Справа № 583/2562/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами -
Вироком Охтирського районного суду Сумської обл. від 30.06.1999 р. зміненого згідно Ухвали судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 5.08.1999 р., ОСОБА_4 було засуджено за ст. 176-3 КК України (1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання згідно постанови Ковпаківського районного суду, м. Суми від 30.08.1999 р. за ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 р. на не відбутий строк 17 днів.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 19.03.2013 р. було задоволено заяву ОСОБА_4 про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження.
05.08.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. із заявою про перегляд судового рішення, а саме - вироку Охтирського районного суду, Сумської обл. від 30.06.1999 р., за ново виявленими обставинами.
Свої вимоги мотивує тим, що при вивченні матеріалів відновленого судом кримінального провадження виявив ряд обставин, що не були відомі Охтирському районному суду, Сумської обл. при винесенні вироку і які самі по собі доводять неправильність прийнятого відносно нього вироку. Такими ново виявленими обставинами під час кримінального провадження є обґрунтування обвинувачення на доказах отриманих незаконним шляхом.
Зокрема, суддя ОСОБА_5 при винесенні вироку послався на висновок культурологічної експертизи, яка була проведена у березні 1997 р.. У цьому висновку експерти зазначили, що приведені у описовій частині постанови про призначення експертизи висловлювання, вирази та словосполучення ОСОБА_4 , є образливими. Таких словосполучень у постанові про призначення культурологічної експертизи було вказано дев`ятнадцять і всі вони стосувались судді ОСОБА_6 . Суддя ОСОБА_5 не маючи спеціальних знань в області етики та моралі, з метою фальсифікації вироку вказав, що всі його висловлювання (209), а також у відношенні щодо інших суддів, є образливими щодо них. При цьому він послався у вироку на висновок культурологічної експертизи. Це і є нововиявлена обставина, що складається із зловживання судді ОСОБА_5 під час кримінального провадження. Ані він особисто, ані суд не могли знати про те, що суддя-фальсифікатор ОСОБА_5 під час кримінального провадження буде вчиняти зловживання шляхом штучного створення доказів його обвинувачення. Адже експерти не проводили досліджень інших його висловлювань, які не були вказані у постанові про призначення експертизи.
Прокурор у судовому засіданні заявив про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , оскільки обставини, на які посилається заявник, були відомі суду на час винесення вироку. Зокрема, висновок культурологічної експертизи досліджувався в суді. Будь-яких доказів фальсифікації вироку засудженим суду також не було надано. Наразі такі факти прокурору не відомі.
Заявник ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились. Від ОСОБА_4 та від голови Апеляційного суду Харківської обл. на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. Інші учасники судового провадження про причини неявки до суду не повідомили.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши додані до заяви матеріали, відновлені матеріали втраченого кримінального провадження 1-вп/583/1/13, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2, ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Згідно ч. 3, ст. 459 КПК України обставини передбачені п.п. 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості укладення вироку підтверджені матеріалами розслідування.
Із матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_4 не навів жодних підстав, передбачених ч. 1, 2, 5, ст. 459 КПК України, з яких вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року щодо нього підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Вироком місцевого суду ОСОБА_4 було засуджено за образу судді у зв`язку з його діяльністю по здійсненню правосуддя за період з 23 серпня 1990 р. по 18 жовтня 1997 р. за ст. 176-3 КК України (1960 р.).
Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_4 оскаржував вказаний вирок до Сумського обласного суду і ухвалою судової колегії по кримінальних справах від 05 серпня 1999 року вирок місцевого суду щодо кваліфікації його дій за ст. 176-3 КК України у редакції Закону від 02 жовтня 1996 року залишений без зміни, з пом`якшенням призначеного покарання за вказаною статтею кримінального закону.
Таким чином, обставини на які посилається ОСОБА_4 , а саме - посилання головуючого судді у вироку на зроблені ним ( ОСОБА_4 ) висловлювання на адресу суддів як образливі, які не були предметом дослідження експерта, згідно з висновком культурологічної експертизи, не є такими, що впливають на законність та обґрунтованість вироку Охтирського районного суду, Сумської області, від 30 червня 1999 року. Як висновок експерта, так і постанова про її призначення були об`єктом дослідження як судами першої та апеляційної інстанцій з точки зору їх допустимості та достовірності. Адже кількість висловлювань, що були предметом дослідження експерта, відповідність меж експертного дослідження обставинам викладеним у постанові про призначення зазначеної експертизи були загально відомими та загальнодоступними на час постановлення вироку. Вирок суду першої інстанції був предметом перевірки суду апеляційної інстанції з підстав невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права в тому числі щодо зазначених заявником фактів порушень виявлено не було.
Наведені ОСОБА_4 у заяві підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами фактично зводяться до оскарження вироку з питань його неправильності і неповноти та вирішення питання про повторне дослідження доказів у кримінальній справі і їх переоцінку (1960 р.).
Його доводи про наявність зловживань з боку судді під час розгляду кримінальної справи та постановлення по ній вироку будь-якими об`єктивними доказами не підтверджені, обвинувальним вироком чи матеріалами кримінальної справи не встановлені.
Інших ґрунтовних доводів, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року та ухвали колегії суддів по кримінальних справах Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року заявником не наведено.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_4 про перегляд вироку суду від 30.06.1999 р. залишити без задоволення за їх безпідставністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 459-460, 465-467 КПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_4 про перегляд за ново виявленими обставинами вироку Охтирського районного суду Сумської обл. від 30.06.1999 р. за яким ОСОБА_4 було засуджено за ст. 176-3 КК України (1960 р.), залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 днів із дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1 .