У Х В А Л А
іменем України
Справа № 285/646/16-к
провадження № 1-кс/0285/196/16

14 березня 2016 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого…..……………. ОСОБА_3

прокурора…………………….. ОСОБА_4

підозрюваного……………….. ОСОБА_5

захисника……………………. ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понорниця Коропського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, який не працює, одруженого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 14.03.2016 року звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. до 06 год.

Із клопотання слідує, що 25.02.2016 року близько 12 год. ОСОБА_5 погодився перевозити до місця скоєння злочину та у зворотному напрямку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще двох невстановлених осіб для скоєння таємного викрадення чужого майна з будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_3 . Керуючи автомобілем марки «Chery SQR 7130S21», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 привіз вказаних осіб з м. Києва до будинку ОСОБА_9 , звідки було викрадено грошові кошти на суму 70 000 грн. та мобільні телефони марки «Microsoft Lumia», «Nokia 225». Після того, як злочин було завершено, ОСОБА_5 привіз усіх вищевказаних осіб разом з викраденим майном до м. Києва, отримавши за надані ним послуги частину викрадених грошей в сумі 11 000 грн.
Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та пояснили, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 застосовано бути не може. Прокурор пояснив, що житло за адресою в с. Рожни Броварського району Київської області, де ОСОБА_5 повинен відбувати домашній арешт, в клопотанні зазначено зі слів самого підозрюваного.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просили застосувати більш м`який особисте зобов`язання, при цьому свою причетність до скоєння інкримінованого йому діяння ОСОБА_5 заперечив.

Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000302 від 26.02.2016 року.

02.03.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України.

Підстави, зазначені у клопотанні слідчого щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не є достатньо обґрунтованими.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вважаю, що сукупність матеріалів судової справи, надані суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, не є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу і викликає в слідчого судді сумнів щодо їх достатності.

Стороною обвинувачення необґрунтовано потреби досудового розслідування для такого втручання у права і свободи особи, як домашній арешт.

Згідно з положеннями п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Твердження сторони обвинувачення в судовому засіданні про те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може впливати на інших свідків, ґрунтуються на припущеннях. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про спроби ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 має реєстрацію, одружений, має батьків та меншого брата, що вказує на рівень його тісних соціальних зв`язків; раніше не судимий; в судовому засіданні повідомив, що від суду та слідства не переховувався і такого наміру не має та не мав.

Прокурор в судовому засіданні не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, стороною обвинувачення не було надано суду допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно винаймає житло за адресою АДРЕСА_1 та проживатиме в ньому ще принаймні 2 місяці. З наданої копії договору найму житлового приміщення, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 від 01.02.2016 року, не вбачається про яке саме житло йдеться в ньому мова. Крім того, суду не було надано його оригіналу, а копія є неналежної якості. Застосовування до особи, яка підозрюється у скоєнні злочину, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою, вказаною самим підозрюваним, виходячи лише з його показів, на думку суду є неприпустимим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , немає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1