Дата документу Справа № 314/4005/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1300/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №314/4005/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Тегро - Озеро Вельського району Архангельської області, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.04.2004р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

2) 29.09.2004р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 15.08.2008р. по відбуттю покарання;

3) 20.06.2011р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.153, ч.2 ст.152, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.04.2016р. в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.10.2010р. по 06.07.2011р.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою умовно-достроково звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час стягнень не має, не працевлаштований, але не з його вини, дисциплінований, не конфліктний, ввічливий, вину свою визнав, загалом позитивно характеризується, що в сукупності свідчить про виправлення ОСОБА_8 та можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечувала проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі, засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії (№101) звернувся до суду з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_8 на виробництві колонії не працевлаштований, має стягнення, яке на час розгляду справи не знято та не погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав, що свідчить про те, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була позитивною та активною, а тому він не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким", свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи засуджений на виробництві установи не працевлаштований. Згідно рапорту №1036 від 15.03.2016 року, під час обходу житлової зони засуджений ОСОБА_8 , залазив у вікно з відділення СПС №6 в сушильній кімнаті, в результаті чого був затриманий співробітниками Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101). За вчинене порушення, засудженому ОСОБА_8 було накладено стягнення, яке на час розгляду справи не знято та не погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

Поведінка ОСОБА_8 , за весь час відбування ним покарання не була позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення.

При вивчених обставинах на теперішній час колегія суддів не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_8 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, про його виправлення та перевиховання.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4