Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора Рівненської місцевої прокуратури матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0330, щодо

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, утриманців немає, раніше судимого 20.10.2015р. за ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 травня 2016 року, з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 6 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки і 15 /п`ятнадцять/ днів.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 20.10.2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки і 1 /один/ місяць. Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - домашній арешт.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , 18.01.2016 року, близько 02 год 27 хв., перебуваючи в приміщенні нічного бару "Метелик", що в м. Рівне по вул. Київській, 36, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав у ОСОБА_7 з правої зовнішньої бокової кишені гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1400 грн., чим завдав останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.

У поданій апеляційній скарзі прокурорне оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначаючи ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі, суд помилково обчислив строк цього покарання не тільки в місцях, а й у днях, що суперечить вимогам ст. 73 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду державний обвинувач пропонує призначити ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі та на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком від 20.10.2015 року та остаточно обрати обвинуваченому до відбуття покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.
Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора та обвинуваченого про підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог судом першої інстанції не дотримано.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, які за згодою всіх учасників провадження, у тому числі й ОСОБА_5 досліджувались в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюють.

Що стосується доводів апеляції прокурора про порушення місцевим судом норм матеріального закону при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі, то вони заслуговують на увагу.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Статтею 61 КК України встановлено, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язкові залученням засудженого до праці.
Правилами ст.73 КК України передбачено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
У певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань у днях. Зокрема, обчислення покарання у днях допускається у випадках заміни одного покарання іншим, складанні остаточного покарання (за сукупністю злочинів або вироків), зараховуванні попереднього ув`язнення (у порядку застосування ч.2 ст. 72 КК України).
Верховним Судом України у постанові від 01.10.2015 р. (справа ОСОБА_8 ) зроблено правовий висновок з приводу правильного обчислення строків покарання відповідно до ст. 73 КК України, відповідно до якого суди повинні спершу призначити одне з видів основного покарання за нормою, яка передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами призначення покарання.
Відповідно до ст. 458 КПК України висновки Верховного Суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності зазначену норму закону, та для всіх судів України.
Проте, всупереч викладених вище положень кримінального закону, місцевий суд призначив ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 15 днів обмеження волі, що не відповідає положенням Загальної частини КК України, за якими цей вид покарання визначається лише в роках та місяцях, на що правильно вказує прокурор у свої апеляції, а тому вирок Рівненського міського суду від 06.05.2016 року у цій частині підлягає скасуванню для приведення його у відповідність до норм матеріального законодавства.
Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора обґрунтована і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 травня 2016 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення судом покарання скасувати та ухвалити новий вирок .
ОСОБА_5 визнати винним і призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 років 1 місяця.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за вироком від 20 жовтня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
С у д д і :

______________ ________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3