Справа № 534/702/16-к
№ 1-кп/534/92/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників:ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілих:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представника потерпілого:ОСОБА_15
обвинувачених: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Горішні Плавні об`єднане кримінальне провадження №0000896 та №0000871 за обвинуваченням:
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Комсомольського міського суду від 29.02.2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Романиха Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого робітником з дозгяду за тваринами на ТОВ «Дружба Яхниківська», проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Комсомольського міського суду від 29.02.2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст. 69, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Булахи Козельщинського району Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Підгора Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 1) вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.11.2013 року за ч.1 ст.289 КК України до 30 годин громадських робіт; 2) вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22.11.2014 року за ч.1,ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільнення від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 3) вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.03.2015 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ст.69, ч.1,ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

05 листопада 2014 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключів проникли до гаражу № НОМЕР_1 гаражного товариства «Таврія-222», розташованого по вул.Строни, 1-а у м.Комсомольську (Горішні Плавні) Полтавської області. Виявивши у замку запалення ключі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повторно незаконно заволоділи автомобілем марки «АЗЛК 2140», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , виїхали на ньому з території гаражного товариства та розпорядилися на власний розсуд.

Потерпілому ОСОБА_7 в результаті незаконного заволодіння та знищення належного йому автомобіля було завдано майнової шкоди у розмірі 6807 грн.

В період часу з 17 год. 00 хв. 04 липня 2015 року до 11 год. 00 хв. 06 липня 2015 року на території гаражного товариства № НОМЕР_3 , розташованого по АДРЕСА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, за допомогою металевого лома пошкодили гвинтовий замок та проникли до гаражу № НОМЕР_4 в блоці № НОМЕР_5 , звідки повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: електрозварювальний апарат «Вєга» вартістю 1300 грн.; електродриль марки «Sturm» вартістю 870 грн.; автомобільний зарядний пристрій марки «Етюд» ЗУ-29-12/6 вартістю 450 грн.; зарядний пристрій для акумуляторів мопедів вартістю 115 грн.; бензопилу марки «Stihl» вартістю 1000 грн.; кутову шліфувальну машину марки «Вітязь» МШУ 230/2200 Вт вартістю 1025 грн.; кутову шліфувальну машину марки «Ворскла» вартістю 500 грн.; велосипед марки «Україна» вартістю 200 грн.; дриль радянського виробництва вартістю 75 грн.; зимову палатку камуфляжної розкраски розміром 180Х180 см вартістю 400 грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_24 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди загальним розміром у 5935 грн.

В період часу з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого по АДРЕСА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, шляхом віджиму дверей, проникли до приміщення гаражу № НОМЕР_6 , звідки повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_11 майно, а саме: набір для гри «Руське лото» вартістю 141 грн.; набори для гри «Руське лото» кількістю 7 шт. загальною вартістю 987 грн.; набір для гри «Шахи» вартістю 162 грн.; набір для гри «Шахи» вартістю 162 грн.; іграшковий дитячий автомобіль марки «Kинсмарт» вартістю 92 грн.; іграшкові дитячі автомобілі марки «Кинсмарт» в кількості 19 шт. загальною вартістю 1748 грн.; іграшковий дитячий автомобіль марки «Веллі» вартістю 48 грн.; дитячі іграшкові автомобілі марки «Веллі» в кількості 39 шт. загальною вартістю 1872 грн.; іграшковий дитячий автомобіль марки «Турбо Спринт» вартістю 645 грн.; іграшку «Тетріс» вартістю 68 грн.; іграшки «Тетріс» в кількості 3 шт. загальною вартістю 204 грн.; гру «Вега» в кількості 2 шт. загальною вартістю 340 грн.; газові грілки в кількості 4 шт. загальною вартістю 1500 грн.; дитячі іграшкові автомати на батарейках в кількості 3 шт. загальною вартістю 390 грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди загальним розміром 8359 грн.

В період часу з 15 год. 00 хв. 15 листопада 2015 року до 10 год. 00 хв. 24 листопада 2015 року на території гаражного товариства № НОМЕР_3 , розташованого по АДРЕСА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, шляхом вибиття металевим ломом частині стіни, проникли до гаражу № НОМЕР_7 в блоці № НОМЕР_8 , звідки повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_9 майно, а саме: переносний електрозварювальний апарат білоруського виробництва вартістю 1000 грн.; бензопилу марки «Соло» вартістю 1500 грн.; кутову шліфувальну машину вартістю 315 грн.; пластиковий портфель з дриллю-перфоратором та сверлами вартістю 510 грн.; набір торцевих ключів вартістю 350 грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди загальним розміром 3675 грн.

У листопаді 2015 року на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого по вул.Строни,1-а у м.Комсомольську (Горішні Плавні), маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, шляхом віджиму дверей викруткою, проникли до приміщення гаражу № НОМЕР_9 , звідки повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_14 майно, а саме: шліфувальну машинку марки «FairlineSL-1350» вартістю 758 грн. та промисловий фен марки «Торех» вартістю 120 грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди загальним розміром 878 грн.

У період часу з 21 год. 00 хв. 04 грудня 2015 року до 09 год. 00 хв. 06 грудня 2015 року на території гаражного товариства № НОМЕР_3 , розташованого по АДРЕСА_5 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, шляхом вибиття металевим ломом частин стіни, проникли до приміщення гаражу № НОМЕР_10 у блоці № НОМЕР_11 , звідки повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме: перфоратор марки «Makita» 4001 вартістю 11160 грн.; зварювальний апарат марки «W-master» вартістю 1970 грн.; кутову шліфувальну машину марки «Makita GA9020RF» вартістю 2816 грн.; паяльник для пластикових труб марки «Акватерм» вартістю 306 грн.; два вакуумних насоси марки «Мастеркул» загальною вартістю 3960 грн.; вакуумний насос вартістю 750 грн.; перфоратор марки «Bosh GB4-2-20 вартістю 2630 грн.; музичні колонки марки «PrologiExstazi» вартістю 420 грн.; блок управління пульт душової кабіни з радіо марки «OS-Pass» вартістю 360грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди загальним розміром 22392 грн.

В ніч з 11 на 12 грудня 2015 року, маючи умисел на викрадення чужого майна, шляхом віджиму склопакету, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 проникли до приміщення спортивного залу ДЮСШ, розташованого по АДРЕСА_5 , звідки за попередньою змовою між собою повторно таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_13 майно, а саме: посилювач марки «Амфітон» вартістю 550 грн.; обігрівач помаранчевого кольору; теплову пушку «VitalsEH-30», вартістю 750 грн.; два чергових акумуляторних ліхтаря вартістю 600 грн.; електричний насос потужність 95 Вт вартістю 67 грн.; два електронних секундоміри вартістю 448 грн.;

п`ять нагород вартістю 125 грн.; дві нагороди за спортивні досягнення вартістю 50 грн.

Викраденим майном ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди загальним розміром 2590 грн.

25 грудня 2015 року близько 07 год. 30 хв., маючи умисел на викрадення чужого майна, шляхом віджиму склопакету, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 проникли до приміщення кабінету №27 Загальноосвітньої школи №1, розташованої по вул.Миру,5 в м.Комсомольську (Горішін Плавні), звідки повторно таємно за попередньою змовою між собою викради майно належне ЗОШ№1 майно, а саме: дві колонки марки «Sven» вартістю 100 грн.;пульт марки «Epson» від мультимедійного проектора вартістю 300 грн.; сумку для мультимедійного проектору з шнурами для підключення вартістю 250 грн.; ноутбук марки «MSI» вартістю 2000 грн., а також належний потерпілому ОСОБА_12 рюкзак моделі «HI-Tec Mandor 20 L» вартістю 730 грн.

Викраденим майном обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_18 розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли ЗОШ№1 майнової шкоди загальним розміром 2650 грн. та потерпілому ОСОБА_12 в сумі 730 грн.

Обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_18 свою вину визнали повністю, у вчиненому розкаялися. На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_16 заявив, що визнає себе винним частково, проте від дачі показань відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_17 винним себе не визнав та показав, що до заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_7 він не причетний.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 своєї вини, їх винуватість та винуватість обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_18 у вчиненні таємних викрадень чужого майна повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, заявами потерпілих про вчинення кримінальних правопорушень та результатами проведених оглядів місця події за фактами викрадення майна потерпілих: ОСОБА_14 (т.1а.с.212), ОСОБА_8 (т.1а.с.74-76), ОСОБА_25 (т.2а.с.81), ОСОБА_9 (т.1а.с.87-89), ОСОБА_10 (т.2.а.с.97-99), ОСОБА_13 (т.2а.с.106), ОСОБА_12 (т.2а.с.111), Загальноосвітньої школи №1 (т.2а.с.135).

Із змісту наведених заяв потерпілих вбачається, що вони зверталися до поліції із повідомленнями про вчинення відносно них кримінальних правопорушень, в яких зазначали, що невідомі особи проникли до гаражів, інших приміщень та викрали належне їм майно. Під час проведення оглядів на місцях вчинення злочинів були виявлені сліди проникнення до вказаних приміщень та інші сліди кримінальних правопорушень.

Допитані в судовому засіданні потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 показали, що зловмисники проникали до гаражів та інших приміщень і викрадали належне їм майно, перелічене в мотивувальній частині вироку. Зазначену в обвинувальному акту вартість майна підтвердили. Крім того, потерпілі показали, що у слідчого вони впізнали частину викрадених речей та отримали їх на зберігання, що підтверджується відповідними розписками: потерпілого ОСОБА_14 (т.1а.с.215), ОСОБА_8 (т.2а.с.80), ОСОБА_11 (т.2а.с.86), ОСОБА_10 (т.2а.с.105), ОСОБА_13 (т.2а.с.110), ОСОБА_12 (т.2а.с.112), представника ЗОШ№1 (т.2а.с.123).

Потерпілий ОСОБА_9 прохав призначити обвинуваченим максимально суворе покарання, інші потерпілі на суворому покаранні не наполягали.

Обвинувачений ОСОБА_19 показав в судовому засіданні, що восени 2015 року він разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_18 прийшли на територію гаражного товариства «Лада» з метою вчинення крадіжки з гаражу. ОСОБА_19 залишився в стороні наглядати на можливим з`явленням сторонніх осіб, а ОСОБА_16 і ОСОБА_18 пішли до гаражу. ОСОБА_19 бачив, що ОСОБА_16 за допомогою лома намагався зламати двері гаражу. Через деякий час ОСОБА_16 та ОСОБА_18 підійшли до нього тримаючи в руках сумки із викраденим. Вказані речі були віднесені до квартири, яку ОСОБА_19 і ОСОБА_18 наймали для проживання.

Обвинувачений ОСОБА_18 надав суду аналогічні показання щодо обставин вчинення крадіжки у групі із обвинуваченими ОСОБА_16 і ОСОБА_19 та підтвердив перелік викраденого майна, зазначеного в обвинувальному акті.

З приводу інших епізодів вчинення викрадення, а саме майна ЗОШ №1, майна потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_18 показав, що встановлені судом злочини він скоїв в групі із ОСОБА_16 , так та при обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого та його вартість не заперечував.

Відповідно до протоколу огляду від 24.07.2016 року ОСОБА_26 добровільно видав працівникам поліції промисловий фен «Topex Graphitc, який було викрадено у потерпілого ОСОБА_27 (т.1а.с.213,215).

Відповідно до протоколу огляду від 15.02.2016 року ОСОБА_26 добровільно видав працівникам поліції перфоратор марки «Makita», паяльник для пластикових труб «Акватерм», перфоратор фірми «Бош», обладнання для душової кабінки, болгарку марки «Makita», якій було викрадено у потерпілого ОСОБА_27 (т2а.с.99)

Крім того, ОСОБА_28 добровільно видав працівникам поліції:

-промисловий фен «Тopex» та шліфувальну машинку фірми «Fail Line SL-1350», що були викрадені у потерпілого ОСОБА_14 (т.2а.с.94),

-болгарку «Makita», перфоратор «Makita», перфоратор «Бош», болгарку «Вітязь», які було викрадено у потерпілого ОСОБА_10 (т.2а.с.101,105),

-договір фінансового кредиту ломбарду «Імперіал» від 22.12.2015 року, відповідно до якого він здав на реалізацію бензопилу «Solo», яку було викрадено у потерпілого ОСОБА_9 (т.2а.с.91,92),

Відповідно до протоколу огляду від 21 січня 2016 року свідок ОСОБА_26 добровільно видав працівникам поліції автомобільну зарядку «Етюд», електричну дриль помаранчевого кольору, електричну болгарку «Витязь», мотоциклетний шолом викрадені у потерпілого ОСОБА_29 (т.2а.с.212).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 підтвердив, що вилучені у нього електроінструменти та інші речі він у різний час придбавав у ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які приносили їх до нього на гараж. Одного разу ОСОБА_26 приходив до ОСОБА_18 додому для придбання речей, при цьому в квартирі знаходилися обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . Гроші за придбане майно отримували ОСОБА_18 або ОСОБА_19 , обвинувачений ОСОБА_16 безпосередньої участі в обговорені ціни товару не приймав, хоча постійно був присутній при цьому.

Під час пред`явлення осіб для впізнання ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_16 і ОСОБА_19 як осіб, що збували йому вилучені поліцією речі (т.2а.с.141-148).

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_18 підтвердили, що у присутності обвинуваченого ОСОБА_16 вони збували свідку ОСОБА_26 викрадені речі, однак про незаконне джерело їх походження йому не повідомляли.

Згідно протоколу огляду від 14.01.2016 року (т.2а.с.127) обвинувачений ОСОБА_18 добровільно видав працівникам поліції викрадене в ЗОШ№1 майно, а саме: сумку для ноутбука разом із пультом марки «Epson», дитячий пензлик для малювання з написом « ОСОБА_30 ». А також договір фінансово кредиту від 26.12.2015 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_18 здав до ломбарду «Скарбничка» викрадену в ЗОШ№1 акустичну систему «Sven» (т.2а.с.125);

Крім того, ОСОБА_18 добровільно видав працівникам поліції інше викрадене майно: банківську карту КБ «Приватбанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_10 ; частину акустичної системи «Sven»; настільні ігри лото, шахи, тетріс потерпілого ОСОБА_11 ; електронасос; електросекундомір та спортивні медалі, викрадені в ДЮСШ.

На підтвердження вартості викраденого у потерпілих та вилученого по справі майна стороною обвинувачення надано суду висновки експерта з оцінки майна від 25.03.2016 року (т.2а.с.78), від 11.04.2016 року (т.2а.с.79), від 29.03.2016 року (т.2а.с.82), від 25.03.2016 року (т.2а.с.95), від 28.03.2016 року (т.2а.с.103,107,114) та довідки ломбарду про вартість майна (т.2а.с.77,83,84,90,102,108,113).

Під час судового розгляду стороною захисту хоча і висловлювалися припущення щодо необ`єктивності зазначеної в обвинувальному акті розміру завданої потерпілим шкоди, проте доказів на спростування визначеної стороною обвинувачення вартості викраденого майна суду не надано. Допитані в судовому засіданні потерпілі підтвердили суду, що викрадені у них речі мають зазначену в обвинувальному акті вартість. Сторони кримінального провадження на спростування вказаної потерпілими вартості доказів не надали. Тому виходячи із засад змагальності та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що обставини щодо вартості викраденого майна є встановленими.

Згідно довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 про основні засоби балансова вартість викраденого ноутбука становить 2000 грн. (т.1а.с.163). З огляду на викладене та враховуючи, що органами досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_18 помилково інкриміновано вартість ноутбука у розмірі 3500 грн., суд вважає за необхідне у вироці уточнити вартість викраденого майна.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_16 і ОСОБА_19 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 та вину обвинувачених ОСОБА_18 і ОСОБА_16 у вчиненні крадіжок майна потерпілих:, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , майна Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1.

При цьому суд не приймає до уваги припущення захисника ОСОБА_5 з приводу непричетності її підзахисного ОСОБА_16 до вчинення інкримінованих йому злочинів проти власності, так як, крім стабільних, послідовних і узгоджених між собою та іншими матеріалами справи показань обвинувачених ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_31 , який підтвердив в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_16 приймав участь у збуті викраденого майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно вироку Комсомольського міського суду від 29.02.2016 року ОСОБА_16 визнано винним у вчиненні шістнадцяти аналогічних злочинів проти власності (т.2а.с.243), що у сукупності із дослідженими в судовому засіданні доказами дає суду підстави дійти висновку, що встановлені судом злочини за цим вироком повною мірою узгоджуються із звичкою ОСОБА_16 вчиняти крадіжки чужого майна.

