Провадження № 11-кп/792/546/16
Справа № 688/788/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
оператора

відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001107 від 07 грудня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дальнєрєченськ Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого,-

-вироком Шепетівського міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, з призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шепетівського міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року, остаточно визначено ОСОБА_8 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_8 змінено з домашнього арешту на взяття під варту з зали суду.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 27 серпня 2015 року, зараховано в цей строк час його тримання під вартою з 07 грудня по 08 грудня 2014 року включно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково: ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8 986 грн. 40 коп. матеріальної та 50 000 грн. моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, 06 грудня 2014 року у вечірній час ОСОБА_8 відпочивав разом зі своїми знайомими, своєю дівчиною ОСОБА_12 та її подругою ОСОБА_13 у приміщенні магазину-павільйону „ ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 . До них приєднався потерпілий ОСОБА_10 , який протягом дня знаходився там же і вживав алкогольні напої. Близько 23-ї години в приміщенні магазину залишився обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_10 , продавець ОСОБА_14 та її чоловік ОСОБА_15 .

У подальшому ОСОБА_8 дістав з кишені своєї куртки розкладного ножа та почав хизуватись перед потерпілим ОСОБА_10 . Останній попросив передати йому ножа, однак ОСОБА_8 відмовив йому. У зв`язку з цим між ними раптово виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 , який знаходився навпроти потерпілого та тримав розкладного ножа у правій руці на рівні розташування його пахової ділянки, маючи за мету умисно заподіяти ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, умисно завдав один удар ножем потерпілому в праву пахову ділянку. ОСОБА_10 намагався припинити його протиправні дії та схопив лезо ножа кистю лівої руки, захищаючись від ОСОБА_8 .

У результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани пахової ділянки з ушкодженням правої стегнової вени та артерії, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що призвело до його смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-різаного поранення правої пахової ділянки з ушкодженням стегнової вени та артерії, що призвело до гострої крововтрати.

Також ОСОБА_10 було заподіяно три рани на долонних поверхнях другого, третього та четвертого пальців лівої кисті, два садна на тильній поверхні лівої кисті, чотири садна на тильній поверхні правої кисті, садно в крижовій ділянці, які мають ознаки тілесного ушкодження легкого ступеня і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити йому менш суворе покарання. Зазначає, що умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть, у нього не було. Вказує, що вони були друзями з дитинства і того вечора не мав з ним конфлікту та непорозумінь. Також стверджує, що він шульга і тримав ножа у лівій руці та не наносив удари потерпілому а навпаки намагався припинити дії останнього. Крім того, судом безпідставно не було взято до уваги його покази, що ОСОБА_10 порізав пальці руки під час метання ножа в стіл.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримання доводів поданої обвинуваченим апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується наявними доказами кримінального провадження які були належним чином дослідженні та оцінені судом та яким була дана вірна кримінально - правова кваліфікація.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_8 своєї вини в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило смерть останнього його винність у вчиненні цього злочину підтверджується сукупністю наявних доказів кримінального провадження.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що 06.12.2014 року близько 23 години ОСОБА_8 в магазині дістав розкладний ніж і почав його демонструвати. Свідок ОСОБА_15 взяв в руки ножа. В цей момент ОСОБА_10 , який був в нетверезому стані, попросив його дати ножа йому, але він відмовив і віддав ножа ОСОБА_8 , при цьому склавши ніж, нажав на фіксатор. Потім він вийшов на 20-30 секунд щоб закрити літній павільйон. Коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стояли один проти одного, їхні руки були зімкнені, потім вони зігнулися один до одного і відразу кров з`явилася, і через секунду ОСОБА_8 закричав: «Викликай швидку!».

При цьому ОСОБА_8 визнавав, що це він штирхнув ОСОБА_10 сказавши: «Боже, це я його штирхнув!».

Ці показання свідків очевидців злочину в судовому засіданні узгоджуються з їх показаннями під час слідчого експерименту (Т.1 а.к.п. 97 112, Т1 а.к.п. 63-80 ).

Зі слів свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_8 після нанесення ушкодження намагався запевнити ОСОБА_10 , що він сам себе поранив. При цьому ОСОБА_8 звертався до неї і просив, щоб вона говорила, що нічого не бачила і потерпілий прийшов в магазин пораненим, а його, ОСОБА_8 тут не було.

Така поведінка ОСОБА_8 стосовно того, що це не він наніс тілесне ушкодження потерпілому підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_16 яка в складі фельдшерської виїзної бригади прибула до місця виклику. Поряд з потерпілим був молодий чоловік, який повідомив що ОСОБА_10 погано і що він прийшов і жалівся на біль в животі. При цьому повідомив, що цього хлопця він знає «смутно», можливо він наштрикнувся на якусь арматуру.

Ці показання свідчать про намагання обвинуваченого після вчинення злочину скрити дійсні обставини умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ножем потерпілому і уникнути відповідальності за свої злочинні дії.

Та обставина, що ОСОБА_8 відразу після вчинення злочину викинув належний йому розкладний ніж в сніг, підтверджується даними протоколу огляду місця події від 07.12.2014 р. (Т.1 а.к.п. 33-34).

Згідно даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 20.02.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 , останній впізнав серед пред`явлених речей ніж, який бачив 06.12.2014 р. в руках у ОСОБА_8 під час вчинення злочину (Т.1 а.к.п. 84-85).

Об`єктивно вина ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 підтверджується даними судово - -медичної експертизи за №433 від 07.12.2014 26.12.2014 р.р.

Відповідно до якої при судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_10 , виявлені такі тілесні ушкодження:

а) рана пахової ділянки з ушкодженням правої стегнової вени артерії. Дане тілесне ушкодження виникло від одноразової дії гострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, могло виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвело до смерті;

б) три рани на долонних поверхнях другого, третього та четвертого пальців лівої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли від дії гострого ріжучого предмета, яким могло бути лезо клинка ножа, незадовго до настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини, і в причинному зв`язку із настанням смерті не знаходяться;

в) два садна на тильній поверхні лівої кисті, чотири садна на тильній поверхні правої кисті, садно в крижовій ділянці. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів або при удари об такі незадовго до настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-різаного поранення правої пахової ділянки з ушкодженням стегнової вени та артерії, що призвело до гострої крововтрати. Враховуючи характер поранення правої пахової ділянки з ушкодженнями великих судин (стегнової та артерії), яке супроводжувалось швидкою та масивною крововтратою, вважає, що при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_10 врятувати життя було б малоймовірно. При судово-токсилогічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові -3,9 ‰ (проміле) в сечі 4,46 ‰; дана концентрація етилового алкоголю в крові може відповідати ступеню «тяжке отруєння» по відношенню до живої людини (Т.1 а.к.п.151-153).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив дані зазначеної вище експертизи за № 433 від 07.12.2014 -26.12.2014 року, та додатковий висновок за № 149 від 01.07.2015 року-02.07.2015 року, відповідно до якого перед нанесенням ножового поранення потерпілому ОСОБА_10 найбільш вірогідним є розташування один навпроти одного потерпілого та обвинуваченого в момент спричинення рани правої пахової ділянки потерпілому; враховуючи напрямок ранового каналу та характер самої рани правої пахової ділянки трупа ОСОБА_10 травмуючий предмет рухався з достатньою для утворення силою в напрямку спереду назад, дещо зверху вниз, незначно зліва направо по відношенню до тіла потерпілого. Крім того, тілесні ушкодження у вигляді трьох ран на долонних поверхнях другого, третього та четвертого пальців лівої кисті потерпілого могли бути утвореними в результаті стримування потерпілим ножа, який в цей час знаходився у обвинуваченого. Тілесне ушкодження у вигляді рани правої пахової ділянки з ушкодженням правої стегнової вени та артерії потерпілого могло бути утвореним в результаті удару ножем з боку обвинуваченого як правою, так і лівою рукою; поранення правої пахової ділянки з ушкодженням стегнової вени та артерії знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. (Т.3 а.к.п. 249-252).

Суд оцінивши дані висновку суд мед експерта та його пояснення в судовому засіданні взяв їх до уваги і поклав в основу обвинувального вироку.

Щодо висновків експерта про те, що чи могли виникнути тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_18 при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, проведеного 20.04.2015 року, про можливість потерпілим завдати собі тілесне ушкодження, відбираючи ніж у обвинуваченого ОСОБА_8 та про те чи могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді трьох ран на долонних поверхнях другого, третього та четвертого пальців лівої кисті в результаті сковзання руки потерпілого з ручки ножа при ударі ножем в кришку стола, то суд не взяв їх до уваги, оскільки вони спростовуються сукупністю вищенаведених доказів кримінального провадження.

Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 . ОСОБА_13 порізів рук у ОСОБА_10 , під час перебування в магазині, не бачили. Про це заявив лише один свідок ОСОБА_20 , про допит якого сторона захисту заявила клопотання лише під час судового провадження. Останній повідомив, що потерпілий, перебуваючи в літньому павільйоні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наніс ножем собі пошкодження по пальцях рук, разом з тим, скільки було пошкоджень та на яких пальцях чи долонях точно не пам`ятає. Суд критично віднісся до його показань, оскільки свідок є знайомим обвинуваченого, що разом з наведеною непослідовністю його показань викликає сумнів в їх правдивості.

Суд дослідивши наявні докази у кримінальному провадженні дав їм вірну кримінально правову оцінку за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого .

Злочин передбачений ч.2 ст. 121 КК України може бути вчинений з будь яким видом умислу, що не впливає на кваліфікацію вчиненого діяння.

Залежно від спрямованості і ступення конкретизацій бажаних наслідків умисел розмежовується на визначений (конкретизований) і невизначений (неконкретизований).

Для невизначеного умислу характерним є те, що при передбаченні можливості настання наслідків відсутня їх індивідуальна визначеність. У особи немає чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків.

Наносячи удар ножем у пах потерпілому який знаходився в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 передбачав спричинення будь якого за ступенем тяжкості тілесного ушкодження потерпілому і свідомо допускав його настання, проте не бажав настання смерті потерпілого.

Поведінка обвинуваченого після заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, а саме намагання зупинити кровотечу, прохання викликати швидку допомогу свідчить не про відсутність у ОСОБА_8 невизначеного умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, а про бажання запобігти наслідкам своїх дій, тобто зменшити вірогідність настання смерті потерпілого, яка настала від гострої крововтрати.

Зазначені обставини спростовують доводи обвинуваченого про вчинення ним злочину з необережності, оскільки фактичні обставини справи в їх сукупності свідчать що ОСОБА_8 спричинивши ножем поранення потерпілому у пах діяв з умисною формою вини. Наявність невизначеного при вчиненні злочину(неконкретизованого) умислу обвинуваченого не звільняє його від відповідальності за ч.2 ст. 121 КК України за вчинене.

Судом призначено обвинуваченому мінімальне покарання передбачене санкцією частини статті за якою він визнаний винним. Як вбачається з вироку, суд врахував що злочин вчинений ОСОБА_8 під час іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Шепетівського міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року за обвинуваченням за ч.1 ст.121 КК України і обґрунтовано призначив покарання із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів і відповідає загальним засадам передбаченим ст. 65 КК України.

Підстав для зміни вироку і пом`якшення покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 07 грудня по 08 грудня 2014 року, з 27 серпня 2015 по 10 листопада 2015 року та з 14 червня 2016 року до 8 серпня 2016 року, включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2