиняв.
Суд бере до уваги, що метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є поліпшення стану здоров`я особи, що має місце у даному випадку та, що хворий залишатиметься під наглядом батька.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 514 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Заяву заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 задоволити частково.
Змінити примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_7 , 1966 року народження,проживаючому по АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, що постановив ухвалу.

Суддя ОСОБА_13