Справа № 183/5238/16
№ 1-кп/183/872/16
В И Р О К
іменем України
03 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000736 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника взводу розвідки технічними засобами, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

12 січня 2015 року наказом № 11 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого розвідника взводу розвідки технічними засобами.
Так, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем та відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, 08 серпня 2015 року, так і в подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився вчасно до військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
З 04 листопада по 18 листопада 2015 року солдат ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному закладі «Дніпропетровська міська лікарня № 5» м. Дніпро.
Тобто, 19 листопада 2015 року, після закінчення лікування, солдат ОСОБА_7 повинен був прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, 19 листопада 2015 року, так і в подальшому, солдат ОСОБА_7 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не прибув.
02 лютого 2016 року солдат ОСОБА_7 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, солдат ОСОБА_7 не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, та незаконно перебував за межами розташування військової частини у періоди з 08 серпня 2015 року по 03 листопада 2015 року та з 19 листопада 2015 року до 02 лютого 2016 року.
Отже, своїми діями солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що до лав Збройних Сил України вступив 12.01.2015 року за контрактом. Проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 . В липні 2015 року у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він звернувся до шпиталю, але лікар, оглянувши його, повернув до частини. З часом йому стало гірше, і 05.08.2015 року він вдруге звернувся до шпиталю, після чого його було направлено для проходження обстеження до м. Дніпро. До шпиталю у м.Дніпропетровську, він звернувся 11.08.2015 року, де пройшов ряд лікарів, однак з об`єктивних причин не пройшов кардіограму, у зв`язку з тим, що в лікарні не працював відповідний апарат. Йому було рекомендовано зробити кардіограму в будь-якому іншому закладі, однак він її не зробив, і поїхав додому, бо дуже погано себе почував. Близько місяця він лежав дома, а потім його забрав батько в м. Дніпродзержинськ, де він також обстежувався. 04.11.2015 року його було госпіталізовано в лікарню, де він і проходив лікування до 18.11.2015 року, після чого його було виписано, однак до військової частини він так і не повернувся, бо стан здоров`я його не покращився.У скоєному злочині щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, військовослужбовцем за контрактом, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, а також те, що обвинувачений за місцем служби характеризується посередньо.

Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Суд також враховує особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, добровільно вступив на військову службу і на даний момент продовжує службу у лавах Збройних Сил України, є учасником бойових дій в зоні АТО.
Крім того, суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання.
З урахуванням викладено, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік шість місяців, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1