Справа № 200/5737/16-к
Провадження №1кс/200/3425/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000749 від 22.07.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 постанову слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22.07.2015 року про закриття кримінального провадження №0000749 від 22.07.2015 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що 21 лютого 2015 року до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про кримінальне правопорушення щодо незаконного звільнення звернулася ОСОБА_3 . Відомості за заявою ОСОБА_3 22 лютого 2015 року зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним № 0000749 за ч. 1 ст. 172 КК України. У межах досудового розслідування слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції ОСОБА_4 постановою від 04.03.2015 року у кримінальному провадженні №0000749 було призначено перевірку щодо додержання законодавства про працю ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» (), проведення якої було доручено Державній інспекції України з питань праці, яка на теперішній час є Державною службою України з питань праці. Державною інспекцією України з питань праці було проведено позапланову перевірку ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» () щодо додержання законодавства про працю в наслідок чого складений Акт від 07.04.2015 р. №28-26-24/03/01. Перевіркою встановлено, що станом на 27.03.2014 року в Товаристві була в наявності вакантна посада (заступник директора), але в повідомленні зазначено, що вакантні посади в Товаристві відсутні. Отже, перевіркою було встановлено порушення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто неправомірне звільнення працівника без додержання вимог діючого законодавства, що є грубим порушенням законодавства про працю і підпадає під кваліфікацію ст. 172 КК України. У той же час, ОСОБА_3 із отриманої 21.03.2016 року за супровідним листом за вих. № 37.2/Н-344 постанови про закриття кримінального стало відомо, що слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000749 від 22.02.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, 22.07.2015 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий у резолютивній частині постанови послався на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Під складом кримінального правопорушення у п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слід розуміти склад злочину, тобто сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Але слідчий не наводить жодної із цих ознак у мотивувальній частині постанови, тому посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у резолютивній частині постанови є безпідставним.

Крім того, слідчим не було допитано належним чином та у повній мірі потерпілу ОСОБА_3 , внаслідок чого в матеріалах справи відсутні повні дані, що мають значення для об`єктивного ведення досудового розслідування. Більшість клопотань ОСОБА_3 слідчим не було задоволено, що і призвело до передчасного та незаконного висновку про відсутністю в діяннях посадових осіб ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» складу кримінального правопорушення. Слідчим не були допитані посадові особи ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» у ході досудового розслідування. Слідчим на було встановлено коло осіб, зокрема, ініціатора звільнення ОСОБА_3 , дії яких призвели до грубого порушення вимог діючого законодавства про працю. Після проведення перевірки 06-07 квітня 2015 року Державною інспекцією з питань праці України м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю «Депозитарний центр «Придніпров`я», з метою отримання додаткових необхідних даних, не було допитано осіб, які проводили перевірку, не встановлено, які саме документи були предметом перевірки, а також не було з`ясовано повноту та всебічність здійсненої перевірки, з метою з`ясування чи не потрібно було б провести додаткову перевірку обставин, які могли бути не дослідженні перевіряючи ми особами. Належним чином не були оглянуті та дослідженні оригінали необхідних документів, що мали значення для досудового розслідування, крім цього, слідчий фактично проігнорував Акт перевірки Державною інспекцією України з питань праці від 07.04.2015 р. № 28-26-24/03/01 ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» () щодо додержання законодавства про працю, за яким встановлено порушення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто неправомірне звільнення працівника без додержання вимог діючого законодавства, що є грубим порушенням законодавства про працю і підпадає під кваліфікацію ст. 172 КК України.

Слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції ОСОБА_4 взагалі не були здійснені необхідні процесуальні дії, які б йому давали підстав вважати, що кримінальне провадження №0000749 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим при прийняті рішення про закриття кримінального провадження взагалі не було узято до уваги, що посадовими особами ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» вимоги Припису № 28-26-24/03/01-01 не були виконані, вичерпних заходів щодо забезпечення додержання вимог п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не здійснено, а ОСОБА_3 до теперішнього часту так і залишається звільненою з грубим порушенням законодавства про працю.

При цьому, під час ознайомлення ОСОБА_3 29.03.2016 року із матеріалами кримінального провадження №0000749, було виявлено, що Припис № 28-26-24/03/01-01 у матеріалах відсутній, що додатково підтверджує недбале та упереджене відношення слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо проведення досудового розслідування.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження була прийнята 22.07.2015 року, але потерпіла та її представник зазначену постанову не отримували, а про закриття кримінального провадження стало відомо лише випадково, а саме 21.03.2016 р. при отриманні ОСОБА_3 належним чином завіреної копії.

У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги скарги підтримали та просили задовольнити, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено у судовому засіданні, 22.07.2015 року слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального правопорушення №0000749 від 22.02.2014 року за фактом незаконного звільнення ОСОБА_3 за ч.1 ст.172 КПК України.

В обґрунтування постанови зазначено, що правовідносини між ОСОБА_3 та ТОВ «Придніпров`я» є цивільно-правові та не відносяться до компетенції ОВС, оскільки встановити особистий мотив, що є складовою частиною суб`єктивної сторони складу злочину неможливо, у зв`язку з чим слідчий дійшов висновку про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Враховуючи, що доказів своєчасного отримання заявницею ОСОБА_3 оскаржуваної постанови в матеріалах справи не має, слід дійти висновку про поважність причин пропуску строку на подання скарги та відновити такий строк.

Розглядаючи скаргу, виходжу з наступного. Відповідно до ч.1 ст.172 КК України незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю - караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років.

Звільнення з роботи працівника має визнаватися незаконним, якщо воно здійснене без законних підстав для цього або з порушенням встановленого порядку звільнення, визначеного законом.

Так, перевіркою додержання ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №28-26-24/03/01 (акт Державної інспекції України з питань праці) встановлено, що звільнення ОСОБА_3 відбулось з порушенням трудового законодавства, оскільки їй не було запропоновано вакантну посаду заступника директора, яка була наявна на момент звільнення. З даним актом перевірки ознайомлений представник ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я», яким зазначено про невідповідність ОСОБА_3 посаді заступника директора.

Для перевірки цієї обставини, з метою доведення чи спростування події злочину, слідчим мала бути витребувана посадова інструкція заступника директора, посадова інструкція заявниці, досліджені документи про освіту та трудовий стаж заявниці ОСОБА_3 , допитані відповідні посадові особи ТОВ «Депозитарний центр «Придніпров`я» та заявниця, за необхідності відібрані пояснення спеціаліста Державної інспекції України з питань праці, чого слідчим зроблено не було.

В оскаржувані постанові слідчим не зазначено про слідчі дії, які були ним проведені, наявність між сторонами цивільно-правових відносин, не виключає наявності в діях будь-якої особи ознак кримінально-караного діяння та події злочину, та не може обмежувати компетенцію органів досудового розслідування, як про те безпідставно зазначено слідчим.

Неповнота проведення досудового слідства є підставою для скасування рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, або про відмову у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, вважаю, що досудове розслідування проведено неповно, через що скаргу належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000749 від 22.07.2015 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22.07.2015 року про закриття кримінального провадження №0000749 від 22.02.2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1