АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11КП/790/1298/16 Доповідач апеляц.інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.355ч.2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 640/16914/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.355ч.2 КК України

за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і адвоката ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду міста Харкова від 18 березня 2016 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Київського районного суду міста Харкова від 18 березня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Капчагай Алма-Атинської обл., росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працює, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. У порядку ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну міста мешкання та роботи. Запобіжний захід - домашній арешт - до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний. Вирішено долю речових доказів, стягнуто з обвинуваченого судові витрати за проведення судово-фоноскопічної експертизи стягнути з обвинуваченого у сумі 1536грн. на користь держави.

З вироком суду не погодились потерпілі та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 .

Потерпілі просять скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому 4 роки позбавлення волі з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Адвокат просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, вважає, що складу будь-якого злочину дії обвинуваченого не створюють.

Заступник прокурора Харківської області відмовився від апеляційної скарги прокурора до початку апеляційного розгляду провадження.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вважав встановленим суд першої інстанції у квітні 2012р. ОСОБА_12 , а в серпні 2012р. ОСОБА_11 , для розвитку власної підприємницької діяльності позичили у раніше знайомого їм ОСОБА_8 грошові кошти. Так , в квітні 2012р., ОСОБА_12 , перебуваючи на території Молодіжного парку у м.Харкові, взяв у борг у ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 69312 доларів США (що згідно з курсом Національного Банку України станом на 30.04.2012р. складало 557961,6 грн.) під 3,75% щомісячно за користування грошовими коштами, а ОСОБА_11 у серпні 2012 р. взяв у ОСОБА_8 у борг грошові кошти в сумі 30000 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 31.08.2012 р. складало 239790грн.) під 3,55% щомісячно за користування грошовими коштами, про що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було складено письмову розписку. З часу надання ОСОБА_8 грошових коштів в квітні 2012 р. по липень 2015 р. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щомісячно, відповідно до раніше досягнутої домовленості, здійснювали виплати в погашення боргу, як в гривні, так і в доларах США, про що ОСОБА_8 складались письмові розписки про отримання грошей та передавались ОСОБА_12 . Таким чином, станом на грудень 2014р. ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_11 було повернуто частину грошового боргу.

У грудні 2014р., точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_8 , висловлюючи невдоволення з приводу невеликих розмірів грошових коштів, які щомісячно надходили від ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в рахунок погашення боргу, висунув до них вимогу щодо негайного повернення грошових коштів у сумі 20000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 31.12.2014р. сума складала 314000грн.), а саме частини боргового зобов`язання згідно договору за квітень та серпень 2012р. При цьому, ОСОБА_8 та невстановлені в ході досудового розслідування особи з грудня 2014 р. по липень 2015р., в телефонній розмові та в особистій розмові в ході зустрічей з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , систематично погрожували останнім фізичним насильством у разі невиконання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зобов`язань щодо повернення відповідної суми грошових коштів у встановлений ОСОБА_8 строк.

07.07.2015р. о 15.00 годині ОСОБА_8 призначив зустріч ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на автомобільній стоянці за адресою: АДРЕСА_2 де, дізнавшись про те, що у них немає з собою суми 20000 доларів, повернення якої він вимагав, з метою залякування та створення уяви щодо реальності погроз, завдав ОСОБА_12 , один удар кулаком правої руки у грудну клітину чим спричинив останньому синець на тулубі, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив насильство над потерпілими за попередньою змовою групою осіб з метою примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно вимог пп.1 та 2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В обґрунтування свого висновку про винуватість обвинуваченого в злочині, передбаченому ч.2 ст.355 КК України, суд першої інстанції послався на такі докази:

-показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що в березні 2012р. він зайняв гроші у ОСОБА_8 у розмірі 557961,6грн. під 3,75%. В грудні 2014р. вони мали зустріч з ОСОБА_8 щодо умов повернення позики. ОСОБА_8 приїхав з незнайомими людьми, які погрожували, йому ( ОСОБА_12 ) , обіцяли вивезти до лісу та звести рахунки. Наступного разу вони зустрілися в офісі. ОСОБА_8 приїхав зі своїм знайомим ОСОБА_13 . ОСОБА_8 погрожував та казав, щоб вони продавали майно, внутрішні органи для забезпечення можливості повернення йому боргу. Вони з ОСОБА_11 перерахували йому гроші. Наступного разу ОСОБА_8 приїхав до їх офісу з незнайомими людьми кавказької національності, які поводили себе агресивно. ОСОБА_8 знов погрожував йому та ОСОБА_11 , казав що кавказці приїхали з ним та вирішують його проблеми з повернення грошей. Після цього вони з ОСОБА_11 звернулися до правоохоронних органів. В подальшому йому зателефонувала з російського номеру особа яка назвалася Асланбек та вимагала віддати ОСОБА_8 100000 доларів США. При наступній зустрічі ОСОБА_8 вдарив його у груди, погрожував. Зважаючи на характер погроз він відвіз родину на дачу та вирішив разом з ОСОБА_11 звернутися до правоохоронних органів.;

-показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що в 2012р. вони з ОСОБА_12 взяли у ОСОБА_14 100000,0 доларів США під 3,5 % щомісяця. Наприкінці 2012р. підійшов строк повернення позики . За домовленістю з ОСОБА_14 строк дії договору було пролонговано. У 2013 р. стався кризис. Вони домовилися з ОСОБА_8 про повернення щомісяця не менш 10000,0грн. У лютому 2014р. ОСОБА_14 приїхав на зустріч до офісу зі своїм знайомим ОСОБА_15 та вимагав повернення всієї суми боргу. ОСОБА_14 пропонував продати майно, нирку, їм погрожували вивезти до лісу та закопати живцем. Вони запропонували ОСОБА_14 перерахувати гроші на картку, на що той погодився. Ними було перераховано йому близько 10000,0грн. Наступного разу ОСОБА_14 під`їхав з людьми кавказької національності, сказав, що це його родичі. Вони погрожували, були агресивно налаштовані. Особа на ім`я ОСОБА_16 телефонував та вимагав повернути гроші у розмірі 100000 доларів США. Погрожував, що вивезе їхні сім`ї як заручників. На наступну зустріч ОСОБА_14 приїхав з незнайомою людиною. Вони з ОСОБА_12 привезли 2000,0грн. ОСОБА_14 ударив ОСОБА_12 у груди, забрав гроші, сказав, що забирає їх у відшкодування витрат на пальне. Вони з ОСОБА_12 пропонували вирішити спір у судовому порядку, проте ОСОБА_8 сказав, що не має такого наміру та звернеться до людей, які в будь-якому випадку отримають з них гроші.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що потерпілих він знає як орендарів приміщення офісу, де він є охоронцем. Навесні 2015р. до нього звернулися 4 незнайомих осіб, один з яких слов`янської зовнішності, інші особи кавказької національності. Вони спитали за ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Розмова відбувалася з приводу якоїсь грошової вимоги. Вони вели себе агресивно, стали погрожувати. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 заскочили за двері. На їх прохання він заблокував двері. Незнайомці намагалися відкрити двері і пройти до приміщень офісу, але він їх не пропустив.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що він працював з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . У квітні 2012р. він був свідком при отриманні ними займу від ОСОБА_14 у розмірі 550000 грн. У лютому 2015р. він був свідком при розмові ОСОБА_14 з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , в якій ОСОБА_8 вимагав повернення грошей. Зустріч відбувалася в офісі. Йому відомо, що гроші поверталися ОСОБА_8 . ОСОБА_8 вимагав для забезпечення остаточного розрахунку продажу ними квартир;

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , про те, що на прохання ОСОБА_8 , який є його родичем , вони разом двічі їздили на зустріч з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які винні були гроші. ОСОБА_8 говорив йому про те, що звертався до осіб кавказької національності з метою примушування потерпілих до повернення грошей. Йому також відомо, що потерпілі не відмовлялися від повернення боргу, періодично віддали борг частинами;

-показання в судовому засіданні срідка ОСОБА_22 про те, що йому відомо від ОСОБА_8 , що він позичив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 близько 100000 доларів США . Одного разу на прохання ОСОБА_8 він приїздив з ним на своїй машині на стоянку біля місця роботи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за грошшаа, які ті були винні ОСОБА_8 ;

-дані, що і містяться у розписках ОСОБА_8 від 05.03.2015р., 11.06.2014р., 14.02.2013р., 09.02.2015р., 24.12.2014р„ 05.12.2014р., 06.11.2014р., 06.10.2014р., 05.09.2014р., 06.08.2014р., 14.01.2015р. про те, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 продовж 2012-2015рр. повертали йому частками грошові кошти (т. 1 а.с.39-51, 110);

-дані, що містяться у висновку експерта №1710-С/15 про те, що на підставі даних судово-медичного огляду ОСОБА_12 , у нього має місце синець на тулубі, який утворився від дії тупого твердого предмету та міг бути заподіяний у строк 07.07.2015 року (т.1 а.с.102);

-дані, що містяться у протоколі за результатами здійснення негласних слідчих дій від 29.07.2015р., відповідно до якого ОСОБА_8 з 07.07.2015р. по 23.07.2015р. погрожував ОСОБА_12 фізичним насильством за допомогою сторонніх осіб (т.1 а.с.127-129);

-дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 01.08.2015р., відповідно до якого була оглянута парковка біля гіпермаркету «Велмарт», розташованого по вул.Ак.Павлова, 120 у м.Харкові, на якій знаходився автомобіль «Мазда», держ.№ НОМЕР_1 . На задньому сидінні вказаного автомобіля виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа» із сім-картою та мобільний телефон «Самсунг» моб. № НОМЕР_2 (т.1 а.с.143);

-дані, які містяться у протоколах від 20.08.2015 р. за результатами здійснення негласних слідчих дій, відповідно до якого роздрукований запис телефонної розмови ОСОБА_8 у період з 21.06.2015р. по 23.07.2015р., згідно до якої ОСОБА_8 вимагав від ОСОБА_18 повернення йому гроші, погрожував застосуванням фізичного впливу з боку сторонніх людей, залучених ним з метою отримання грошей від потерпілих. (т.1 а.с.208-213);

-дані, які містяться на відео-аудіо носіях , за результатами здійснення негласних оперативно-розшукових дій де зафіксована зустріч ОСОБА_8 з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , під час якої ОСОБА_8 згадує ОСОБА_16 , як особу, до якої він звертався за допомогою по поверненню грошей. Під час зустрічі 07.07.2015р. ОСОБА_14 завдає удар ОСОБА_12 та забирає 2000,0грн. на пальне. (т.1 а.с.214);

-дані, які містяться у висновку експерта №138 від 14.09.2015р. про те, що зразки голосу, надані на дослідження, та відображені на електронних носіях від 06.07.2015р. та 23.07.2015р належать ОСОБА_8 ; зразки голосу, надані на дослідження та зафіксовані у змісті розмов у двох протоколах за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових дій), належать ОСОБА_8 та відображені на електронних носіях від 20.07.2015р. та 23.07.2015р.; ознак монтажу запису не виявлено. (т.1 а.с.226-235);

-дані, які містяться у протоколі огляду предметів від 23.09.2015р. про те, що диск зеленого кольору з надписом, на якому знаходиться папки: «Видео вход ОСОБА_23 +Асламбек», «Диктофон Асламбек», «Запись Колесникова», файл «заявление», файл «угрозы по росийским номерам». При відкритті папки «Видео вход ОСОБА_23 +Асламбек» виявлена інформація стосовно того, що 07.05.2015 року о 10.26 годин до будівлі під`їхав автомобіль «джип» чорного кольору, з якого вийшли три чоловіки та стали підійматися по сходах будівлі. Одночасно, з іншого боку, підійшов ОСОБА_8 та став також підійматися по сходах, після чого вищевказані особи зайшли до приміщення коридору. ОСОБА_8 став розмовляти по стаціонарному телефону, після чого три чоловіки, що зайшли разом з ним, вийшли з приміщення. З приміщення будівлі до коридору вийшли два чоловіки ( ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ), ОСОБА_8 став з ними спілкуватися, та одночасно відкрив вхідні двері, що ведуть до приміщення, запрошуючи своїх супутників зайти до приміщення. У цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_11 швидко покинули коридор та закрили за собою двері, що ведуть до приміщення будівлі. До коридору зайшов чоловік (з числа тих, що заходили разом з ОСОБА_24 ), став смикати двері, що ведуть до приміщення, однак вони були зачинені, після чого чоловіки пішли. У папці «Диктофон Асламбек», йде розмова двох чоловіків, один з яких назвався Асланбеком. Асланбек у розмові вимагає у співрозмовника ( ОСОБА_12 ) повернення грошей, що він узяв у борг у ОСОБА_8 У папці «Запись Колесникова» йде розмова між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 щодо повернення боргу. (т.1 а.с.312-313).

-дані з Дзержинського районного суду м.Харкова про те, що згідно програми документообігу в період з 2012 р. по вересень 2015 року ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з приводу стягнення суми боргу не звертався. (т. 1а.с.274).

Аналізуючи зазначені докази, колегія суддів вважає, що вони не доводять факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

При цьому, фактичні обставини подій, на які послався суд першої інстанції, ніким із сторін не оспорювалися, у зв`язку з чим відсутня необхідність в повторному дослідженню доказів.

Як послідовно стверджував обвинувачений, в т.ч. у суді першої інстанції та в апеляційному суді, у травні та в серпні 2012р. він зайняв ОСОБА_12 і ОСОБА_11 гроші, про що ними було складено розписку. У грудні 2012р. вони переписали розписку до грудня 2013р. під 3,55%. Проценти ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , виплачувалися. Восени 2013р. у боржників виникли проблеми з поверненням позики. Він домовився з ними про те, що кожного місяця вони будуть повертати йому по 10000 грн. Соболєв обіцяв , що продасть автомобіль та поверне гроші. У січні 2015 року ОСОБА_25 сказав, що поверне гроші в лютому, але зобов`язання не виконав. 1 серпня 2015 року ОСОБА_25 сам призначив зустріч біля супермаркету «Таргет» та пообіцяв привезти 15000 доларів. На місці їх зустрічі його було затримано. 07.07.2015р., коли вони з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 домовилися про зустріч, він був сам, ніяких інших осіб з ним не було. Втім не заперечує того факту, що висловлював нецензурно погрози щодо застосування фізичного насильства стосовно ОСОБА_12 .

Як пояснював обвинувачений, ці погрози були його реакцією на дії обвинувачених, які постійно обманювали його щодо строків повернення боргу. Перед тим, як його затримали, він знаходивсь з сім`єю у Вовчанському районі. Йому подзвонив ОСОБА_25 і сказав, що гоовий віддати частину боргу в сумі 15000доларів. Він ще уточнив, чи не вийде так, як було вже неодноразово, що Соболев віддасть якусь дрібну суму. Той запевнив, що взяв гроші у батька і віддасть саме 15000доларів. Він з дружиною і дитиною перервали свої справи і приїхали до Харкова, а коли вони зустрілися з ОСОБА_25 той віддав тільки 2000грн. Колесніков розізлився на такі дії і, уходячи, штовхнув ОСОБА_25 у груди. При цьому, випадково потрапив по відеокамері, яку було закріплено в того на груді, внаслідок чого утворився синець.

Таким чином, апеляційним розглядом кримінального провадження встановлено, що потерпілі позичили в обвинуваченого велику грошову сумі, від повного повернення якої систематично ухилялися. У зв`язку з таким ухиленням обвинувачений заявляв вимоги повернути борг. Посилання суду першої інстанції на те, що протягом грудня 2014 р. - липня 2015 р., в телефонній розмові та в особистій розмові в ході зустрічей з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачений та інші особи систематично погрожували останнім фізичним насильством, є неконкретними й об`єктивно нічим не підтверджені. У вироку не зазначено, коли саме, де, за яких обставин мали місце ті чи інші дії, які рішення прийняті щодо зазначених інших осіб, скільки їх було і які дії вони вчинили. Визнавши, що певні дії обвинувачений вчинив за попередньою змовою групою осіб, суд першої інстанції не зазначив, з кого складалася ця група осіб із зазначених вище свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , чи інших осіб, а також коли і за яких обставин попередня змова мала місце.

Ніяким чином не спростовано твердження обвинуваченого, що штовхнув він ОСОБА_25 не з метою примушування до повернення боргу, а з помсти за те, що той черговий раз обманув його. У вироку не зазначено, чи умисно обвинувачений завдав синця потерпілому, чим заподіяв тому легке тілесне ушкодження, що не дозволяє апеляційному суду визначитися щодо кваліфікації дій в цій частині, і, відповідно, наявності ознак, зазначених у ч.1 ст.125 КК України.

З наявних у кримінальному провадженні доказів неможливо визначитись щодо наявності в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення й відповідно складу злочину. Дії обвинуваченого за обставин, на які послався суд у вироку, складу злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, не утворюють.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, дійшов висновків, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

А згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З урахування викладеного й керуючись зазначеними процесуальними нормами, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із встановленням відсутності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Що стосується апеляційних скарг потерпілих, які просили скасувати вирок і призначити обвинуваченому 4 роки позбавлення волі з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, колегія суддів вважає ці вимоги намаганням потерпілих таким шляхом уникнути необхідності повертати частку боргу, що залишалася не повернутою і яку потерпілі не оспорюють. У зв`язку з не встановленням ознак злочину, питання про будь-яку кримінальну відповідальність вирішуватись не може.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Київського районного суду міста Харкова від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.355 КК України на підставах, зазначених у п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід домашній арешт скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28