Провадження №1-кп/748/118/16
Єдиний унікальний № 748/865/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2016 року за № 0000033 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм ТОВ "Агро-Енерджі", зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 21 березня 2014 року №56, солдат ОСОБА_3 був призначений на посаду водія вогнеметного взводу та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 28 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з особистих мотивів солдат ОСОБА_3 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 28 жовтня 2014 року, в порушення ст. ст. 11, 16, 127, 128, 130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину без поважних причин, вийшовши через контрольно-пропускний пункт військової частини, направився до військового містечка АДРЕСА_2 та купивши квитки на автобус, поїхав до свого місця проживання (Чернігівська область, Козелецький район, с. Красилівка), а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та перебуваючи за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

24 листопада 2014 року солдат ОСОБА_3 повернувся до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та відповідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 24 листопада 2014 року №250 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно, будучи військовослужбовцем, самовільно залишав військову частину понад десять діб та був відсутній з 28 жовтня 2014 року і повернувся 24 листопада 2014 року. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем за призовом солдатом ОСОБА_3 військової частини тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, те що він позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності не притягувався, стан його здоров`я, майновий стан, що є працевлаштованим та отримує відповідний дохід, проживає разом з батьками, обставини вчиненого ним злочину, те, що він зробив для себе відповідні висновки, добровільно повернувся до військової частини для подальшого проходження служби, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах санкції ч.2 ст. 407 Кримінального кодексу України з урахуванням положень ст. 53 Загальної частини Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для призначення більш суворо покарання, пов"язаного з позбавленням волі судом не встановлено.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді штрафу у розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п"ятдесят) грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1