Слідчий в поданому клопотанні просив слідчого суддю накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Слідчим суддею встановлено, що 21.08.2016 до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що: 16.08.2016, гр. ОСОБА_5 , незаконно, шляхом підробки правоустановчих документів на квартиру, а саме на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , заволодів правами на неї.
Згідно свідоцтва про право власності від 15.01.2014 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Досудовим розслідуванням одночасно встановлено що, новим власником зазначеної квартири квартиру АДРЕСА_1 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності № 66097012 від 17.08.2016 є ОСОБА_5 .
Будучи допитаною в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, вказала, що будь-які договори купівлі продажу або ж доручення (довіреності) після оформлення свідоцтва про право власності від 15.01.2014 року на квартиру АДРЕСА_1 вона ні з ким не укладала, в тому числі він не оформлювала та не продавала квартиру ОСОБА_5 або іншим особам.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 невістка ОСОБА_6 , вказала, що 17.08.2016, невстановлені особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ввірвалися до квартири АДРЕСА_4 , та надали документи, що ніби то вони є новими власниками даної квартири, та щоб всі хто знаходяться на даний момент в квартирі збирали речі та йшли з неї.
Згідно інформаційної довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що згідно номеру запису про право власності: 15928583 від 16.08.2016 о 12:35 годин приватним нотаріусом ОСОБА_8 , було оформлено договір купівлі-продажу серії №2024 від 16.08.2016, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була продана невстановленій особі ОСОБА_5 .
Слідчий в поданому клопотанні зазначав, що в ході досудового слідства є достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, що згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, в зв`язку з чим просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Зважаючи на викладене вище, з ураховуючи вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1