АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
права № 644/954/15-к Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження 11-кп/790/1011/16 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/1011/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, раніше не судимий, з середньою технічною освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

засуджений за: ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

Стягнено з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілих: ОСОБА_7 матеріальна шкода 4000 гривень та моральна шкода 5000 гривень; ОСОБА_8 - матеріальна шкода 5000 гривень; ОСОБА_10 - матеріальна шкода 5000 гривень та моральна шкода 2000 гривень; ОСОБА_11 матеріальна шкода 2000 гривень та моральна шкода 1000 гривень.

Як встановив суд, ОСОБА_9 , 09 червня 2014 року приблизно о 16 годині, проїжджаючи на велосипеді повз будинок № 14 по вул. Миру в м. Харкові, побачив, що на зустріч йому рухається раніше незнайома ОСОБА_12 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном і переслідуючи мету наживи із корисливих мотивів, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_12 золотий ланцюжок «585» проби, вартість якого складає 3016 гривень, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_12 на вказану суму. Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Крім того, 10 липня 2014 року приблизно о 13 годин 15 хвилин, ОСОБА_9 , проїжджав на велосипеді повз будинок № 53 по вул. Шариковій в м. Харкові, де побачивши раніше незнайому ОСОБА_11 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном і переслідуючи мету наживи із корисливих мотивів, під`їхавши зі спини до ОСОБА_11 , шляхом ривку, відкрито зірвав з її лівого вуха золоту сережку «583» проби, вартістю 708 гривень 10 копійок, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Крім того, 25 липня 2014 року приблизно о 17 годині 20 хвилин. ОСОБА_9 , проїжджав на велосипеді повз будинку № 73 по пр. Косіора в м. Харкові, де побачивши, що на зустріч йому рухається раніше незнайома ОСОБА_13 , повторно, діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном і переслідуючи мету наживи із корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито, зірвав з шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок (3,07 грама) з хрестиком (1,5 грама) «585» проби, золотий ланцюжок (8.97 грама) «585» проби, загальною вартістю 4000 гривень, спричинивши тим самим потерпілій матеріатьну шкоду на вищевказану суму. Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

Крім того, 28 липня 2014 року приблизно о 07 годин 45 хвилин. ОСОБА_9 , проходив повз будинку № 15 по вул. Роганській в м. Харкові, де побачивши раніше незнайому ОСОБА_8 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите заволодіння майном і переслідуючи мету наживи із корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої і шляхом ривку, відкрито звав з шиї ОСОБА_8 золотий ланцюжок «585» проби, вартістю 2 800 гривень, спричинивши тим самим ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.

В апеляційній скарзі обвинувачений порушив питання про зміну судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і його особі через суворість. На обґрунтування своїх доводів посилається на щире каяття в скоєнні злочинів і активне сприяння їх розкриттю, визнання цивільних позовів та наявність у нього наміру відшкодовувати їх, а також на те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, працює неофіційно. Просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі та застосувати ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

Заслухавши доповідача, вислухавши обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши думку потерпілої ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги та думку потерпілої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляції за умови відшкодування в подальшому шкоди, а також вислухавши прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскільки учасники судового розгляду не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо фактичних обставин та ці обставини ніким не заперечувались, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК Україні такі обставини апеляційним судом не переглядаються.

Призначаючи покарання, місцевий суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність по справі обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу винного, в тому числі ті, на які посилається останній в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України визнання вини суд визнав обставиною, що пом`якшує ОСОБА_9 покарання.

З урахуванням таких обставин, суд призначив ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України мінімальне покарання, передбачене санкцією статті цього кримінального закону та правильно прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без ізоляції його від суспільства.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , як на підстави для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, посилається на щире каяття в скоєнні злочинів і активне сприяння їх розкриттю, визнання цивільних позовів та наявність у нього наміру відшкодовувати завдану шкоду.

Окрім того, у судовому засіданні обвинувачений надав для огляду суду апеляційної інстанції копію довідки про своє працевлаштування.

Як зазначено вище, у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення апеляції, при цьому остання лише за умови відшкодування в подальшому їй завданої шкоди, посилаючись на те, що обвинувачений частково відшкодував їм відповідно 1700 гривень та 1800 гривень.

Отже, матеріалами провадження встановлюється, що обвинувачений ОСОБА_9 завдану ним в 2014 році потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну і моральну шкоду в повному обсязі не відшкодував, а тому його посилання на щире каяття з непереконливим.

З цих же підстав є непереконливим і послання обвинуваченого ОСОБА_9 на визнання цивільних позовів та наявність у нього наміру відшкодовувати завдану шкоду, оскільки заявлені по провадженню цивільні позиви потерпілих є слідством скоєних обвинуваченим злочинів, відшкодування шкоди за якими є його обов`язком.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляції ОСОБА_9 , в тому числі про активне сприяння розкриттю злочинів, а також надання у судовому засіданні для огляду суду апеляційної інстанції копії довідки про його працевлаштування не спростовують висновок суду щодо призначеного останньому покарання.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості і не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів також враховує кількість вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, за скоєння яких його засуджено, кожен із яких відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення.

Головуючий суддя

Судді