Справа № 367/7991/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/260/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 02.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
02 березня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6
захисників засудженого ОСОБА_7
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 апеляційну скаргу захисника засудженого на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_8 як такого, що захворів на тяжку хворобу, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 15.06.2012 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 28 ч.3 ст.115 ч.2 п. 6, 9; ст.190 ч.4; ст.190 ч.3; ст.14 ч.1 ст.190 ч.4; ст.146 ч.3; ст.189 ч.4, ст.209 ч.1; ст.358 ч.2; ст.358 ч.3; ст.28 ч.2 ст.358 ч.3; ст.28 ч.3 ст.358 ч.3; ст.28 ч.3 ст.358 ч.2; ст.27 ч.3 ст.358 ч.3; ст.15 ч.2 ст.190 ч.4; ст.27 ч.3 ст.384 ч.2; ст.28 ч.2 ст.384 ч.2; ст.28 ч.3 ст.384 ч.2, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. За ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.12.2013 року вирок змінено на підставі ст.ст. 49, 74 КК України, ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за ст. 358 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, в решті вирок суду залишено без змін.

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся захисник ОСОБА_9 з клопотанням про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_8 , як такого, що захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає засудженому відбувати призначене покарання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 січня 2016 року в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 засуджений до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів. За клопотанням прокурора по справі двічі призначалися судово-медичні експертизи для підтвердження або спростування діагнозу вказаного у висновку СЛК від 05.03.2015 року, однак засуджений від проходження судово-медичної експертизи відмовився. Засуджений ОСОБА_8 не працює, заохочень не має, однак має три непогашених та не знятих у встановленому законом порядку стягнення у вигляді суворих доган за зберігання заборонених речей. Згідно наданої характеристики, засуджений на шлях виправлення не став, відбув незначний термін покарання призначеного вироком суду. Крім того, в судовому засіданні лікар ОСОБА_10 вказала, що на даний час стан здоров`я засудженого поліпшився та є стабільним, а наявні у засудженого захворювання не перешкоджають йому відбувати покарання та не становлять загрозу для його життя.

Тому, враховуючи тяжкість скоєних злочинів, особу засудженого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не підлягає звільненню від покарання за хворобою.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, а висновки, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не підлягає звільненню від покарання за хворобою, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи міститься медичний висновок про наявність у засудженого ОСОБА_8 захворювання, яке відповідає п. 8.1 переліку захворювань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 та є підставою для подання до суду матеріалів про його звільнення від подальшого відбування покарання,.

Висновок суду про те, що засуджений двічі відмовився від проходження судово-медичної експертизи, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_8 при першому призначенні експертизи не етапувався до експертної установи, а при повторному призначені його захисник не був повідомлений про судове засідання, на якому вирішувалось дане питання, а тому ОСОБА_8 відмовився від проходження експертизи, оскільки не був впевнений в об`єктивності та неупередженості судових експертів.

Крім того, суд першої інстанції упереджено поставився до особи засудженого, взявши до уваги лише ті обставини, які негативно характеризують особу та не надавши оцінку іншим обставинам, які позитивно характеризують засудженого ОСОБА_8 .

На думку апелянта, у суда були всі правові підстави для задоволення клопотання, поданого в інтересах ОСОБА_8 , в зв`язку з чим, захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про звільнення ОСОБА_8 від відбуття покарання як такого, що захворів на тяжку хворобу.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили задовольнити; прокурора, яка проти апеляційної скарги захисника заперечувала та просила відмовити в її задоволенні, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд повинен врахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Згідно вимог ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків, за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом суд має право вирішувати питання про звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Виявлення захворювань, які можуть бути підставою для звільнення засуджених покладається на спеціальні лікарські комісії, які створюються при лікарняних закладах Державної пенітенціарної служби України. У разі виникнення таких захворювань, що потребують спеціальних і складних засобів обстеження, діагнози встановлюються комісією з обов`язковим залученням фахівців відповідного профілю установ органів охорони здоров`я.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Крім того, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має враховувати не тільки висновок лікарської комісії, а й тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, згідно висновку СЛК про медичний огляд засудженого ОСОБА_8 , щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, як є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбуття покарання від 05.03.2015 року засудженому ОСОБА_8 встановлено діагноз: постміокардитичний кардіосклероз, дилатація порожнини лівого передсердя, лівого та правого шлуночків, хронічна серцева недостатність (СН) ІІ Б стадії, функціональний клас (ФК) ІV по міжнародній класифікації кардіологів (NYHA). Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ІІІ ст., ризик 3. Поперековий остеохондроз. Соматоастенічний синдром. Хронічний бактеріальний простатит в стадії загострення. Встановлений діагноз відповідає п. 8.1 переліку захворювання, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 (а.с. 37).

З медичної довідки лікувального закладу при Бучанській ВК № 85 від 11.01.2016 року. вбачається, що на фоні проводимого лікування стан хворого засудженого ОСОБА_8 поліпшився, знизилися цифри артеріального тиску, зменшилися ознаки серцевої недостатності (а.с. 128).

Під час розгляду клопотання в суді першої інстанції, представник лікарської комісії пояснив, що на даний час стан здоров`я засудженого ОСОБА_8 поліпшився та є стабільним, а наявні у засудженого захворювання не перешкоджають йому відбувати покарання та не становлять загрози для його життя.

Суд першої інстанції, врахувавши, що ОСОБА_8 засуджено за тяжкі та особливо тяжкі злочини до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, а також те, що засуджений відбув незначний термін призначеного покарання (кінець строку покарання 21.07.2024 року), під час відбування покарання заохочень не мав, однак мав три непогашених та не знятих у встановленому законом порядку стягнення, на шлях виправлення не став та надавши належну оцінку зазначеним обставинам прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_8 як такого, що захворів на тяжку хворобу та мотивував своє рішення в ухвалі суду.

З даним висновком колегія суддів погоджується та вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2016 року є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не має.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_8 як такого, що захворів на тяжку хворобу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4