АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11сс/790/283/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 623/461/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
володільця майна - ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою слідчим суддею прийнято рішення про повернення ОСОБА_8 тимчасово вилученого під час огляду місця події 16.02.2016 року майна, яке перебувало у його користуванні, а саме: автомобіль «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , камуфляжного кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Приймаючи таке рішення слідчий суддя посилався на те, що ані прокурором, ані слідчим не доведено можливості використання зазначеного майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки прокурор, обґрунтовуючи клопотання, вказує, що даний автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення, хоча визначальною ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є предмет злочину, тому на думку слідчого судді посилання прокурора на те, що даний автомобіль є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення є безпідставними та необґрунтованими. Слідчий суддя зазначив, що необхідність проведення додаткового огляду автомобіля, як про це вказав слідчий у судовому засіданні, як на підставу для накладення арешту на майно є не обґрунтованою, оскільки підозрюваний надав для огляду автомобіль, що свідчить про відсутність перешкод оглянути автомобіль у повному обсязі. Доводи прокурора про відсутність реєстраційних документів на автомобіль не мають доказового значення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за ч.1 ст.263 КК України. Крім того, в оскаржуваній ухвалі як підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчий суддя зазначив, що у протоколі додаткового огляду місця події від 17.02.2016 року та листі № 26 від 19.02.2016 року не співпадає номер кузова.
Вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою, прокурор посилається на те, що вказаний автомобіль, вилучений під час огляду місця події від 16.02.2016 року, в якому знаходилися бойові припаси, є знаряддям кримінального правопорушення та може відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні. Крім того, для об`єктивного досудового розслідування необхідно провести загальний огляд автомобіля за участю експерта НДЕКЦ при МВС України в Харківській області, оскільки під час огляду автомобіля 16.02.2016 року експерт знаходився у відрядженні. Крім того прокурор посилається на відсутність у ОСОБА_7 документів про реєстрацію вказаного транспортного засобу та документів, які б підтверджували право користування чи власності на автомобіль, у зв`язку з чим власник автомобіля не встановлений.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, володільця майна ОСОБА_7 , який також апеляційну скаргу підтримав, вважаючи доцільним накласти арешт на вказане майно з метою його збереження шляхом залишення на території, підконтрольній Українській владі, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно наданих до суду матеріалів встановлено, що 16.02.2016 року о 15.00 годині на посту дорожньо-патрульної служби, розташованому на 630 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський», поблизу м. Ізюм Харківської області, працівниками 3-го сектору ВЗНД в Черкаській області та співробітниками Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області був зупинений автомобіль «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , в салоні якого та в особистих речах ОСОБА_7 виявлено та вилучено два предмети зовні схожі на гранати РГД-5, один предмет зовні схожий на гранату Ф-1 та один предмет зовні схожий на РПГ-22, які переніс до вказаного автомобіля, тим самим, незаконно, не маючи спеціального на те дозволу, придбав бойові припаси, які став зберігати у вказаному автомобілі.
17.02.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.02.2016 року 16.02.2016 року було проведено огляд місця події, в ході якого з автомобілю «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено предмет зовні схожий на гранату з маркуванням 121-76 Т, предмет зовні схожий на гранату з маркуванням 175-82 Т, предмет зовні схожий на гранату без маркування, три предмети зовні схожі на підривачі до гранат з маркуванням УЗРГМ 583-74, УЗРГМ-2 УЗЧП-80 386-48-81, УЗРГМ-2 УЗПЧ 220-80 386-48-81, предмет зовні схожий на реактивну гранату з маркуванням РПГ-22, предмет циліндричної форми у вигляді освітлювального патрону 254-59-86.
17.02.2016 року проводився додатковий огляд вказаного транспортного засобу, в ході якого було встановлено номер кузова НОМЕР_2 , який не відповідає номеру кузова, вказаному у листі Територіального сервісного центру № 6344 за № 26, про що зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі. Відповідно до вказаного листа відомості щодо реєстрації автомобілю за номером кузова НОМЕР_3 відсутні, що свідчить про відсутність достовірних відомостей щодо власника автомобіля.
Знаряддями вчинення злочину виступають ті предмети, використовуючи які особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти, а засобами вчинення злочину є ті предмети, речі, за допомогою яких злочин було вчинено, які використовувались для полегшення вчинення злочину.
З наведених вище обставин колегія суддів вважає небезпідставним посилання апелянта в апеляційній скарзі, а також у клопотанні про арешт майна на те, що автомобіль «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 може відігравати роль знаряддя вищевказаного кримінального правопорушення, а також бути речовим доказом у справі, і для запобігання можливості настання передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України ризиків, на нього необхідно накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області - задовольнити.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: