Провадження № 1-кп/520/160/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2016 року Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження внесене до ЄРДР № за №0000446 від 22.01.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вищою освітою, працював державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_11 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, будучи у довірчих відносинах з 2003 року з ОСОБА_14 , якому на підставі акту на право приватної власності серії І-ОД № 026669, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 477 від 23.10.1996 р., належала земельна ділянка площею 0,0600 га, що розташована на території АДРЕСА_2 та його рідною сестрою ОСОБА_9 , якій ОСОБА_14 30.03.1999 відповідно до Договору дарування земельної ділянки серії АВА № 840278, подарував вказану земельну за вищевказаною адресою, вмовивши ОСОБА_9 оформити усі необхідні правовстановлюючі документи на земельну ділянку та будинок, розташованих по АДРЕСА_2 з метою можливості продажу зазначеного майна та здійснив наступні дії.

17.07.2003 року обвинувачений ОСОБА_11 , не маючи на те відповідних повноважень, керуючись метою допомоги ОСОБА_9 у оформленні правовстановлюючих документів на майно, а так само поглиблення довіри до себе з боку ОСОБА_9 , звернувся до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та підписав від імені ОСОБА_9 замовлення № 6891.021 про виготовлення довідки про готовність до експлуатації вказаного вище житлового будинку, уклавши та підписавши від її імені договір на здійснення послуг, в результаті чого 27.11.2003 року рішенням виконкому Одеської міської ради № 628 затверджено акт міської міжвідомчої комісії від 16.10.2003 року про прийняття в експлуатацію споруд, прийнято в експлуатацію жилий будинок з підвалом та мансардою літ. «А», жилою площею 160,4 кв.м., загальною площею 455,4 кв.м., гараж літ. «Б», альтанки літ. «В, Д», душ-вбиральню літ. «Г», навіс літ. «Е», басейн літ. «ІІ» за адресою: АДРЕСА_2 , - на ім`я ОСОБА_9 22.11.2004 року на підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , яке остання не отримувала, про що свідчить відсутність підпису останньої у відповідних звітних документах.

В подальшому, 07.12.2005 року, у обвинуваченого ОСОБА_11 , який будучи достеменно обізнаним про те, що документи на нерухоме майно потерпілої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , фактично готові, він має довіру останньої, а брат ОСОБА_9 - ОСОБА_14 перебуває у місцях позбавлення волі, а отже не зможе будь яким чином йому завадити, виник корисливий умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, переконав потерпілу ОСОБА_9 видати на його ім`я довіреність на право розпорядження належним їй майном (крім дарування) та на право представництва її інтересів у суді (довіреність серії ВСЕ №888007 від 07.12.2005 року).

Отримавши право розпорядження належним ОСОБА_9 майном (крім дарування) та на право представництва її інтересів у суді, у обвинуваченого ОСОБА_11 із корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , під приводом купівлі-продажу земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір, 17.12.2005 року, перебуваючи в місті Одесі, обвинувачений ОСОБА_11 , діючи умисно від імені ОСОБА_9 , керуючись корисливими мотивом та переслідуючи мету особистого збагачення, уклав з ОСОБА_15 , в простій письмовій формі попередній договір відчуження належного ОСОБА_9 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_2 , вартістю у сумі 80 000 доларів США та згідно письмової розписки складеної 17.12.2005 року ОСОБА_15 в якості авансу за продані житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями та земельну ділянку, розташованих в АДРЕСА_2 передав ОСОБА_11 , а останній отримав, 30 000 доларів США, що на той період часу, згідно курсу Національного банку України, який станом на 17.12.2005 року перебував на рівні 505 гривень до 100 доларів США, склало 151 500 гривень,якими обвинувачений ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння грошовими коштами, під приводом купівлі-продажу земельної ділянки та будинку, розташованих в АДРЕСА_2 , належних ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Одесі, 11.09.2006 року, обвинувачений ОСОБА_11 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, що на той період часу, згідно курсу Національного банку України, який станом на 11.09.2006 перебував на рівні 505 гривень до 100 доларів США, склало 252 500 гривень, для ОСОБА_9 в якості сплати по договору купівлі-продажу за земельну ділянку та будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. З метою надання правочину вигляду законності, будучи представником ОСОБА_9 , та діючи всупереч інтересам довірителя, 11.09.2006 року, перебуваючи в приміщенні Київського районного суду міста Одеси, в рамках розгляду позову ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу зазначеного майна дійсним, визнання права власності на це майно, поданого до Київського районного суду м. Одеси, надав розписку про отримання ним зазначеної суми грошових коштів.

Також в рамках того ж судового процесу обвинувачений ОСОБА_11 надав до суду підроблену розписку від імені ОСОБА_9 , датовану 18.12.2005 року про те, що остання нібито отримала від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США в якості авансу за продаж ОСОБА_15 належних їй земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі зазначених письмових розписок, Київським районним судом м. Одеси, 11.09.2006 року задоволено позов ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності за ОСОБА_15 .

Після завершення відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_11 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивом та переслідуючи мету особистого збагачення, жодних грошових коштів ОСОБА_9 не передав, заволодівши грошовими коштами належними ОСОБА_9 на загальну суму 80 000 доларів США, що на той період часу, згідно курсу Національного банку України, який станом на 17.12.2005 року та 11.09.2006 року перебував на рівні 505 гривень до 100 доларів США, складало 404 000 гривень, тим самим завдавши збиток останній на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 , 17.12.2005 року та 11.09.2006 року, в невстановлений час, знаходячись в місті Одесі, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_9 , під приводом купівлі-продажу земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_2 , заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 80 000 доларів США, що на той період часу, згідно курсу Національного банку України, який станом на 17.12.2005 року та 11.09.2006 року перебував на рівні 505 гривень до 100 доларів США, складало 404 000 гривень, тобто грошовими коштами в сумі, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі, спричинивши останній збиток на вказану суму.

Своїми навмисними діями обвинувачений ОСОБА_11 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах встановлених у судовому засіданні. Він, обвинувачений, був знайомій з потерпілою та її братом ОСОБА_14 протягом тривалого часу, допомогав їм фінансово, коли останього позбавили волі, витрачав свої кошти на допомогу у вирішенні різних питань щодо ОСОБА_14 . В звязку з наведеним, він вирішив заволодіти грошима від продажу будинка, який на той момент належив потерпілій за адресою: АДРЕСА_2 , вважаючи це платою за його послуги ОСОБА_14 та потерпілій. В своєному щіро кається, просить суд не позбавляти його волі, бо він має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, позитивно характерізується. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до нього на суму 80 тисяч доларів США визнає, та обіцяє відшкодувати.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість доведена доказами, які містяться у кримінальному провадженні, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_9 , про те, що у 2001 році вона переїхала на постійне місце мешкання до м. Одеси, та стала проживати у квартирі АДРЕСА_3 році їй брат ОСОБА_14 подарував земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , на якій був побудований будинок, в якому проживав її брат, ОСОБА_14 зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_16 . На будинок в неї був договір дарування. Вона періодично перебувала в будинку брата, де познайомилася з обвинуваченим ОСОБА_11 , який часто знаходився в будинку брата та був його хорошим знайомим. В 2003 році її брата затримали правоохоронні органи, після чого вона деякий час проживала в будинку брата, в якому постійно проживав ОСОБА_15 , до якого часто приходив ОСОБА_11 . В 2005 році вона переїхала на АДРЕСА_4 . Згодом від ОСОБА_11 та ОСОБА_15 дізналася, що відносно неї порушено кримінальну справу. Поступово ОСОБА_15 з ОСОБА_11 здійснювали тиск на неї, щоб вона оформила доручення на управління будинком на ОСОБА_11 , для здачі будинку в оренду. В грудні 2009 року обвинувачений ОСОБА_11 привіз її до нотаріуса для написання генерального доручення на будинок. Вона підписала генеральну довіреність, але була впевнена, що це необхідно для здачі будинку в оренду, бо її в цьому завірив обвинувачений, який сказав, що це він робить на прохання її брата, який був позбавлений волі, щоб її матеріально допомагати. Ніяких коштів за здачу в оренду зазначеного будинку вона ніколи не отримувала. Коли вона зрозуміла, що її обманювали, в вересні 2006 року, відмінила доручення. Після відміни генерального доручення, в її адресу почали надходити численні погрози з боку обвинуваченого, який її шантажував. Згодом їй стало відомо, що будинок перейшов у власність ОСОБА_15 по рішенню суду, який він придбав за 80 000 доларів США. Вона нікому не давала доручення продавати зазначений будинок і не знала, що будинок продано. Дане рішення було оскаржене. Власником земельної ділянки та будинку була вона, але документи на будинок знаходилися після затримання правоохоронними органами брата, у ОСОБА_11 з ОСОБА_15 , через те що їм ОСОБА_14 довіряв. Потім їй стало відомо, що від її імені до суду при вирішенні питання щодо зазначеного будинку було надано розписку від її імені, що вона отримала відповідні кошти, але вона, потерпіла, ніяких розписок не писала та коштів не отримувала.

Просить стягнути з ОСОБА_11 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 80 000 доларів США з переведенням іноземної валюти за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.;

-показами свідка ОСОБА_14 про те, що з обвинуваченим ОСОБА_11 він знайомий близько 20 років, відносини у них були дружні. ОСОБА_15 , через напруженні стосунки в сім`ї, проживав у нього в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В 1999 році у нього було бажання виїхати з країни в зв`язку з чим частину майна, в тому числі будинок, передав по договору дарування своїй сестрі ОСОБА_9 . З країни він не виїхав, а документи на будинок за зазначеною адресою так і залишилися не переоформленні. 7 листопада 2003 року його заарештували, на той час в будинку, розташованому за вказаною адресою, залишився проживати ОСОБА_15 і особа, яка вела господарство в будинку. Всі документи на майно в тому числі договір дарування знаходилися у ОСОБА_15 , доступ до них мав також ОСОБА_11 , який був у дружних відносинах з ОСОБА_15 . Наприкінці 2005 на початку 2006 року він отримав позов від сестри ОСОБА_9 про зняття арешту в зв`язку з тим, що вона являється власником будинку. Ним було подано заперечення на позов, але на суть справи це не вплинуло. В зв`язку з цим він написав заяву про порушення кримінальної справи за фактом неправомірного зняття дома з арешту та подальшого продажу будинку. Ніякої згоди на продаж будинку він не давав, документів також ніяких не підписував. Ні він ні ОСОБА_9 грошей за проданий будинок не отримували. Коли він вийшов з в`язниці, то дізнався, що його майном заволоділи шахрайським шляхом. Потім на ОСОБА_9 було відкрито кримінальну справу, близько 2 місяців вона перебувала в СІЗО. Після виходу ОСОБА_9 перебувала в подавленому стані, саме в цей момент ОСОБА_11 шляхом обману та під тиском на неї вговорив сестру написати на нього генеральну довіреність на розпорядження зазначеним будинком під приводом здачі його в оренду, але продав будинок. Після того, як сестра дізналася про продаж будинку, вона відмінила довіреність. ОСОБА_11 подав до суду позов про визнання договору про продаж будинку дійсним. По даному договору, за матеріалами справи, була прийнята мирова угода, в зв`язку з чим договір був визнаний дійсним. Після цього будинок був перепроданий іншим особам. ОСОБА_11 продав будинок та протягом декількох років за будинок проходять судові розгляди;

-показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона була цивільною дружиною ОСОБА_14 з 1997 року та проживали за адресою: АДРЕСА_2 . В цьому ж будинку вона познайомилася з ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які були друзями ОСОБА_14 . ОСОБА_15 на той час проживав в будинку разом з ними, так як у нього були труднощі в сім`ї. Відносини, до арешту ОСОБА_14 , з ОСОБА_15 були дружні та довірчі. Після арешту ОСОБА_14 в 2003 році було арештовано все його майно і вона переїхала до своїх батьків. В будинку залишився проживати ОСОБА_15 . ОСОБА_11 часто проїжджав до них у гості. Згодом вона дізналася від ріелтора, що будинок продається та зв`язалася з ОСОБА_11 , бо хотіла з`ясувати питання з приводу продажу будинку, через що у них виникали суперечки та конфлікти. Зв`язатися з ОСОБА_9 у неї не було можливості, щоб її повідомити, що будинок продається. Кому проданий зазначений будинок вона не знає;

- показами свідка ОСОБА_17 який пояснив, що він знає ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . З останнім раніше працював. В 2003 році у будинку ОСОБА_14 , що розташований за адресою : АДРЕСА_2 часто бачив ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_14 не було в будинку, там часто знаходився ОСОБА_11 , а ОСОБА_15 проживав у зазначеному будинку. Він бачив як ОСОБА_15 і ОСОБА_11 обмінювалися між собою документам. В папці були листи завірені печаттю, але які саме не знає. Крім того, ОСОБА_11 з ОСОБА_15 просили перегнати автомобіль «Мерседес», який належав ОСОБА_14 в гараж на територію будинку ОСОБА_11 , як йому повідомили це на прохання ОСОБА_14 . Після того як ОСОБА_14 арештували і відбувся опис майна будинку по АДРЕСА_2 з ним, свідком ОСОБА_17 , перестали спілкуватися і пускати на територію будинку;

