Справа №1-кс/760/750/2549/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 11.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло зазначене клопотання, підтримуючи яке прокурор зазначив, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000003 від 11.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначили, що службові особи ГУНП в Тернопільській області, прокуратури Тернопільської області, прокуратури Тернопільської місцевої прокуратури та адвокат ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, в період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, вимагали та отримали від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США за непритягнення її до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000221.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція частини 3 статті 368 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

27 лютого 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернопіль, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , було повідомлено про підозру у пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи Державної автомобільної інспекції, у ОСОБА_6 в користуванні перебуває автомобіль TOYOTA CAMRY L AT 2.4L, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

У відповідності до інформаційної довідки з ДРРП у ОСОБА_6 у власності перебуває земельна ділянка площею 0.12 Га реєстраційний номер 52.

З огляду на викладене, майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає арешту з забороною використання таким майном з метою забезпечення можливої в майбутньому конфіскації його майна за вироком суду.

Заборона використання арештованим майном є необхідною з метою забезпечення цілісності та схоронності такого майна, оскільки його використання власником або третіми особами може призвести до втрати такого майна або суттєвого зниження його вартості. Крім того, таке обмеження не завдасть істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам власнику майна або третім особам.

Відповідності до ч.5 ст. 170 КПК України, за рішенням заступника директора Національного антикорупційного бюро України, погодженим прокурором, на все майно підозрюваного ОСОБА_6 накладено попередній арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому. Крім того вказав, що підставою та метою накладення арешту на майно ОСОБА_6 є забезпечення його конфіскації, відтак арешт може бути накладено на майно, незалежно від його співмірності із розміром завданої шкоди.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора вважаю, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч.1 ст.170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Тому, з огляду на положення ч.2 ст.167 та ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому, згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, прихожу до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту, а саме з метою відшкодування заподіяних злочином збитків та забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Керуючись ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку площею 0.12 га реєстраційний номер №52 та автомобіль TOYOTA CAMRY L AT 2.4L, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов AT НОМЕР_3 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1