БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/2435/16-к
Провадження № 1-кп/361/185/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«01» червня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари кримінальне провадження № 0000011 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Васильків, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Персонал плюс», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21 січня 2016 року, близько 06-20 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «ГАЗ АС G АХХ-1», д.р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись в правій смузі руху автодороги сполученням «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» у напрямку м. Чернігова, поблизу магазину «У Ольги», що по вул.. Київське Шосе, 122, с. Семиполки, Броварського району, Київської області, в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями в момент виникнення небезпеки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді напівпричепа «Mega MHW», д.р.н. НОМЕР_2 , який у складі автопоїзда з автомобілем марки «MAN TGA 18.440», д.р.н. НОМЕР_3 , що частково стояв на проїзній частині, а частково на правому узбіччі проїзної частини дороги у бік м. Чернігова, і в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив з таким зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ГАЗ АС G АХХ-1», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичного експерта №35 від 09.03.2016, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різкої деформації голови з центром у лобній області та в області кісток обличчя по центру з права, ділянок зсаднення із забійно-рваними та різаними ранами в лобній області, на обличчі та в області лівої вушної раковини, багато уламкових переломів кісток склепіння та основи черепа, лицьового скелету, численних розривів твердої мозкової оболонки, розмізкування лобних долей, вогнища забоїв в області правої півкулі головного мозку, малокрів`я внутрішніх органів, садна на передній поверхні правого колінного суглобу. Смерть ОСОБА_8 настала від розтрощення голови, яке, як небезпечне для життя, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів при автотравмі (травмі в салоні автомобіля), можливо при обставинах та у строк, вказаних у постанові.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме,

- «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-«у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу».

Порушення водієм ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення загибелі ОСОБА_8 .

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині, визнав повністю, покаявся у скоєному, повідомивши, при цьому, що 20 січня 2016 року, близько 23 год. він та експедитор ОСОБА_8 автомобілем «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 виїхали з м. Василькова, Київської області в бік смт. Козелець, Чернігівської області, щоб розвезти по торговельним точкам хлібо - булочні вироби. По дорозі вони розвантажилися в декількох магазинах м. Києва, після чого попрямували до смт. Козельця. За кермом вказаного автомобіля знаходився він, ОСОБА_8 , в цей час, спав на пасажирському сидінні. Рухалися автодорогою сполученням «Київ-Чернігів», у бік м. Чернігова. Він пам`ятає, як заїхали в с. Семиполки, Броварського району, після чого більше нічого не пам`ятає. Прийшов до тями, коли йому вже надавали медичну допомогу. Що саме сталося, не пам`ятає. Проте, обставини, викладені у змісті обвинувального акту, підтверджує в повному обсязі.

У вчиненому розкаюється та просить не суворого покарання.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти застосування у провадженні положень вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши їм правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими вони погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосувати при розгляді кримінального провадження ч. 3 ст. 349 КПК України.

За наведених обставин суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфіковані правильно.

Суд вважає, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, являючись особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне ОСОБА_6 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, як в ході досудового розслідування, так і в суді, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, соціальне становище, те, що він раніше не засуджений, не перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, а також думку потерпілої, викладену нею у заяві, в якій просить призначити обвинуваченому не суворе покарання та таке, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчиненого злочину, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначити покарання у виді позбавлення волі, без позбавлення його права керувати транспортними засобами, зі звільненням його від відбування покарання та встановленням іспитового терміну, передбаченого ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення його права керувати транспортними засобами.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо протягом встановленого строку він не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засудженого, після набрання вироком законної сили, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню, що перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів СУ ГУ НП України в Київській області: задній ліхтар напівпричепу «Mega MHW», д.р.н. НОМЕР_2 повернути в законне володіння, користування та розпорядження його власника; речові докази, що знаходяться у власника: ТОВ «Персонал Плюс» - автомобіль «ГАЗ АС G АХХ-1», д.р.н. НОМЕР_1 , у власника автомобіль «MAN TGA 18.440», д.р.н. НОМЕР_3 і напівпричіп «Mega MHW», д.р.н. НОМЕР_2 , - залишити в законному володінні, користуванні та розпорядженні таких.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 613,80 грн., 703,68 грн., 1100,50 грн., 879,60 грн., а всього 3297,58 грн., як витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертиз за №8-02/95 від 12.02.2016, №8-02/100 від 10.03.2016, №8-02/90 від 10.03.2016, №8-02/372 від 13.04.2016.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1