Вина обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами.
Так, відповідно до протоколу огляду від 05.11.2014 року в гаражі № НОМЕР_1 , розташованому в гаражному товаристві «Таврія-222», виявлені сліди проникнення та викрадення транспортного засобу (т.2а.с.173).

Потерпілий ОСОБА_7 показав в судовому засіданні, що він є власником автомобіля марки АЗЛК 2140 «Москвич», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . На час його викрадення, автомобіль знаходився у справному стані і ОСОБА_7 його постійно використовував для власних потреб.

В листопаді 2014 року він залишив його у власному гаражі, ключі від автомобіля залишалися в замку запалення. Коли виявив зникнення автомобіля, то повідомив про це працівникам міліції. Через деякий час йому повідомили, що зловмисників знайшли і ті зізналися, що втопили автомобіль у річці Псел. ОСОБА_7 був присутній під час проведення слідчого експерименту з участю одного з викрадачів, якій зізнався у викраденні та вказав на місце, де було затоплено автомобіль. Саме у тому місці, де обвинувачений ОСОБА_17 вказував, водолази знайшли його автомобіль, після чого його було витягнуто з води.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_16 відмовився від дачі показань. Обвинувачений ОСОБА_17 показав, що автомобіль потерпілого ОСОБА_7 було викрадено лише обвинуваченим ОСОБА_16 . Останній приїхав до ОСОБА_17 на цьому автомобілі вже після його викрадення. Деякий час вони каталися на цьому автомобілі. Після того як у них закінчилося пальне, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 залишили автомобіль на березі річки Псел, а коли повернулися з пальним, то побачили, що невідомі хлопці спихнули його у річку і той втонув.

Проте, суд не приймає до уваги зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_17 в частині його непричетності до незаконного заволодіння транспортним засобом і розцінює їх як обраний спосіб захисту, так як вони повністю спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами.

Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.03.2016 року, проведеного з участю підозрюваного ОСОБА_17 (т.2а.с.157), останній повідомив, що разом із ОСОБА_16 , з ініціативи останнього, вони проникли до гаражу в гаражному товаристві «Таврія-222», звідки викрали автомобіль «Москвич». Деякий час вони каталися на цьому автомобілі, а згодом ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_17 його позбутися. Для цього вони поїхали на берег річки Псел, де зіштовхнули автомобіль у воду. Пропливши декілька метрів по течії, автомобіль затонув. Обвинувачений ОСОБА_17 в присутності понятих розповів та показав на місцевості як він та ОСОБА_16 проникали до гаражу та де затопили викрадений транспортний засіб.

В ході зазначеного слідчого експерименту водолазами, в місці, вказаному ОСОБА_17 , було виявлено автомобіль потерпілого ОСОБА_7 , що підтверджується результатами огляду, проведеного 03.03.2016 року, відповідно до якого з річки Псел було піднято автомобіль марки «АЗЛК 2140», державний номерний знак НОМЕР_2 (т.2а.с.183), та повернуто потерпілому (т.2а.с.192).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_34 показав, що він працює водолазом рятувальной станції. Під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_17 його було залучено до пошуків затопленого в річці Псел автомобіля. Згаданий автомобіль марки «Москвич» було знайдено саме у тому місті, де вказав ОСОБА_17 , із поправкою на течію річки. Згодом згаданий автомобіль було витягнуто з ріки шляхом буксировки.

В ході слідчого експерименту, проведеного 26.03.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_16 , останній, в присутності свого захисника та понятих, надав показання щодо обставин незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненим у групі із ОСОБА_17 , та щодо затоплення цього автомобіля, які повністю збігаються із показаннями обвинуваченого ОСОБА_17 , наданими ним при проведенні аналогічної слідчої дії (т.2а.с.186).

Суд звертає увагу на те, що показання обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , надані ними під час слідчих експериментів, є тотожними, послідовним і детальними. При цьому ОСОБА_17 та ОСОБА_16 повідомляли слідчим органам такі обставини вчинення правопорушення, які могли бути відомі лише особам, що його вчиняли, у тому числі місце затоплення автомобіля, місце знаходження ключа запалення (в замку запалення) та інші, що переконливо вказує на причетність ОСОБА_17 і ОСОБА_16 до вчинення згаданого злочину.

Зазначені показання, також підтверджуються іншими дослідженими в суді доказами, у тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_35 .

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_17 стверджував, що під час слідчого експерименту оговорив себе під тиском з боку працівників поліції, які відмовили йому в реалізації права на захист.

З цього приводу прокуратурою Полтавської області проводилася перевірка, за результатами якої слідчий в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_36 виніс постанову від 28 липня 2016 року про закриття кримінального провадження з підстав відсутності факту порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_17 (т.2а.с.71).

Із змісту вказаної постанови слідчого вбачається, що розслідування факту порушення права обвинуваченого (підозрюваного) на захист проведено поверхово, без опитування ОСОБА_17 , його захисника та з`ясування всіх обставин справи, тому суд не приймає до уваги результати цієї перевірки. Одночасно суд звертає увагу на те, що обвинуваченим ОСОБА_17 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 зазначена постанова, у встановлено Законом порядку, не оскаржувалася, хоча судом таке право їм роз`яснювалося.

Не дивлячись на те, що суд не приймає до уваги результати розслідування, викладені в постанові слідчого від 28 липня 2016 року, аналізуючи приєднані до справи протоколи роз`яснення право на захист від 02 березня 2016 року та від 28.03.2016 року, протокол про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 30.02.2016 року (т.1а.с.163,209,210), необхідно звернути увагу на наступне.

Так, із змісту зазначених протоколів вбачається, що на стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_17 неодноразово роз`яснювалося право на захист, проте він власноручно зробив запис про те, що від послуг захисника він відмовляється.

В судовому засіданні було продемонстровано відеозапис слідчого експерименту, проведеного із ОСОБА_17 , на якому теж зафіксовано роз`яснення слідчим прав підозрюваного ОСОБА_17 , у тому числі права на захист та права прохати залучення захисника за рахунок держави, проте підозрюваний, у присутності понятих, такого бажання не виявив.

З показань ОСОБА_17 , наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що фізичного насилля чи психологічного тиску з боку співробітників поліції на нього не здійснювалося, йому було роз`яснено право на захист, проте від послуг адвоката він добровільно відмовився.

З огляду на викладене, враховуючи, що у відповідності до ст.52 КПК України участь захисника у цьому провадження не є обов`язковою, суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_17 та його захисника про порушення права на захист не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, тому не приймаються судом до уваги.

Також є неспроможними припущення сторони захисту з приводу здійснення на ОСОБА_17 психологічного примусу під час проведення слідчого експерименту, так як вони повністю спростовуються продемонстрованим в судовому засіданні відеозаписом слідчої дії, з якого вбачається, що підозрюваний у присутності понятих та потерпілого вільно, детально та послідовно викладає обставини вчинення ним разом із ОСОБА_16 злочину.

Під час судового розгляду справи захисник ОСОБА_6 звернув увагу суду на те, що відеозапис слідчого експерименту неодноразово переривається, що у свою чергу, на думку захисника, може бути підтвердженням здійснення тиску на його підзахисного. Проте, згадані припущення суд вважає хибними, так як всі перерви у відеозйомці було обумовлено слідчим та умовами проведення слідчої дії.

Під час судових дебатів захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прохали виправдати своїх підзахисних за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом мотивуючи свою позицію тим, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що викрадений автомобіль «АЗЛК 2140», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить саме потерпілому ОСОБА_7 .

Проте, суд вважає, що наведені доводи сторони захисту є неспроможними, виходячи з того, що потерпілий ОСОБА_7 під присягою підтвердив, що згаданий автомобіль належить саме йому. При цьому захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не скористались своїм правом надати суду докази на спростування показань потерпілого, перевіривши їх через органи МРЕО. Тому такі заяви адвокатів під час судових дебатів суд може розцінювати лише як недобросовісне використання своїх процесуальних прав.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності.

Дії ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна, підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, так як вони повторно вчинили таємне викрадення майна потерпілих, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Крім того, дії ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, підлягають кваліфікації за ч.2 ст.289 КК України.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинувачених, їх вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують їх покарання.

Обвинувачений ОСОБА_16 має непогашену судимість за вчинення аналогічних злочинів проти власності, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, ніде не працює і не навчається, за останнім місцем навчання характеризується посередньо (т.2а.с.243-254).

Згідно вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.02.2016 року згадане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_16 перебувало на розгляді в суді з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року. Судом встановлено, що в зазначений період часу ОСОБА_16 на шлях виправлення не став, а навпаки продовжив свою злочинну діяльність та скориставшись тим, що запобіжний захід йому не обирався, вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності відносно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , в ЗОШ№1.

Зазначена обставини характеризує обвинуваченого ОСОБА_16 з негативного боку, як особу, що має стійку антисоціальну направленість і вперто не бажає виправлятися.

Обвинувачений ОСОБА_17 має непогашену судимість за вчинення аналогічних злочинів проти власності, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно (т.2а.с.236-243). Крім того, згідно вироку суду від 29.02.2016 року обвинувачений ОСОБА_17 значний час ухилявся від суду і його було оголошено в розшук, що певним чином характеризує його з негативного боку.

Обвинувачений ОСОБА_18 раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання (т.2а.с.255-259).

Обвинувачений ОСОБА_19 має три непогашені судимості за вчинення аналогічних злочинів проти власності, одружений, на час розгляду справи його дружина ОСОБА_37 перебуває у стані вагітності, має постійне місце проживання (т.1а.с.63-65, т.2а.с.224-235).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , суд враховує їх щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд враховує їх сприяння розкриттю злочину за фактом заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування (т.1а.с.4).

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинувачених, їх вік, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та попередження вчинення ними нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для призначення обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, приймаючи до уваги тяжкість скоєних злочинів та кількість вчинених злочинних посягань ( ОСОБА_16 визнано винним у вчиненні ще 8 злочинних посягань), з врахуванням положень ст.50 та ч.3 ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд враховуючи суспільну небезпечність злочинів проти власності та проти безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 навмисно втопили викрадений ними автомобіль, вважає, що виправлення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства. Підстав для звільнення обвинувачених від призначеного покарання з випробуванням судом не вбачається.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд визначає шляхом поглинення менш сумового покарання більш суворим покаранням за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289,69 КК України до 4 років 6 місяця позбавлення волі (т.2а.с.243).

Наведенні вище дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_16 , його антисоціальний образ життя та вперте небажання виправлятися, свідчать про те, що ОСОБА_16 , не дивлячись на його молодий вік, становить особливу суспільну небезпечність і його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тому суд вважає, що остаточне покарання за цим вироком має визначатися шляхом часткового складення покарань за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289,69 КК України до 4 років 6 місяця позбавлення волі (т.2а.с.243), і має бути наближено до максимальної межи, визначеної ч.2 ст.289 КК України.

Підстав для призначення ОСОБА_17 та ОСОБА_16 додаткового покарання у виді конфіскації майна суд не вбачає.

Обвинуваченого ОСОБА_18 визнано винним у вчиненні 7 злочинних посягань, проте враховуючи його щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, відсутність у нього судимостей, суд вважає за можливе звільнити його від призначеного покарання з випробування в поряду ст.75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд визначає шляхом часткового складення покарань за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 березня 2015, яким його було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289,69 КК України до 3 років 6 місяця позбавлення волі (т.2а.с.229).

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.1 та ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діє на момент постановлення вироку, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 термін їх попереднього ув`язнення, а саме: з моменту їх затримання по дату постановлення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пред`явлений цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 5935 грн. та моральної в розмірі 10000 грн. (т.1а.с.142).

Загальноосвітньою школою №1 до ОСОБА_16 та ОСОБА_18 пред`явлено цивільний позовом про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 2200 грн. (т.1а.с.159).

Потерпілим ОСОБА_9 до обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_18 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 3675 грн. та морально в розмірі 5000 грн. (т.1а.с.207).

Обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пред`явлені до них позови визнали повністю, обвинувачений ОСОБА_16 проти задоволення позовів заперечував.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначених ст.ст.1166 та 1167 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги Загальноосвітньою школою №1, потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в частині відшкодування завданої майнової шкоди підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню. Розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_8 підлягає зменшенню із урахуванням вартості вже повернутого йому майна і має становить 4385 грн. (т.2а.с.80).

Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинувачених.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинувачених, суд враховує тяжкість вчиненого ними злочину та ступень їх вини, характер і глибину завданих потерпілим страждань, пов`язаних із викраденням їх майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинувачених та реальну можливість відшкодування завданої ними шкоди за рахунок наявного у них майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди, для потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 має становити по 3000 грн. кожному.

