УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в ОВС Головного управління Національної поліції у місті Києві підполковника поліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001092 від 01.02.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 та ч.1 ст. 362 КК України, слідчий суддя

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС Головного управління Національної поліції у місті Києві підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що У провадження Слідчого управління ГУ Національної поліції в місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001092 від 01.02.2016 за фактом смерті ОСОБА_5 та заволодіння майном останнього шахрайським шляхом, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 та ч.1 ст. 362 КК України,

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2015 року по лютий 2016 року невстановлена особа шляхом обману заволоділа правом власності на приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Тобто, 01.02.2016 о 23 год. 00 хвилин за адресою АДРЕСА_1 було виявлено неідентифікований труп чоловіка з ознаками муміфікації. За вказаною адресою був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7/369 від 09.09.2016 встановлено, що смерть чоловіка могла настати за 3-4 місяці до проведення судово-медичної експертизи в морзі (02.02.2016).

Згідно протоколу пред`явлення трупу впізнання в тілі померлого чоловіка (труп № 369) свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 впізнали свого родича ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в квартирі АДРЕСА_2 , і власником якої він являвся.

Допитані як свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що їх родич ОСОБА_5 ніколи одружений не був, дітей не мав, проживав в квартирі один. Факт родинних відносин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ОСОБА_5 підтверджено рішенням Подільського районного суду міста Києва № 758/3450/16-ц від 13.05.2016.

Крім того, встановлено, що 04.02.2016 особа, яка назвалась ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , який був фактично зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 уклав із ОСОБА_9 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (адреса Центру тимчасової реєстрації безпритульних осіб) договір дарування, за яким безоплатно, у якості дарунку, передав у власність ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 . Даний договір дарування був зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під номером 80 (номер бланка НАТ 453729), тобто посвідчений та виданий 04.02.2016 приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 986 від. 10.08.2016 рукописний текст « ОСОБА_5 » в договорі дарування від 04.02.2016 , зареєстрованому в реєстрі № 80 на нотаріальному бланку НАТ 453729 виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Із показань ОСОБА_9 встановлено, що вона перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , від якого завагітніла. В зв`язку з чим, ОСОБА_5 нібито прийняв рішення про дарування власної трикімнатної квартири в місті Києві своїй дитині, тому оформив договір дарування квартири на її ім`я, а в теперішній час перебуває на заробітках у Львівськиій області.

Крім того, згідно протоколу пред`явлення трупа № 369 для впізнання, свідок ОСОБА_9 не впізнала в ньому свого цивільного чоловіка ОСОБА_5 .

19.02.2016 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду ОСОБА_12 накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення схоронності майна, тобто квартири на яку спрямоване кримінальне правопорушення.

Однак, в період з 18.05.2016 по 19.05.2016 співробітниками Київського управління ДІП НПУ виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з яким безпідставно здійснено правочин по зміні права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Розслідуванням встановлено, що запис про обтяження (арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) було здійснено 13.05.2016 в 14:38:27 з використанням атрибутів доступу, що належать державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_13 , з ІР адреси НОМЕР_2 .

19.05.2016 ОСОБА_9 продала нібито подаровану їй квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_4 . Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстровано в реєстрі за номером 780.

З метою відновлення безпідставно знятого арешту на нерухоме майно, тобто квартиру АДРЕСА_5 , досудовим слідством направлялись листи до Департаменту з питань реєстрації КМДА та Головного територіального управління юстиції, звідки надійшла відповідь про неможливість поновити інформацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з припиненням надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.05.2016.

Нерухоме майно розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , власником якої на теперішній час є ОСОБА_4 являється речовим доказом, тобто предметом злочинних посягань, право власності на яке було шахрайським шляхом здобуто, безпідставно знято арешт, а потім реалізовано третім особам.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом злочину, тому дане нерухоме майно може бути використано як доказ факту вчиненого кримінального правопорушення, виникла необхідність у повторному накладенні арешту на вищезазначене майно, з метою забезпечення його збереження.

В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 10, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вказане майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення схоронності майна, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного управління Національної поліції у місті Києві підполковника поліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001092 від 01.02.2016, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 190 та ч.1 ст. 362 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, тобто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: