15.03.2016
Справа № 720/205/15-к
Провадження № 1-кп/720/21/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця об`єднані кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000040 від 13 січня 2015 року та за № 0000360 від 16 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючи на утриманні двох малолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду від 22 вересня 2014 року за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, який сплачений 17 жовтня 2014 року, вироком Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15 листопада 2014 року приблизно о 23 годині ОСОБА_8 переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, з метою вчинення крадіжки чужого майна, зайшов до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , звідки з подвір`я повторно, таємно викрав електропилку бувшого користування марки «Rebir KZ3» №7061822 вартістю 3000 гривень, після чого з викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму.
Крім цього, наприкінці грудня 2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_8 продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вчинення крадіжки чужого майна з метою особистого збагачення, через незачинені на замок двері проник до середини приміщення гаража, розташованого в господарстві ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав 4 укомплектовані вудочки марки «Шаміто» вартістю 250 гривень кожна, які належали ОСОБА_6 та акордеон марки «Хохнер Імперіал II А» вартістю 1000 гривень, який належав ОСОБА_9 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим своїми діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 1000 гривень та потерпілому ОСОБА_9 на суму 1000 гривень.
Крім цього, наприкінці квітня 2015 року приблизно о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_8 зайшовши через господарство своєї бабусі ОСОБА_10 , яке розташовано по АДРЕСА_2 та переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, з метою вчинення крадіжки чужого майна розібрав бетонні плити паркана суміжного господарства ОСОБА_11 , яке розташовано по АДРЕСА_4 , після чого повторно, таємно викрав 23 метра металевих труб, 4,5 метра металевої решітки та 7 метрів металевого кутка, після чого здав їх на пункт прийому металобрухту на загальну вагу 142 кг по ціні 3 гривні 30 копійок на один кілограм, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 468 гривень 60 копійок.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю і показав, що оскільки не має постійного місця роботи, він вирішив викрасти майно, яке в подальшому продати. Так, в листопаді 2014 року він проходив по АДРЕСА_2 , де на території господарства ОСОБА_5 він побачив електропилку, яку вночі того дня він викрав та в подальшому здав в ломбард, за що отримав кошти в розмірі 200 гривень. Вночі наприкінці грудня 2014 року через незачинені на замок двері він проник в гаражне приміщення господарства ОСОБА_6 , звідки викрав рюкзак в якому були чотири вудочки та акордеон, а в квітні 2015 року він розібрав бетонні плити паркана господарства ОСОБА_11 , яке межує з господарством його бабусі, після чого викрав металеві вироби загальною вагою 142 кг, яких здав на пункт прийому металобрухту, за що отримав 468 гривень 60 копійок. У вчиненому щиро розкаявся, завдану шкоду потерпілим частково відшкодував.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, його вина у скоєнні крадіжок чужого майна повністю доказана дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що проживає по АДРЕСА_2 . У листопаді 2014 року він працював у господарстві з власною електропилкою марки «Rebir KZ3», яку на ніч залишив на подвір`я. 16 листопада 2014 року він виявив зникнення електропилки, про що звернувся в міліцію. Вартість електропилки становило близько 3000 гривень. Під час слідства працівники міліції повернули йому електропилку.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_5 та вказав, що в кінці 2014 року він виявив зникнення з гаражного приміщення по місцю його проживання рюкзака з власними вудочками та акордеону марки «Хохнер», який належав його товаришу ОСОБА_9 .. На даний час викрадене майно йому повернуто та він немає до обвинуваченого жодних претензій.
Потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що він проживає по АДРЕСА_4 та по сусідству з ним проживає бабуся обвинуваченого. Наприкінці квітня 2015 року він помітив, що хтось розібрав бетонні плити його паркана та викрав металеві деталі конструкції, у зв`язку із чим звернувся в міліцію. У вчиненні злочину він відразу запідозрив обвинуваченого, який до цього приходив до своєї бабусі. Завдана шкода йому не відшкодована, у зв`язку із чим просив покарати обвинуваченого по закону.
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні крадіжок чужого майна повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства, а саме по фактам вчинення крадіжок майна потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_11 за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та по факту вчинення крадіжки майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднана з проникненням в інше приміщення.
При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини у молодому віці, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психіатричні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, активна залежність.
Щодо характеристики особи обвинуваченого, то відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 14 від 11 листопада 2015 року обвинувачений на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, обвинувачений ознак хронічного психічного захворювання також не виявляв, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними.
Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочинів та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним правопорушень, засуджує свою протиправну поведінку, в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вчинення злочинів обвинуваченим повторно, суд не визнає обставиною, яка обтяжує його покарання, оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою вчинених ним кримінальних правопорушень.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу обвинувачений знаходиться у злочинному стані, протягом якого вчинив чисельні корисливі, в тому числі тяжкі кримінальні правопорушення, причиною яких стало бажання розбагатіти за рахунок викрадених коштів, незайнятість та безвідповідальність щодо своїх вчинків.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд приймає до уваги характер вчинених ним злочинів, які вчинялися у нічний час, в тому числі з проникненням до приміщення, а також те, що крадіжку чужого майна у потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений вчинив під час іспитового строку та судового розгляду попереднього кримінального провадження, що свідчить про перманентний характер його злочинної діяльності, відсутність належних висновків після вчинення попередніх злочинів.
Враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченого, чисельність та ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст.ст. 69,75 КК України судом не встановлено.
Доводи захисника про пом`якшення покарання обвинуваченому, у зв`язку із вчиненням останнім злочинів під збігом тяжких сімейних обставин, які виразилися у скрутному матеріальному становищі його сім`ї, суд вважає безпідставним, оскільки обвинувачений будучи працездатним не працевлаштувався з метою матеріального забезпечення своєї сім`ї, а навпаки з метою збагачення обрав злочинний шлях вчиняючи чисельні крадіжки чужого майна.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Згідно з п. 26 згаданої постанови невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.
Матеріалами справи встановлено, що епізоди злочинної діяльності щодо викрадання 15 листопада 2014 року майна у потерпілого ОСОБА_5 та наприкінці грудня 2014 року майна у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 скоєні обвинуваченим до постановлення вироку Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року, а тому покарання за вказані епізоди мають призначатися за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, після чого за правилами ч.4 ст. 70 КК України із урахуванням вироку Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року.
Враховуючи, що обвинувачений наприкінці квітня 2015 року вчинив крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_11 під час іспитового строку за вироком Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року, суд розцінює це як порушення ним умов застосування статті 75 КК України про звільнення його від відбування покарання з випробуванням і вважає за необхідне остаточне покарання призначити йому у вигляді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні до вироку Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (рік) 6 (шість) місяців;
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів та злочинів, передбачених вироком Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 2 (два) місяця.
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні після вироку Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду від 23 січня 2015 року та призначити ОСОБА_8 остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 09 години 30 хвилин 15 березня 2016 року.
Речові докази по справі: акордеон марки «Хохнер Імперіал II А» та електропилку бувшого користування марки «Rebir KZ3» №7061822, які зберігаються у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими потерпілим.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через райсуд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя: