печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 30.11.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836 від 14.08.2014 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні прокурора м. Києва ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 30.11.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836 від 14.08.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні прокурора м. Києва ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Зокрема, вказує, що всупереч вимогам ст.ст. 9, 25 КПК України, в ході досудового розслідування не допитано заявника ОСОБА_3 та колишнього прокурора м. Києва ОСОБА_5 , не витребувано належних документів та не вчинено інших перевірочних дій.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги скарги.

Зацікавлена особа слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився неодноразово. Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 в обґрунтування доводів та вимог скарги, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

З матеріалів справи слідує, що під час досудового розслідування було допитано заявника, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , працівників слідчого відділу та відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які протягом 2014 року проводили розгляд великої кількості заяв ОСОБА_3 , показанням яким в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку, як окремо, так і в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне, а твердження заявника, що в ході досудового розслідування не було допитано його та прокурора ОСОБА_5 не відповідає дійсності. До того ж доводи скарги ОСОБА_3 про неповноту та однобічності досудового розслідування зводяться до загальних формулювань і не містять переліку процесуальних дій, які б належало здійснити в ході досудового розслідування.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті що проведені у справі.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Стаття 364 КК України, за якою закрито кримінальне провадження, встановлює кримінальну відповідальність за Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Стаття 382 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, хоча може полягати в навмисному прояві бездіяльності, не вжиті усіх передбачених заходів, направлених на виконання судового рішення, за наявності об`єктивної можливості виконати судове рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000836, допитаний заявник ОСОБА_3 підтвердив свої доводи, викладені у заявах про вчинення злочинів та зазначив, що наявність в діях прокурора м. Києва ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, він вбачає лише у зв`язку із невнесенням за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення, на його думку, працівниками прокуратури м. Києва кримінальних правопорушень. У результаті невнесення таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_5 , тим самим, перешкоджав виконанню судових рішень та вчинив злочин, передбачений ст. 382 КК України.

При цьому, під час допиту ОСОБА_3 не надавав обґрунтування своєї позиції щодо наявності в діях прокурора м. Києва ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень, не наводив фактичних обставин, які б давали змогу кваліфікувати дії прокурора м. Києва ОСОБА_5 як злочин, а обмежився лише зазначенням кваліфікуючих ознак злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, які, на його думку, вчинив ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_13 на підтвердження своїх доводів, щодо невиконання ухвал суду, не пояснив, які саме ухвали Печерського районного суду м. Києва не було виконано прокурором м. Києва ОСОБА_5 , не надав слідству копії таких ухвал, обмежившись лише зазначенням дати винесення ухвали без повідомлення її суті, прийнятого судом рішення та обставин, які підлягали виконанню, а також підтверджень їх надходження до прокуратури м. Києва.

Під час допиту ОСОБА_3 повідомив про заподіяння йому діями прокурора м. Києва ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди, але надати обґрунтування шкоди відмовився.

Допитаний з вказаних обставин прокурор м. Києва ОСОБА_5 показав, що на посаді прокурора м. Києва перебував з 25.06.2014. Згідно з розподілом обов`язків між керівниками прокуратури м. Києва, до роботи з приймання та організації розгляду звернень громадян, він не має ніякого відношення. У зв`язку з цим, заяви ОСОБА_3 не отримував, їх розгляд не організовував та не контролював.

Допитані як свідки прокурори відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повідомили, що протягом 2014 року до відділу як на особистому прийомі, так і через скриньку з приймання звернень громадян надходили численні заяви ОСОБА_3 (у тому числі і ті, що досліджуються органом досудового розслідування), які розмічались та спрямовувались ними безпосередньо до слідчого відділу та відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва для розгляду по суті.

Допитані працівники слідчого відділу та відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , пояснили, що протягом 2014 року проводили розгляд по суті заяв ОСОБА_3 від 24.06.2014 № 493-ЗП, № 494-ЗП, № 495-ЗП, № 496-ЗП; від 11.06.2014 № 442-ЗП; від 08.07.2014 № 18801-14, від 07.08.2014 № 708-ЗП; від 01.09.2014 № 4280-П; від 05.08.2014 № 695-ЗП, № 696-ЗП, № 697-ЗП, № 698-ЗП; від 21.05.2014 № 380-ЗП № 381-ЗП, № 382-ЗП; від 07.08.2014 № 176632 (№ 42). За результатами розгляду заяв встановлено, що вони не містили відомостей про скоєння злочинів, у зв`язку з чим ОСОБА_3 надавались відповіді про відсутність у заявах об`єктивних даних, необхідних для внесення до ЄРДР.

Згідно з розподілом обов`язків між керівниками прокуратури міста Києва, прокурор м. Києва ОСОБА_5 відповідає за загальну організацію роботи та питання роботи колегії, організаційно-контрольного відділу, організації роботи з питань внутрішньої безпеки, відділу роботи з кадрами та інше, які не пов`язані із прийманням, розглядом звернень громадян, та контролем за результатом їх розгляду.

Оглядом наглядових проваджень за зверненнями ОСОБА_3 від 24.06.2014 № 493-ЗП, № 494-ЗП, № 495-ЗП, № 496-ЗП; від 11.06.2014 № 442-ЗП; від 07.08.2014 № 708-ЗП; від 08.07.2014 заяву № 18801-14, від 01.09.2014 № 4280-П; від 05.08.2014 № 2847-П, від 05.08.2014 № 695-ЗП, № 696-ЗП, № 697-ЗП, № 698-ЗП; від 21.05.2014 № 380-ЗП, № 381-ЗП, № 382-ЗП; від 07.08.2014 № 176632 (№ 42) встановлено, що вони до виконавців надходили безпосередньо із відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури м. Києва. Будь-які резолюції прокурора м. Києва щодо розгляду цих заяв, відсутні, що у свою чергу також підтверджує твердження ОСОБА_5 про те, що він не мав жодного відношення до розгляду заяв ОСОБА_3 та про їх надходження до прокуратури м. Києва йому не було відомо.

Окрім того, на виконання вказівок, викладених в ухвалі апеляційного суду м. Києва від 25.05.2015, органом досудового розслідування з прокуратури м. Києва було отримано відомості щодо виконання ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, на які посилався заявник в своїх повідомленнях про вчинення злочинів. За вказаними повідомлення розпочато досудове розслідування в кримінальних провадженнях, які об`єднані в одне під реєстраційним номером 0000612.

Зважаючи на викладене, за відсутності будь-яких даних про те, що прокурор ОСОБА_5 шляхом зловживання владою або службовим становищем вчиняв дії по перешкоджанню виконанню судових рішень у справах за заявами ОСОБА_3 , що б тим більше потягло за собою спричинення останньому істотної шкоди, слідчий суддя погоджується з висновком органу досудового розслідування про відсутність в діях прокурора м. Києва ОСОБА_5 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 382 КК України, а відтак відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 30.11.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836 від 14.08.2014 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 382 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні прокурора м. Києва ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1