АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

11-кп/796/925/2016 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 квітня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, -

в с т а н о в и в :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.
22 березня 2016 року виконуючим обов`язки керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 на вказаний вирок подано апеляційну скаргу до Подільського районного суду м. Києва.
04 квітня 2016 року апеляційна скарга, разом з матеріалами кримінального провадження надійшла до суду апеляційної інстанції та цього ж дня була передана судді-доповідачу.
Перевіривши апеляційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, суддя-доповідач встановив, що апеляційна скарга подана без додержання вимог вказаного закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначається вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на те, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року відносно ОСОБА_4 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому апелянт наводить доводи які, на його думку, свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України, неврахування судом обставин провадження і даних про особу обвинуваченого, які підлягали врахуванню при призначенні покарання, та просить після скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Отже, прокурор, не погоджуючись з вироком суду в частині призначення покарання, просить апеляційний суд призначити обвинуваченому таке ж покарання, яке було призначено судом першої інстанції.
Така позиція прокурора, який вважає призначене обвинуваченому покарання несправедливим через його м`якість та, водночас, просить апеляційну інстанцію призначити таке ж за видом і розміром покарання, як було призначеного вироком суду першої інстанції, позбавляє суд апеляційної інстанції можливості визначити вимогу прокурора щодо виду і розміру покарання, яке має бути призначене вироком апеляційного суду.
Тому з наведених підстав апеляція прокурора не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.
Окрім доводів про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України, в апеляції прокурора вказується на неправильне застосування вимог ст. 75 КК України, що потягло, на думку апелянта, «постановлення надто м`якого та незаконного вироку».
При цьому в апеляційній скарзі прокурора відсутні будь-які доводи про те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.
Апеляційна скарга прокурора, у якій відсутні доводи на обґрунтування позиції апелянта, також не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.
Окрім цього, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.
В апеляційній скарзі прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_4 клопотання про дослідження доказів відсутнє, тобто і з таких підстав вказана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.
Невідповідність апеляційної скарги прокурора вимогам ст. 396 КПК України є перешкодою для відкриття апеляційного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху з наданням відповідного строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя доповідач, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_3 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху.

Для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, встановити строк, тривалістю 7 днів, з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2