Долю речових доказів вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень, закріплених в ст.ст.124, 126 КПК України, з обвинувачених підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз.

Витрати на проведення дактилоскопічної експертизи №257/к від 25.03.2016 року в розмірі 527,76 грн. (т.2а.с.134) по справі за фактом викрадення майна ЗОШ №1 підлягають стягненню з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , на проведення дактилоскопічної експертизи №278 від 15.11.2015 року в розмірі 196,56 грн. (т.2а.с.164) по справі за фактом заволодіння транспортним засобом підлягають стягненню з ОСОБА_16 та ОСОБА_38 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців без конфіскації належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_16 покарання у виді 6 (шість) позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_16 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців без конфіскації належного йому майна.

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців без конфіскації належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначених за цим вироком та попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_17 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців без конфіскації належного йому майна.

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_18 від призначеного покарання, якщо він протягом двохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_23 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 березня 2015 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_19 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання ним законної сили обрати обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на них наступні обов`язки:

-до набрання вироком законної сили повідомляти суд про зміну місця проживання;

-з`являтися до суду за першою вимогою.

Строк відбування покарання обвинувачену ОСОБА_17 обчислювати з 09 січня 2016 року, а обвинуваченому ОСОБА_16 з 29 лютого 2016 року.

У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_17 та ОСОБА_16 строк попереднього ув`язнення починаючи з моменту їх затримання і по дату постановлення вироку 09 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на користь ОСОБА_8 в солідарному порядку відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 4385 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на користь ОСОБА_9 в солідарному порядку відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 3675 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Цивільний позов Загальноосвітної школи І-ІІ ступенів №1 Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на користь Загальноосвітної школи І-ІІ ступенів №1 Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в солідарному порядку відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 2200 грн.

Стягнути з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 судові витрати на проведення дактилоскопічної експертизи №257/к від 25.03.2016 року по 263,88 грн. з кожного (т.2а.с.134).

Стягнути з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 судові витрати на проведення дактилоскопічної експертизи №278 від 15.11.2015 року в розмірі по 98,28 грн. з кожного (т.2а.с.164)

Речові докази:
- автомобільний зарядний пристрій марки «Етюд» ЗУ29-12/16, кутову шліфувальну машину марки «Вітязь» МШУ230/2200 Вт, дриль вартістю - залишити потерпілому ОСОБА_8 ;

- насос, нагороди за досягнення в кількості 5 шт., секундомір - залишити потерпілу ОСОБА_13 (т.2 а.с.109);

- кришку від колонок марки «Sven», пульт від мультимедійного проектору марки «Epson», сумку від мультимедійного проектору залишити потерпілому Загальноосвітній школі №1 (т.2 а.с.т.123,124);

- іграшку «Тетріс», набір гри «Руське лото», набір для гри «Шахи», набір гри «Руське лото», дитячу модель автомобіля «Кинсмарт», дитячу деталь автомобіля «Веллі», іграшку «Тетріс» залишити потерпілому ОСОБА_11 (т.2 а.с.85);

- банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , перфоратор марки «Макіtа», паяльну лампу марки «Акватерм», кутову шліфувальну машину марки «Макіtа GA9020 RF», перфоратор марки «Bosh GB4-2-20», блок управління, пульт душової кабіни з радіо марки «QS Pass» залишити потерпілому ОСОБА_10 (т.2 а.с.104);

- пензлик для малювання залишити потерпілому ОСОБА_12 (т.2 а.с.115);

- копію договору застави на ім`я ОСОБА_18 та копію договору застави на ім`я ОСОБА_39 (т.2 а.с.124), договір фінансового кредиту під заставу бензопили марки «Соло» на ім`я ОСОБА_26 (т.2 а.с.93) залишити при справі;

- сліди матеріалу на 3 ліпких стрічках виявлені та вилучені 25.12.2015 року в ході огляду місця події залишити при справі.

- промисловий фен «Topex Graphitc, промисловий фен «Nopex» та шліфувальну машинку фірми «Fail Line SL-1350» залишити потерпілому ОСОБА_27 як йому належний (т.1а.с.215);

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Після проголошення вироку учасники судового мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1