Номер провадження:1-кс/521/1925/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0001970 від 12.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0001970 від 12.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 12.05.2016 року до Малиновського ВП надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він просить вжити заходів до ОСОБА_6 , яка шляхом обману, під приводом продажу потерпілому квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в приміщенні нотаріуса, за адресою: АДРЕСА_2 , отримала від потерпілого грошові кошти в сумі 559 000 гривень.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що згідно допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , показав, що 29.04.2016 року між ним та ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 . Згідно п.п.п. 5.1.1 укладеного договору предмет угоди не є предметом спору ні в одній зі справ, які знаходиться в провадженні суду. Зазначений договір було підписано ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , та після чого остання отримала від нього грошові кошти в сумі 21500 доларів США.

Як стало відомо в подальшому, на момент укладання договору ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси справа №521/6774/15-Ц провадження №2-п/521/94/16 від 14.03.2016, було скасовано заочне рішення від 02.07.2015, та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення до розгляду в загальному порядку, оскільки ОСОБА_6 , була присутня в якості представника позивача на судовому засіданні, здійснила продаж вищезазначеної квартири ОСОБА_5 , тим самим ввівши в оману останнього, шляхом обману заволоділа грошовими коштами.

У зв`язку з тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є наразі предметом спору, то ОСОБА_5 , можуть позбавити права власності на придбану ним квартиру.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_9 , належить на праві приватної спільної часткової власності 50/100 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 307,6 кв. м., право власності на який було зареєстровано 02.06.2016 на підставі договору дарування від 02.06.2016. Оскільки зазначений будинку було придбано, після вчинення злочину, то є достатні підстави вважати, що його було придбано за грошові кошти, набуті кримінально протиправним шляхом.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0001970 від 12.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України.

Старший слідчий звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, а саме: на 50/100 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 307,6 кв. м., який згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_9 , посилаючись на те, що зазначеній будинок на даний час є об`єктом кримінального правопорушення, та на час досудового розслідування на вказаний будинок необхідно накласти арешт, для недопущення незаконного відчуження вказаного майна.

Прокурор підтримав клопотання старшого слідчого, та вважав, що є всі законі підстави на арешт майна, вказаного в клопотання старшого слідчого, та просив слідчого суддю клопотання по суті задовольнити, з підстав які викладені в ньому.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку прокурора та представника, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки прокурором доведена необхідність застосування арешту вказаного майна, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, у даному випадку, враховуючи обставини злочину, слідчий суддя вважає, що є всі законі підстави вважати, що зазначений будинок на даний час є об`єктом кримінального правопорушення, та на час досудового розслідування на вказаний будинок необхідно накласти арешт, для недопущення незаконного відчуження.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна /підозрюваного/, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0001970 від 12.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України задовольнити.

Накласти арешт на 50/100 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 307,6 кв. м., який згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_9 .

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1