В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.01.2016 Справа №607/16641/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000405 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лугове Ленінського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Так, 11 серпня 2015 року у першій половині дня, в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, виник конфлікт із ОСОБА_5 з приводу того, що останній, без дозволу ОСОБА_3 , випив частину вмісту пляшки належного обвинуваченому алкогольного напою, під якого в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж і там же умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , після чого, взявши дерев`яну биту, яка знаходилася в його квартирі, декілька раз наніс удари по ногах ОСОБА_5 , після чого потерпілий, з метою припинення виниклого конфлікту, направився по місцю свого проживання.

Того ж дня близько 22 год. обвинувачений ОСОБА_3 , не знайшовши грошових коштів, які знаходилися в його квартирі, та не розібравшись в ситуації, яка склалася, продовжуючи реалізацію свого вищевказаного злочинного умислу, взяв дерев`яну биту, з якою прийшов до будинку ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , якою почав наносити удари по ногах (по лівій нозі нижче області коліна з передньої частини гомілки, по правій нозі в області коліна та нижче з передньої частини гомілки) ОСОБА_5 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: травми лівої гомілки з відкритим переломом рани діафіза великогомілкової кістки, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, закритий перелом діафіза лівої малогомілкової кістки, які належать до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, синці та садна, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті від 14 грудня 2015 року, вказавши, що розкаюється, та в судовому засіданні пояснив, що дійсно він 11 серпня 2015 року в першій половині дня перебував по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 , де на ґрунті особистих неприязних відносин між ними виник конфлікт з приводу того, що потерпілий, без дозволу ОСОБА_3 , випив частину вмісту пляшки належного йому, обвинуваченому, алкогольного напою, під час чого він, ОСОБА_3 , вирішив провчити ОСОБА_5 фізично, для чого він, обвинувачений, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , після чого, взявши дерев`яну биту, яка знаходилася в його квартирі, декілька раз наніс удари по ногах ОСОБА_5 , який після цього направився по місцю свого проживання. Того ж дня близько 22 год. він, обвинувачений ОСОБА_3 , не знайшовши грошових коштів, які знаходилися в його квартирі, та думаючи, що дані грошові кошти взяв ОСОБА_5 , вирішив також фізично провчити його і за це, для чого він, обвинувачений, взяв по місцю свого проживання дерев`яну биту, з якою прийшов до будинку ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , де почав наносити удари вказаною вище битою по ногах потерпілого. Про вчинене він, обвинувачений ОСОБА_3 , на даний час сильно шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті від 14 грудня 2015 року, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, особу винуватого, його молодий вік, того, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини.

Враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, відсутність обтяжуючих його, особу обвинуваченого, об`єктивні обставини кримінального провадження, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої її межі.

Водночас, приходячи до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке належить відбувати реально, суд виходить із того, що ОСОБА_3 , який негативно характеризується по місцю проживання, зловживає алкоголем (синдром залежності), ніде не працює, зовсім не вжив заходів щодо відшкодування заподіяної його ж злочинними діями шкоди потерпілому ОСОБА_5 , вважаючи, що його дії були обґрунтованими, на його думку, тим, що він, обвинувачений, мав «провчити» потерпілого, сам потерпілий у судовому засіданні настояв на призначенню обвинуваченому покарання, що пов`язане із його ізоляцією від суспільства, а тому вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З означеного вище, суд підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, як про це просила сторона захисту, не вбачає.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, що зберігається в камері зберігання речових доказів ТВ ГУПН в Тернопільській області, а саме дерев`яну биту необхідно знищити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 судом покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, що зберігається в камері зберігання речових доказів ТВ ГУПН в Тернопільській області, а саме дерев`яну биту знищити.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1