Справа № 308/8122/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , та його захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , про застосування щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, мешканця, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,-
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 жовтня 2015 року в нічну пору, в період часу з 22.00 годин по 02.00 годин, ОСОБА_5 , знаходячись в лісосмузі між населеними пунктами с. Форголань - с. Тросник, Виноградівського району, на відстані приблизно 200 метрів від русла річки «Тиса» в низ по течії, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля саморобних шалашів, діючи умисно, внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті, взявши в руки дерев`яну палицю, завдав ОСОБА_8 декілька ударів в область голови, від яких останній впав на землю, а ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії та бажаючи довести свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 , продовжив наносити удари по різним частинам тіла та голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів ребер зліва з І-V, справа з ІІ-V по середньо-ключичній лінії, забою легені, які спричинили розлад здоров`я понад 21 добу, тому згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95, у живих осіб кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості; субдуральної гематоми зліва та субарахноїдального крововиливу справа з затіканням між звивини і проривом в шлуночки мозку, які являються небезпечними для життя в момент їх спричинення і по цій ознаці, згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95, у живих осіб кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №200 від 31.10.2015 причиною смерті ОСОБА_8 є поєднана тупа травма голови та грудної клітки у вигляді закритої внутрішньо-черепної травми з субдуральною гематомою та субарахноїдальним крововиливом і забоєм головного мозку, що ускладнилася набряком мозку, а також множинні переломи ребер, забій легенів, що ускладнилися розвитком травматичного шоку.

В подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою приховання скоєного ним особливо тяжкого злочину, розклав полум`я на тілі трупа ОСОБА_8 , в наслідок чого труп піддався дії високої температури, що призвело до обгорання та обвуглення деяких ділянок тіла ОСОБА_8 , а потім за допомогою штик лопати присипав шаром ґрунту та сміттям.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Виноградів, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновком генетично-молекулярної експертизи №10/670 від 04.01.2016 року, висновком судово-медичної експертизи №200 від 31.10.2015, висновком судово-медичної експертизи №250 від 06.11.2015.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, та зважаючи на те, що він ніде не працює, не одружений, він може мати намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з тим, що згідно довідки з психдиспансеру він перебуває на «Д» обліку з діагнозом шизофренія, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий просить суд застосувати саме такий запобіжний захід до підозрюваного.
Прокурор та слідчий підтримали зазначене клопотання.
Захисник заперечив проти його задоволення, оскільки вважає, що до його підзахисного достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у лікарні, враховуючи його захворювання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Проаналізувавши вищезазначене та надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.
В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування зазначив у якості ризиків наступні обставини: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно
впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з тим, що згідно довідки з психдиспансеру він перебуває на «Д» обліку з діагнозом шизофренія, що також, на думку слідчого, свідчить про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено суду наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд також оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК та приймає до уваги те, що ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Виноградів закарпатської області, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, ніде не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, раніше не судимий, перебуває на «Д» обліку у психіатра багато років.
З урахуваннями викладеного суд дійшов висновку, що для запобігання ризикам, зазначеним органом досудового розслідування, обґрунтованим є застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 183 КПК.
Як зазначено у п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому суд враховуючи вищенаведене, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, мешканця, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою рахувати з 09 серпня 2016 року з 17 год. 45 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 05 жовтня 2016 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1