Справа № 466/3532/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/935/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд зазначив, що хоча засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання, однак він не став на шлях виправлення, в відсутність у нього стягнення та наявність одного заохочення є лише обов`язком засудженого, а не підставою для його безумовного умовно-дострокового звільнення.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити законну ухвалу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що покликання суду щодо обов`язку засудженого під час відбування покарання отримувати заохочення є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, це не є обов`язком засудженого, а його правом. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судовий розгляд був упередженим. Суд незаконно відмовив в задоволенні клопотання, оскільки вже пройшли відповідні строки до застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Зазначає, що він своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці, до навчання, наявністю заохочення, участю у суспільно-корисній праці щодо поліпшення житлово-побутових умов, відвідуванням заходів виховного та індивідуально-профілактичного характерів, здобуттям професійно-технічної освіти, довів своє виправлення. У вчиненому злочині щиро розкаюється, змінив своє ставлення до вчиненого. Зазначає, що сторона державного обвинувачення підтримували дане клопотання, однак суд безпідставно відмовив в задоволенні такого.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення. Проте такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах провадження.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, суд першої інстанції належним чином не дослідив усі обставини справи та дійшов необґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів клопотання початок строку покарання засудженому ОСОБА_8 рахується з 11 вересня 2014 року, кінець строку покарання 21 березня 2017 року; за час відбування покарання в місцях позбавлення волі, а саме: з 13 вересня 2014 року в Чернівецькому слідчому ізоляторі, засуджений ОСОБА_8 порушень вимог режиму утримання не допускав, адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався; по прибуттю в Личаківську виправну колонію (№ 30) працевлаштований не був у зв`язку з скорочення обсягів виробництва; за час відбування покарання у виправній колонії характеризується добре; один раз заохочувався адміністрацією колонії; порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; приймає участь у суспільно-корисній праці щодо поліпшення житлово-побутових умов; відвідує заходи виховного та індивідуально-профілактичного характерів; робить вірні висновки із свого кримінального минулого; відвідує бібліотеку та установи богослужіння; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія»; підвищує свій професійно-технічний рівень; навчається в Личаківському навчальному центрі (№ 30); здобуває спеціальність «Оператора комп`ютерного набору»; підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом колонії.

Засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом за вчинений ним злочин, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання, так як він не став на шлях виправлення є безпідставним та не обґрунтованим.

Станом на 20 жовтня 2016 року не відбута частина засудженим строку покарання складає 5 місяців 01 день.

За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року, якою відмовлено в клопотанні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання підлягає скасуванню, а засуджений умовно-достроковому звільненню з місць позбавлення волі на строк 5 місяців 01 день.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Спільне клопотання адміністрація Львівської виправної колонії (№ 30) управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області та голови спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року, у вигляді 05 місяців 01 день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4