Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/377/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2016 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2016 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, на утриманні має трьох неповнолітній дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 06.06.2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 355, ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 20.07.2016 року по закінченню терміну відбування покарання,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 год. 00 хв. 14.10.2016 року до 23 год. 00 хв. 12.12.2016 року, без визначення розміру застави.
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала районного суду є незаконною, необґрунтованою, а обранний запобіжний захід занадто суворим. Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а судом не наведено жодних об`єктивних обставин, які б давали підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наданих стороною обвинувачення доказів неможливо дійти висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 . Також вказує, що при відсутності обвинувального вироку суду, допущено твердження про винуватість ОСОБА_8 , що є порушенням норм законодавства, невірно визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки слідчим суддею не конкретизовано, із погрозою застосування якого насильства вчинено злочин та неправильно визначена заподіяна шкода.

Слідчим суддею, не враховано наявність у ОСОБА_8 багатодітної родини, а саме дружини та 3 неповнолітніх дітей, наявність недоліків в матеріалах клопотання, допущених в ході досудового розслідування, а саме: в протоколі затримання від 15.10.2016 року не зазначено місце затримання, а зазначено лише населений пункт; до протоколу обшуку не долучено фототаблицю; в протоколах допитів неправильно зазначена дата внесення до ЄРДР відомостей, тощо.

Крім того, всупереч п. 1, 3 ч. 1 ст.372 КПК України слідчим суддею у вступній частині ухвали не заначено дату і місця її постановлення, а також закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та у резолютивній частині ухвали не заначено порядок набрання ухвалою законної сили.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 01.10.2016 року приблизно о 21 год. 30 хв. в м. Олександрія Кіровоградської області, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи умисно із корисливих спонукань, неподалік від супермаркету «Фуршет», що знаходиться по проспекту Соборному, 11, діючи заздалегідь розробленим планом, ОСОБА_8 став погрожувати потерпілому ОСОБА_11 зброєю, предметом схожим на автомат «Калашникова», а ОСОБА_10 ножем з метою примусити потерпілого віддати їм автомобіль «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 вартість якого становить 250 000 грн., на якому він туди приїхав. Даний автомобіль придбаний за кошти ОСОБА_11 , та зареєстрований був на ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 сів за кермо даного автомобіля, запустив двигун, але не зміг здійснити рух, після цього, під погрозами застосування зброї та ножа посадили за кермо потерпілого ОСОБА_11 і наказали їхати на охоронювану автомобільну стоянку, яка знаходиться за будинком № 95, по проспекту Соборному в м. Олександрія, де залишили автомобіль, при цьому забравши у потерпілого ключі від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , забрали зі стоянки вищевказаний автомобільта розпорядились ним власний розсуд, чим завдали ОСОБА_11 великої матеріальної шкоди.

В діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 3 статті 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2016 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 23 год. 00 хв. 14.10.2016 року до 23 год. 00 хв. 12.12.2016 року, без визначення розміру застави.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, особливо тяжкого корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Крім того, враховуючи серйозність висунутої підозри ОСОБА_8 , що свідчить про велику суспільну небезпеку кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його вини, особу підозрюваного, який раніше судимий, а тому слідчий суддя вважає, що існують ризики перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню, а саме вчинення ним впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким, санкцією даної частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_8 підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків у даному кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливість незаконно впливати на інших підозрюваних.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ст. 178 ч. 1 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я та репутацію.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до чинного законодавства передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою з групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, яке завдало великої матеріальної шкоди, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.
Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не буде обмежений від вільного спілкування, а тому ризики передбачені п.п. 2, 3, 5 ст. 177 КПКК України не будуть забезпечені.

Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати прямо чи опосередковано на своїх співучасників, зокрема визначати з ними спільний план заходів надання свідчень у провадженні, у тому числі можливість повідомляти неправдиві дані.
Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляції сторони захисту, що слідчим суддею неправильно визначена правова кваліфікація правопорушення дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 289 КК України так як не конкретизовано, із погрозою застосування якого насильства вчинено злочин та неправильно визначена заподіяна шкода, оскільки кримінальний процесуальний закон України під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою зобов`язує слідчого судді перевіряти наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а не вирішувати питання, які відповідно до вимог ст. 368 КПК України повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.
Також колегія суддів відкидає як безпідставні доводи сторони захисту, що в матеріалах містяться суттєві недоліки, допущенні в ході досудового розслідування, так як стороною захисту не надано апеляційному суду доказів щодо оскарження дій, бездіяльності слідчого у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.
Крім того, слідчим суддею 15.10.2016 року постановлена ухвала про задоволення клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , із зазначенням строку і порядку її оскарження, про що вказано у резолютивній частині. До того, ж відповідно до вимог ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В ухвалі слідчого судді вказано, що в обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 з яким слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду, зазначено, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 10.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та 15.10.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а тому доводи захисника про порушення вимог ст. 372 КПК України є безпідставними.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя цілком обґрунтовано, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Таким чином, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2016 року, якою задоволено клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_14 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів, з 23 год. 00 хв. 14.10.2016 року до 23 год. 00 хв. 12.12.2016 року, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:(підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2