справа № 208/2073/16-к
№ провадження 1-кп/208/320/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000507 від 17.02.2016, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, працюючого слюсарем на ТОВ «Голметресурс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий:
-16.04.2013 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч.1 ст.164 КК України до 1 року позбавлення волі, за ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік;
-26.03.2014 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.164, ст. 69 КК України штраф 1700,00 грн.,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за ч.2 ст. 164 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний злочин.

Згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 листопада 2006 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2006 року.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини, став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, з метою уникнути по виконавчому листу утримань, не бажаючи виконувати покладений на нього обов`язок утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.

У період часу з 01.04.2015 по 31.01.2016 ОСОБА_4 аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання не надавав, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, вихованням дитини не займався, зусиль до пошуку роботи не докладав і допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 9 963,00 грн.

Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_4 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі:

-квітень 2015 року 992,00 грн.; травень 2015 року 992,00 грн.; червень 2015 року - 992,00 грн.;

-липень 2015 року 992,0 грн., серпень 2015 року 992,0 грн., вересень 2015 року 992,0 грн., - жовтень 2015 року - 992,00 грн.; за листопад 2015 року - 992,00 грн.; за грудень 2015 року - 992,00 грн.; за січень 2016 року 1035,00 грн., проте не зробив жодної проплати в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилився від сплати аліментів у період часу з 01.04.2015 по 31.01.2016, допустив заборгованість зі сплати аліментів за 10 місяців, або у твердій грошовій сумі 9 963,00 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України визнав повністю, з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, погодився, нових фактів суду не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні фактичні обставини, викладеними в обвинувальному акті, підтвердила. Додатково пояснила суду, що з 2006 року з обвинуваченим не проживає, обвинувачений періодично сплачує аліменти, в березні 2016 отримала від ОСОБА_4 аліменти в розмірі 3000,00 грн.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, особою раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України, встановлена та доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує, за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей/аліментів/ особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу

обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченим.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.
Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням волі. В той же час, беручи до уваги особу обвинуваченого, його заняття, майновий стан, наслідки вчиненого злочину, визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження особисте зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65, 66, 68, 75,76, ч.2 ст. 164 КК України, ст.ст. 94, 349, 368, 370,371, 374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного цим вироком з випробуванням, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до положень п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період випробувального терміну такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід особисте зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подач апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1