АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2067/16 Справа № 204/5112/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
представників медичного закладу ОСОБА_8 , ОСОБА_9
лікаря-психіатра ОСОБА_10
особи, до якої застосовані
примусові заходи медичного характеру ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року щодо:

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.02.2013 року відносно ОСОБА_11 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В серпні 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» з клопотанням про продовження застосування до нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Задовольняючи клопотання представника закладу, суд першої інстанції послався на те, що згідно висновку лікарської комісії № 848 від 01.08.2016 року, за своїм психічним станом хворий ОСОБА_11 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, у зв`язку з тим, що клінічна картина захворювання свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який представляє інтереси ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в розгляді заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру як таку, що подана до суду не уповноваженою Законом особою. Постановити ухвалу про негайне звільнення ОСОБА_11 з Державного закладу, як особу, яка позбавлена свободи після закінчення строку дії ухвали про продовження примусових заходів медичного характеру. Вказане рішення вважає необ`єктивним та необґрунтованим. Крім того, в апеляційній скарзі вказує на те, що, як вбачається з історії хвороби ОСОБА_11 за останні пів року він ніякої психіатричної допомоги не отримував, тільки проходив курс реабілітації з психологом, що свідчить, що ОСОБА_11 не являється психічно хворою людиною і на даний час відпала необхідність застосування до нього раніше призначених примусових заходів медичного характеру.

На вказану апеляційну скаргу, заступником головного лікаря з медичних питань психіатричної лікарні подано заперечення, в якому ставиться питання про відмову у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , у зв`язку з її необґрунтованістю і вказується про необхідність залишення без змін рішення суду першої інстанції (а.с. 52-54).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів своєї скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, представників і лікаря психіатричної лікарні, які просили ухвалу суду залишити без змін, думку особи, до якої застосовані примусові міри, який просив задовольнити апеляційну скаргу адвоката, розглянувши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 514 КПК України, продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
У ст. 95 КПК України зазначено, - продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2016 року щодо ОСОБА_11 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України». Відповідно до вимог закону, протягом 6 місяців лікування, ОСОБА_11 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, зміну або продовження застосування такого заходу. В результаті огляду комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що на теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_11 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що судовий розгляд заяви представника медичної установи розпочато 30.08.2016 року, тобто до витікання терміну застосування примусового заходу медичного характеру, закінчити який у визначений строк не було можливо, у зв`язку із заявою адвоката про відвід судді до її вирішення по суті, а тому посилання адвоката про незаконність знаходження ОСОБА_11 у лікарні є надуманими та безпідставними.
Що стосується доводів адвоката про те, що ОСОБА_11 не може являтися психічно хворою людиною, після відмови його від ліків його стан покращився та за останніх пів року ніякої психіатричної допомоги не отримує, тільки проходить курс реабілітації психологом є необґрунтованими та спростовуються висновками комісії лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_11 , в якому зазначено, що при його огляді, мали місце агресивні висловлювання на адресу працівників лікарні, поведінка носила провокативний характер. В патопсихологічному дослідженні були виявлені прихована агресія, брехливість, імпульсивність вчинків, властивості дратівливо-експлозивної поведінки. Висловлювання пацієнта про «симуляцію» симптоматики шизофренії при проведенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи слід вважати проявами настановної поведінки під впливом зовнішніх факторів. Систематично намагався ухилятися від лікування. Свою відмову від лікування пояснював поганим самопочуттям. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.
Одночасно, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на той факт, що судом першої інстанції в ухвалі від 06.09.2016 року вказано, що адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_11 , але як вбачається з журналу судового засідання і технічного запису це питання не ставилось на обговорення учасникам провадження, суд обмежився вказівкою в ухвалі на те, що він не вбачає сумнівів в висновку лікарняної комісії, тому що відсутні правові підстави для призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_11 , що являється порушенням вимог Закону.
На погляд колегії суддів, суду першої інстанції необхідно також проаналізувати експертне дослідження судово-психіатричного експерта, залучене до провадження судом апеляційної інстанції, а саме кандидата медичних наук ОСОБА_12 , який вважає, що до ОСОБА_11 можуть бути застосовані міри, у зв`язку з його психічним станом, реабілітаційні заходи, які неможливо проводити в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
У зв`язку з цим, потрібно допитати кандидата медичних наук ОСОБА_12 , як спеціаліста, дослідити експертне дослідження, після чого дати юридичну оцінку як експертному дослідженню так і його поясненням. Одночасно, колегія суддів нагадує про те, що експерт не має права давати висновки з юридичних питань: про осудність, неосудність і обмежену осудність, винність, суспільну небезпечність особи, застосування до неї примусових заходів медичного характеру, визначення виду психіатричного закладу та таке інше.
Також по справі необхідно виконати і інші необхідні дії, направлені на правильне вирішення даної заяви згідно з вимогами Закону
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року щодо ОСОБА_11 скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: