УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року м.Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю слідчого: ОСОБА_3
розглянувши заяву судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_4 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування доводів заяви суддя ОСОБА_4 зазначила, що в неї виникли сумніви в неупередженості і компетентності слідчого ОСОБА_3 в зв`язку з недотриманням ним вимог кримінального процесуального закону, що суттєво порушує її права, а саме в зв`язку з безпідставним внесенням до ЄРДР відомостей про зазначене кримінальне правопорушення, неправильним визначенням її процесуального статусу, як свідка, при фактичному інкримінуванні участі у постановленні завідомо неправосудної ухвали, а також недотриманням встановлених законом порядку та строків виклику її на допит в якості свідка.
Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, просила розглядати заяву про відвід без її участі.
Розглянувши заяву, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення заяви, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 77 КПК України передбачає підстави для відводу слідчого, що свідчить про те, що за наявності передбачених вказаною правовою нормою підстав слідчому може бути заявлений відвід .
Згідно з положеннями ст.80 ч.3, 4, 5 КПК України, відводиможуть бути заявлені під час досудового розслідування, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу, відвід повинен бути вмотивованим.
Положеннями ч.1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з ст.3 ч.1 п. 25 КПК України і параграфом 5 КПК України свідок також є учасником кримінального провадження, а відтак має право на заявлення відводу слідчому.
Щодо обгрунтованості вимог ОСОБА_4 про відвід слідчого, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Голова апеляційного суду Одеської області, листом від 14.09.2016 року, надав відповідь про те, що в зазначеному повідомленні недотримані строки виклику для проведення слідчих дій, передбачені ч. 8 ст. 135 КПК України, яка передбачає порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, і згідно з якою особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом, а також зазначив, що в зв`язку з участю суддів у розгляді апеляційних проваджень, заздалегідь призначених на 15.09.2016 року, судді ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не мають можливості з`явитися за викликом, суддя ОСОБА_5 з 14 по 21 вересня 2016 року знаходиться у відпустці.
Однак, 15.09.2016 року старший слідчий ОСОБА_3 направив судді ОСОБА_4 повідомлення про те, що вона не з`явилася на допит за повідомленням від 13.09.2016 року, про причини неявки не повідомила, що не відповідає дійсності, так як листом голови апеляційного суду Одеської області від 14.09.2016 року слідчого було повідомлено про неможливість явки останньої з наведенням зазначених причин.
Крім того, порядок здійснення виклику судді ОСОБА_4 , передбачений ст. 135 КПК України, також дотриманий не був.
Таким чином, доводи заяви щодо порушення старшим слідчим ОСОБА_3 встановлених законом порядку та строків виклику судді ОСОБА_4 на допит в якості свідка знайшли підтвердження наданими до заяви матеріалами.
Слідчому ОСОБА_3 відомо про те, що ухвала від 17.08.2016 року, щодо якої відомості внесені до ЄРДР, не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.
Зокрема, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.08.2016 року, постановленою за клопотанням захисника обвинуваченого, в порядку, прямо передбаченому ст. 34 КПК України, кримінальне провадження було направлено до суду за місцем вчинення кримінального правопорушення, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 32 КПК України, та узгоджується з положеннями ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, а також ст.21 ч. 1 КПК України, які гарантують право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Зазначена ухвала не є судовим актом, яким закінчується кримінальне провадження, та який може суттєво впливати на права та інтереси інших учасників кримінального провадження, так як останні не позбавлені права звернення з аналогічним клопотанням до апеляційного суду Одеської області, в порядку, передбаченому ст. 34 КПК України, з наведенням відповідних доводів в обґрунтування своїх вимог.
Зазначена ухвала апеляційного суду від 17.08.2016 року набрала чинності, так як Кримінальним процесуальним законом не передбачено оскарження ухвал апеляційного суду про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, в межах юрисдикції цього апеляційного суду, в порядку, передбаченому ст. 34 КПК України, оскільки вони не є остаточними.
Згідно вимог ст. 21 ч. 2 КПК України, ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
Крім того, старший слідчий ОСОБА_3 викликав суддю ОСОБА_4 в якості свідка у кримінальному провадженні за фактом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 17.08.2016 року, в постановлені якої остання приймала участь в складі колегії суддів апеляційного суду Одеської області, що порушує права судді ОСОБА_4 , встановлені загальними засадами кримінального провадження, зокрема, ст. 18 КПК України, яка передбачає, що жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Таким чином, в судовому засіданні встановлені всі обставини, на які посилалась ОСОБА_4 в заяві про відвід слідчого.
Зокрема мали місце: необгрунтоване внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст.375 КК України, невірне визначення процесуального статусу судді ОСОБА_4 , як свідка, а також здійснення виклику судді ОСОБА_4 на допит з порушенням порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законодавством, що суттєво порушує її права, передбачені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України, та Європейською Конвенцією з прав людини, згода на застосування та обов`язковість якої надана Верховною Радою України.
Викладені обставини викликають обгрунтовані сумніви в неупередженості слідчого.
Згідно ст. 77 ч. 1 п. 3 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, зокрема якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Враховуюче викладене, на підставі ст. ст. 77 ч. 1 п. 3, 80 ч.1,2 КПК України, слідчий суддя вважає, що заява судді ОСОБА_4 про відвід старшого слідчого першого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77 ч. 1 п. 3, 80 ч.1,2, 81 ч. 2, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Заяву судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_4 про відвід старшому слідчому першого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: