Справа № 372/4301/15-к
Провадження 1-кс-368/16
ухвала
Іменем України
04 серпня 2016 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001059 від 18.12.2014 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, на обґрунтування якого слідчий зазначив, що 18.12.2014 року слідчим відділенням Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001059, на підставі заяви ОСОБА_4 , про те, що невідомі особи від імені її дядька ОСОБА_5 підробили заповіт на спадщину, в результаті неправомірних дій невстановлених осіб, ОСОБА_6 отримав у власність земельні ділянки з кадастровими номерами: :12:027:0039, :12:014:0013, загальною площею 2,70 га розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай). ОСОБА_4 , як спадкоємиця за законом, яка останні п`ять років до смерті дядька проживала з ним однією сім`єю, звернулася до нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, оформити спадщину ОСОБА_4 не змогла, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернувся також і ОСОБА_6 , який позиціонував себе племінником покійного ОСОБА_5 , в той час, коли був його сусідом. На підставі показів свідків та пояснень ОСОБА_4 є підстави вважати, що ОСОБА_6 впродовж останніх років життя ОСОБА_5 приносив йому спиртні напої, отримував пенсію останнього, яку витрачав на купівлю спиртного, чим ставив ОСОБА_5 у матеріальну та психологічну залежність від себе. Є підстави допускати, що під час спілкування з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стало відомо про власність ОСОБА_5 на пай. Одним із способів заволодіння паєм могло стати складання від імені ОСОБА_5 заповіту на ім`я ОСОБА_6 .

12.07.2016 року в межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 було подано цивільний позов про визнання заповітів від 26.05.2006 року, від 02.11.2006 року недійсними. Наразі склалася ситуація, що незважаючи на наявність кримінального провадження, в межах якого перевіряється факт про підробку заповіту від 02 листопада 2006 року, складеного на ім`я ОСОБА_6 , останній продовжує вчиняти дії щодо оформлення земельних ділянок на себе. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 може вільно розпоряджатися земельною ділянкою, яку ймовірно, успадкував на підставі підробленого заповіту, та те, що в межах кримінальної справи подано цивільний позов про визнання такого заповіту недійсним, є потреба в арешті земельної ділянки площею 0,53 га, кадастровий номер 3223 187700:12:014:0013 та земельної ділянки площею 2,17 га, кадастровий номер :12:027:0039, які розташовані в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, та належали ОСОБА_5 , для забезпечення цивільного позову, слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,53 га, кадастровий номер :12:014:0013 та земельну ділянку площею 2,17 га, кадастровий номер :12:027:0039, які розташовані в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів не проводилась.

Суд, заслухавши доводи слідчого, який просив задовольнити клопотання, приходить до наступного.

Частитною1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутній цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, натомість заявлений цивільний позов про визнання заповіту недійсним, який повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства, а не в межах даного кримінального провадження.

Згідно частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

З аналізу встановлених обставин та відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України, суд вважає, що клопотання суперечить положенням означених статей, а тому є не обґрунтованим, що є підставою для відмовити в задоволені клопотання, оскільки слідством до клопотання не додано документів, що підтверджують право власності осіб, які претендують на спірне майно, у матеріалах клопотання не зазначені підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт, а також відсутні відомості про особу, що визнана підозрюваною у вчиненні даного кримінального правопорушення та відомості щодо осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, за невідповідності клопотання вимогам ч.1 ст. 170 КПК України, та ненадання до клопотання доказів безальтернативності заходу забезпечення про який йдеться у клопотанні, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1