справа № 631/177/16-к
провадження № 1-кп/631/34/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні селища Нова Водолага, Нововодолазького району, Харківської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч.3 ст.185 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000828 від 26.12.2015 року стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охоче, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
01.12.2009 року Нововодолазьким районним судом, Харківської області по ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
19.02.2015 року Нововодолазьким районним судом Харківської області по ч.1 ст.186, ч.1 ст.309, КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в період відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки за вироком від 19.02.2015 року, Нововодолазького районного суду, Харківської області за ч.1 ст.186, ч.1 ст.309 КК України скоїв умисний злочин.
Так, 20.12.2015р., близько 17.30 години, ОСОБА_4 , перебував на вул. Радянська, с. Охоче, Нововодолазького району, Харківської області. У вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна з дачного домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу проник на територію дачного домоволодіння ОСОБА_5 , де скориставшись відсутністю власників та сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей сараю, які не були зачинені на запірний пристрій, проник до приміщення, звідки скоїв крадіжку металевого ліжка. Потім пройшов до гаражу, де також шляхом відкриття вхідних дверей, які не були зачинені на запірний пристрій, проник до приміщення гаражу, звідки скоїв крадіжку металевих воріт. Всього ОСОБА_4 скоїв крадіжку виробів з металу загальної вагою 68кг., на загальну суму 176,80 гривні, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертиз № 2 від 13.01.2016 року, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.
ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому йому в вину кримінальному правопорушенні. Суд вирішуючи процесуальне питання про порядок дослідження матеріалів справи в силу ч.3 ст.349 КПК України вважає за необхідне задовольнити заяву прокурора ОСОБА_3 та підсудного ОСОБА_4 , як учасників процесу про можливість застосування скороченого порядку дослідження матеріалів справи допитавши обвинуваченого безпосередньо в судовому засіданні та дослідити матеріали справи, що стосуються особи обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про неможливість його участі в розгляді справи та просить суд розглянути дану справу буз його участі.

Суд також вважає визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу, правильно розуміють зазначений зміст цих обставин. Судом встановлено відсутність сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, а також судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку сторони процесу позбавляються права оскаржувати відповідні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, чим повністю підтвердив свої первинні пояснення дані в ході досудового слідства. Так по суті справи ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 20.12.2015р., близько 17.30 години він перебував на АДРЕСА_1 і у нього виник намір, спрямований на таємне викрадення майна з дачного домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , проник на територію дачного домоволодіння ОСОБА_5 , де скориставшись відсутністю власників та сторонніх осіб, проник до приміщення, звідки скоїв крадіжку металевого ліжка. Потім пройшов до гаражу, де також шляхом відкриття вхідних дверей, які не були зачинені на запірний пристрій, проник до приміщення гаражу, звідки скоїв крадіжку металевих воріт, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 176,80 гривні. Обвинувачений визнавши свою провину розкаюється в скоєному та завірив суд, що в подальшому не допустить зі свого боку подібних правопорушень. Крім того обвинувачений завірив суд, що він з свого боку зробив усе можливе для примирення з потерпілим, та готовий в добровільному порядку відшкодувати йому збитки від злочину. В ході досудового слідства обвинувачений давав аналогічні пояснення які судом досліджені, проаналізовані та визнані належним доказом по справі.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому в вину злочині повністю підтверджена, а дії його правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Крім того судом не може бути залишеним без особливої уваги і той факт, що обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин в період відбуття покарання за попереднім, обвинувальним вироком суду від 19.02.2015 року Нововодолазького районного суду Харківської області по ч.1 ст.186, ч.1 ст.309 КК України.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь його винуватості, а також дані, що характеризують обвинуваченого як особу, те що він повністю визнає свою провину та кається в скоєному, співпрацював з слідством та судом при розкритті даного злочину та встановленні істини по справі, одночасно суд не може залишити без особливої уваги і той факт, що обвинувачений своїми діями направленими на примирення дійшов до згоди з потерпілим, досяг з його боку порозуміння і який в свою чергу просить суд застосувати до обвинуваченого покарання пов`язане з позбавленням його волі реально але в мінімальних межах санкції статті. Суд враховуючи обставини які пом`якшують відповідальність, каяття, та добровільне бажання відшкодувати завдану злочинними діями шкоду, а також враховуючи відсутність обставин які обтяжують відповідальність, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах санкції статті, Кримінального Закону згідно зі ст.63 КК України.

Суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільства оскільки він вчинив злочин в період відбуття покарання з іспитовим строком за попереднім вироком.

Згідно ст.71 КК України суд вважає за необхідне ОСОБА_4 призначивши покарання по даному вироку, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 19.02.2015 року Нововодолазького районного суду Харківської області по ч.1 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту після вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.374 КПК України, приймаючи до уваги той факт, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового слідства запобіжний захід не обирався, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили також не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід.

Відповідно до ст.374 КПК України суд вважає за необхідне вирішити питання пов`язані з речовими доказами, а також з судовими витратами.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373, 374, 376, КПК України суд, -

З А С У Д И В

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України та застосувавши ст.63 КК України призначити йому покарання ТРИ роки позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України суд вважає за необхідне ОСОБА_4 призначивши покарання по даному вироку, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 19.02.2015 року Нововодолазького районного суду Харківської області, згідно якого ОСОБА_4 визнаний винним за ч.1 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, та відповідно до ст.70 КК України йому було призначене покарання три роки позбавлення волі, згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком два роки і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання ТРИ роки і ОДИН місяць позбавлення волі.

Керуючись ст.374 КПК України, приймаючи до уваги той факт, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового слідства запобіжний захід не обирався, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили також не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід.

Відповідно до ст.72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту після вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст.374 КПК України вирішити питання пов`язані з речовими доказами: металеве ліжко та металеві ворота, передані на збереження відповідно розписки потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому як законному власнику після вступу вироку в законну силу.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.392-395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

З оригиналом згідно

Вирок набрав законної сили