Справа № 301/1283/16-к
У Х В А Л А

09.09.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді ОСОБА_1 (доповідач), розглянув апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_2 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 15.07.2016 в кримінальному провадженні № 11-кп/777/536/16 про обвинувачення ОСОБА_3 , за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.
Затверджено угоду від 24.06.2016 про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 та прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ..
Визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України та призначено ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 366 України у вигляді 01 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями; за ч.2 ст.191 КК України у вигляді 02 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями, строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначено ОСОБА_3 02 (два) роки обмеження волі, з позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 01 (один) рік, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину.
Не погоджуючись із вироком суду, заступник прокурора області подав апеляційну скаргу на вказаний вирок, у якій просить вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 15.07.2016 року скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 направити до Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області для здійснення досудового розслідування.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, зокрема, вирок суду першої інстанції, та угоду про визнання винуватості, уважаю, що у відкритті провадження по апеляційній скарзі прокурора слід відмовити з таких підстав.
Так, відповідно до ч.4 ст.475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодекс угода не може бути укладена.
Згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме угода про визнання винуватості (а.к.п. 1-7) та вироку суду першої інстанції (а.к.п.31-33), підозрюваному ОСОБА_3 було узгоджене та призначене покарання:
- за ч.1 ст. 366 України у вигляді 01 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями;
- за ч.2 ст.191 КК України у вигляді 02 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями, строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначено ОСОБА_3 02 (два) роки обмеження волі, з позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 01 (один) рік, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового засідання, обвинуваченому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер висунутої підозри та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди. Вищевказане підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм фіксації судового засідання (а.к.п. 29-30).
Таким чином, з огляду на вищевикладене, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 погодився з угодую про визнання винуватості, інші учасники судового провадження не заперечували проти затвердження такої угоди, суд першої інстанції, керуючись положеннями діючого КПК України, затвердив указану угоду.
За змістом поданої апеляційної скарги, прокурор оскаржує вирок суду з підстав своєї незгоди із затвердженим судом згідно угоди покаранням за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України із застосування ст.75 цього Кодексу. Тобто вирок суду оскаржується з підстав, з яких не може бути оскаржений, а саме призначенням покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Суд першої інстанції, перевіряючи угоду на відповідність її вимогам кримінального закону, не звернув належної уваги на те, що її умови (зокрема, застосування ст.75 КК України при визначенні покарання за сукупністю злочинів), ще на етапі укладання не відповідали кримінальному закону, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.191 КК України згідно примітки ст. 45 цього Кодексу ( із змінами, внесеними згідно із Законом №198-УІІІ 12.02.2015) відноситься до корупційних злочинів, що позбавляє можливості при призначенні покарання застосувати ст. 75 цього Кодексу (із змінами, внесеними згідно із Законом №4652-УІ (4652-17) від 13.04.2012, №1698-УІІ від 14.10.2014).
Водночас, незважаючи на наявність таких порушень, наведене, з огляду на межі встановлені законом для оскарження прокурором вироку суду першої інстанції, постановленого на підставі угоди, не може слугувати підставою для оскарження судового рішення прокурором.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на , яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного, уважаю, що апеляційна скарга заступника прокурора області не підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 349, 393, 394, 399, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати прокурору, який подав апеляційну скаргу.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Суддя: