Справа № 573/374/16-к
Номер провадження 1-кп/573/38/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 січня 2016 року за №0000042 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рогізне Білопільського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 січня 2016 року близько 22 години ОСОБА_4 повернувся до домогосподарства за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Зайшовши до будинку, ОСОБА_4 побачив на дивані поряд із своєю співмешканкою ОСОБА_6 свого меншого брата ОСОБА_5 . На ґрунті ревнощів та раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_4 схопив дерев`яний табурет і наніс ним два удари по голові та спині ОСОБА_5 , внаслідок чого табурет зламався.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 взяв дерев`яну палицю, яка лежала біля печі і наніс нею невизначену кількість ударів по спині ОСОБА_5 , після чого останній втік з будинку. ОСОБА_4 вибіг за братом та почав переслідувати по селу. Коли останній забіг до домогосподарства за місцем свого мешкання, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден: в ділянці лоба, на тім`ї справа та зліва, на спинці носа, на лівій щоці, на правому передпліччі, на правій лопатці, під правою лопаткою, по нижньому краю реберної дуги зліва, на правому наколіннику, на крайній плоті справа, на правому стегні, на лівому стегні, які відносяться до категорії легких.

Не зупинившись на скоєному, цього ж дня, близько 23 години ОСОБА_4 повернувся до свого домогосподарства, розташованого за вказаною вище адресою, де на ґрунті ревнощів почав наносити долонями обох рук невизначену кількість ударів по всім частинам тіла своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка у цей час перебувала на дивані.

Надалі ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за обидва зап`ястя та з силою різко потягнув на себе, від чого остання впала на підлогу обличчям у купу дров. Після цього, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: саден обличчя, верхніх кінцівок, множинних синців обличчя, шиї, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, гематоми потиличної ділянки голови, які відносяться до категорії легких.

Виконуючи вказані вище дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, зокрема підтвердив, що 25 січня 2016 року близько 22 години прийшов до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши в будинок і різко ввімкнувши світло, побачив на дивані свою співмешканку ОСОБА_6 та напівоголеного рідного меншого брата ОСОБА_5 . Розізлившись, він схопив табурет, який стояв поряд із диваном та двічі вдарив ним по голові і спині брата, внаслідок чого табурет зламався. Надалі він схопив дерев`яну палицю, яка лежала на підлозі біля груби і декілька разів вдарив нею брата по різним частинам тіла. Коли ОСОБА_5 втік із будинку, він побіг за ним слідом і ганяв по селу до тих пір, поки останній не забіг до домогосподарства за місцем свого мешкання. Повернувшись додому, маючи намір вияснити стосунки, він став приводити до тями ОСОБА_6 , яка в цей час спала на дивані, для цього із силою став наносити останній долонями рук удари по всім частинам тіла. Після цього схопив співмешканку за обидва зап`ястя та сильно потягнув до себе, в результаті чого остання впала на підлогу обличчям у купу дров. Побачивши на обличчі у потерпілої рани і кров, він припинив побиття.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який негативно характеризується за місцем проживання, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працює, не одружений (27-32).

Думку потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не мають, просили призначити останньому не надто суворе покарання, передбачене санкцією статті.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді громадських робіт.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази підодіяльник із плямами речовини бурого кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити останній як власнику (а. с. 33-34).

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази - підодіяльник із плямами речовини бурого кольору залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: