Справа № 761/7981/16-к
Провадження №1-кп/761/639/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0013361 від 07.11.2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брусилів, Брусилівського р-ну, Житомирської обл., українця, громадянина України, працюючого заступником начальника відділу ТОВ «Оберіг-11»,не одруженого, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

06.11.2015 року, приблизно о 24 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 47, що розташований по вул. Дегтярівська в м. Києві, помітив у дворі вищезазначеного будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ», модель «21093», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у нього виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до вказаного автомобіля та розбив скло задніх правих від водія дверцят та, в подальшому, проник до автомобіля.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 сів за кермо вказаного автомобіля, дістав із кишені свої ключі, вставив їх у замок запалювання автомобіля та спробував завести двигун.
ОСОБА_3 не досягнувши позитивного результату та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, з метою завести двигун автомобіля, почав скручувати дроти замка запалювання у коробці рульової колонки автомобіля.
У подальшому ОСОБА_3 невстановленим досудовим розслідуванням способом привів у рух автомобіль, який почав рухатись вперед, та проїхавши декілька метрів від місця незаконного заволодіння автомобілем зупинився, оскільки ОСОБА_3 не зміг впоратись з пристроєм для блокування керма. Таким чином, останній мав реальну можливість розпорядитися автомобілем марі «ВАЗ», модель «21093», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 50 532,39 гри.
У подальшому ОСОБА_3 вийшов з салону автомобіля, оскільки був помічений власником автомобіля ОСОБА_6 , та намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Окрім іншого, ОСОБА_3 06.11.2015 приблизно о 24 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 47, що розташований по вул. Дегтярівська в м. Києві, помітив у двор вищезазначеного будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21093», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА_3 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля, розбив скло задніх правих від водія дверцят та проник до автомобіля.
Перебуваючи в салоні автомобіля марки «ВАЗ», модель «21093», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 помітив на задньому сидінні вказаного автомобіля стрем`янку зеленого кольору, вартістю 210 грн., та керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, виніс з автомобіля вказану стрем`янку та поклав неподалік автомобіля, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Після чого, повернувся до салону автомобіля з метою огляду бардачка. З бардачку вищевказаного автомобіля ОСОБА_3 дістав два аудіо-кабелі чорного кольору, вартістю 17 грн. кожен, загальною вартістю 34 грн., які належать ОСОБА_6 , та поклав їх до своєї сумки чорно-сірого кольору з написом «НОUSECLTH».
У подальшому, ОСОБА_3 вийшов з салону автомобіля, так як був помічений власником автомобіля ОСОБА_6 , та покинув місце вчинення злочину, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Суду надав показання про те, що він дійсно 6 листопада 2015 року вночі вийшов з трамавая на зупинкупо вул.Дегтярівській, та побачив автомобіль «ВАЗ» зеленого кольору, хотів у ньому погрітись, проник у автомобіль, переліз на заднє сидіння, де лежала драбина, яку він вийняв з автомобіля та поклав поруч. Після цього намагався завести автомобіль ключем від будинку, що йому не вдалось. Надалі, щоб завести автомобіль, вирвав дроти під кермом та, скрутивши їх, намагався у такий спосіб запустити двигун, що також не вдалось. У цей час він був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

При цьому ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, вказав на те, що здійснив зазначені дії у стані алкогольного сп*яніння, а тому деякі деталі вчиненого він не пам*ятає, також зазначив, що відшкодував матеріальну шкоду потерпілому і він до нього претензій не має.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке слід кваліфікувати як незаконне заволодіння транспортним засобом, та доведеною винуватість обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, за якою дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений не одружений та не має утриманців, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога або психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, відшкодував потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжуює покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп*яніння.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема, його молодого віку, стану здоров`я, способу життя, а саме те, що він не одружений, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , у виді особистого зобов*язання, слід залишити обраним до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 11.11.2015 року на майно, вилучене у ОСОБА_3 , підлягає скасуванню, із подальшим поверненням предметів та документів володільцю.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 , у виді особистого зобов*язання, залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року на майно, вилучене у ОСОБА_3 на підставі протоколу огляду місця події від 07.11.2015 року скасувати, повернувши вилучене майно ОСОБА_3 .

Речові докази по справі, а саме:

-автомобіль «ВАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 08 грудня 2015 року;

-стрем*янку зеленого кольору, приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 20 січня 2016 року залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 .

Речові докази по справі два аудіо-дроти, приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 24 лютого 2016 року повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази по справі зв*язку з п*яти ключів, на якій міститься ключ-магніт чорного кольору, брилок у вигляді тканевого шматка матерії синього кольору та зламаний ключ, приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 18 лютого 2016 року повернути засудженому ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов*язані з проведенням судових товарознавчої та дактилоскопічної експертиз, у розмірі 5 035 (п*ять тисяч тридцять п*ять) гривень 38 копійок.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1