АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда, Казахстан, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 14 травня 2015 року,

на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисників адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , в режимі відео конференції захисника адвоката ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням певного часу перебування за місцем постійного проживання у зв`язку зі станом здоров?я або заставу помірного розміру на розсуд суду або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі та доповненні до неї вимоги, адвокат посилається на те, що обраний відносно її підзахисного запобіжний захід з визначенням застави суперечить вимогам КПК України та засадам кримінального судочинства.

Так, на переконання захисника, обрана сума застави в розмірі 13 780 000 грн. є завідомо непомірною для ОСОБА_7 , та суперечить вимогам ч. 4, 6 ст. 182 КПК України.

Зазначила, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вказуючи про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, суд не вказує обставини, які про це свідчать, а також не посилається на докази цих обставин, що є порушенням вимог ст. 196 КПК України.

Захист вважає, що в даному випадку судом порушено як норми національного законодавства, так і ч. З ст. 5 ЄКПЛ в частині права на звільнення до суду.

Вважає, що оцінка суду про намір ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду повинна була базуватися, наприклад, на таких даних, як придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо. Стороною обвинувачення підтвердження таких дій підозрюваного в судове засідання не надано, а обставини, які це підтверджують в Ухвалі суду не наведені.

Адвокат вказує на те, що надав суду медичні довідки з кафедри госпітальної терапії № 2 обласного клінічного центру кардіології і кардіохірургії, результати аналізів обласного діагностичного центру відносно її підзахисного. Дані документи підтверджують той факт, що ОСОБА_13 не збирався виїхати з країни або переховуватися іншим чином; має постійне місце проживання, батьків похилого віку, які страждають на ряд захворювань.

На її думку, з аналізу обставин (не аналізуючи їх доведеність доказами), викладених у підозрі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, повідомленої ОСОБА_7 , не випливає, що в даному випадку можливо вважати доведеність підозри. У своїй ухвалі суд вказав, що підозра ґрунтується на показаннях гр. ОСОБА_14 , який був допитаний слідством, і показання якого суд оголошував у судовому засіданні, що суперечить ст. 23 КПК України.

Крім того, відповідно до п. ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється у випадку достатніх доказів для підозри особи, а пояснення гр. ОСОБА_14 в силу положень ч. 8 ст. 95 КПК України не є джерелом доказів.

Поряд з цим, захисник посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На думку адвоката, з урахуванням вказаних обставин, під час судового розгляду не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 в межах 60 днів до 11 жовтня 2016 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також на ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу було враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік, стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, у якій підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Крім того, слідчим суддею було визначено розмір застави 13 780 000 грн. підозрюваному.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає частково обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 14 травня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-2, ч. 2 ст. 364 КК України.

10 серпня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

13 серпня 2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України

13 серпня 2015 року слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з клопотанням погодженого з прокурором про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенням розміру застави у сумі 10000 мінімальних заробітних плат.

Так, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а визначений судом першої інстанції ризик, передбачений п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними.

Колегія суддів зазначає, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

З огляду на викладене, та з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує особі у разі доведеності його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік, стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди 15000000 грн., у якій підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини. даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитись з рішенням слідчого судді в частині визначення розміру застави.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КК України застава полягає у внесенні грошових коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частини 4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Визначений слідчим суддею розмір застави у 10000 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто гривень, на думку колегії суддів є таким, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 183 КПК України.

На переконанні колегії суддів розмір застави у 5000 мінімальних заробітних плат, що складає 6890000 грн., з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, його майновий стан, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним Кодексом.

Крім того, при посилання захисника на наявність постійного місця проживання підозрюваного, позитивної характеристики , наявність хвороби, також стан здоров`я його батька та матері хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, щодо доводів захисту про порушення органом досудового слідства прав підозрюваного при його затриманні 13 серпня 2016 року, у зв`язку з тим що достіменно не підтверджені вказані обставини, оскільки дані медичних закладів про стан здоров`я підозрюваного є суперечливими.

Щодо заяв депутатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку у передбачений порядок ст. 180 КПК України, то колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з вище наведених мотивів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм та правовими позиціями ЄСПЛ, однак рішення слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону з огляду на порушення його норм, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді. А тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2016 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному за № 0000386 від 14 травня 2015 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 жовтня 2016 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 або іншою фізичною чи юридичною особою на відповідний депозитний рахунок управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області застави у розмірі 6890000(шість мільйонів вісімсот дев`яносто тисяч гривень) підлягає звільненню з під варти з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України:

- зобов`язати його прибувати за кожною вимогою слідчого чи прокурора у провадженні яких перебуває кримінальне провадження;

- не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурору або суду;

- повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі застава звертається у дохід держави в порядку ч. 9 ст. 182 КПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4