-показами свідка ОСОБА_18 який пояснив, що він знає обвинуваченого і у них добрі відносини. Восени 2006 року до нього додому прийшла ОСОБА_9 і попросила пожити у нього пару днів. Вона прожила десь 2 чи 3 дні, а потім він переселив її до знайомої, через те що їй погрожували. ОСОБА_9 попросила поїхати з нею до нотаріуса, щоб скасовувати довіреність. У його знайомої ОСОБА_9 переховувалася близько 6 місяців. Зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що були суперечки стосовно майна, що хтось не виконав свої обов`язки та обманув її, замість здачі в оренду будинку, його продали;

-показами свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він знає обвинуваченого. З 1995 року будував будинок за адресою АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_14 . В 2000 році будинок був добудований. Приблизно з 1999 року в будинку почав проживати ОСОБА_15 . Десь в 2003 році до нього подзвонив ОСОБА_15 та запропонував зустрітися з приводу оформлення будинку. На роботу до нього прийшли ОСОБА_15 з ОСОБА_11 , та просили від імені ОСОБА_14 переоформити будинок на ОСОБА_9 - сестру ОСОБА_14 , бо у неї був договір дарування на будинок. Так як оформленням документів він не займається, то познайомив їх з приятелем ОСОБА_20 , який допомагав їм оформити будинок. При зустрічі він бачив папку з документами на будинок, йому повідомили, що ОСОБА_14 знаходиться під вартою і потрібно було переоформити будинок, щоб його не конфіскували. Від знайомого йому стало відомо, що будинок продали приблизно в 2003 році без власника;

-показами експерта ОСОБА_21 , який пояснив, що він склав висновок №207 від 02.07.2015 року по даній справі відносно рукописного тексту від імені ОСОБА_9 . Для проведення зазначеної експертизи йому було надано необхідна для її проведення кількість зразків почерку для ввідповідного висновку. Не пам`ятає кількості зразків підписів, які надавалися для проведення експертизи. В методиці не вказана точна кількість зразків, які необхідні для проведення експертного дослідження. Підтверджує, що наданої для експертного висновку кількість зразків було достатньо, щоб він зробив висновок №27 від 02.07.2015 року, згідно якого рукописний текст в розписці від 18.12.2005 року про отримання ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_11 , виконана ОСОБА_11 ,

-витягом з ЄРДР №0000446 від 22.01.2013 року;

-ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2014 року про тимчасвий доступ до інформації яка, містить охоронювану законом таємницю;

-копіями документів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості домоволодіння АДРЕСА_2 ;

-висновком експерта №219 від 15.07.2015 року з фототаблицею, згідно якого рукописний текст і підпис в замовленні № 6892,021 КП «ОМБТІ та РОН» на виготовлення довідки про будівельну готовність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виконаний ОСОБА_11 ; Рукописний текст в графі «ПІБ замовника, найменування організації» підпис в графі «замовник» договору на надання послуг за договірною ціною від 17.07.2003 року, виконаний ОСОБА_11 . Рукописний текст в графах замовлення №1723501.0601 КП «ОМБТІ та РОН » на видачу виписки з реєстру на відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виконаний ОСОБА_11 . Рукописний текст в графі «ПІБ замовника, найменування організації» та в графі «замовник» договору на надання послуг за договірною ціною від 24.03.2006 року, виконаний ОСОБА_11 ;

-копією довіреності від 07.12.2005 року згідно якої ОСОБА_9 уповноважує ОСОБА_11 розпоряджатися належним їй домоволодінням АДРЕСА_2 ;

-копією висновку експерта №93/К від 24.03.2006 року про ринкову вартість земельної ділянки, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0,0600 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 становить 992 922 грн.

- заявами ОСОБА_9 про скасування довіреності виданої від її імені на ім`я ОСОБА_11 , посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 07.12.2005 року за реєстром №4361;

-інформацією про курс валют на момент 16.12.2005 рік та 11.09.2006 рік, з якого вбачається що 100 доларів США еквівалентно 505 грн.;

-копією цивільної справи №2-1455/112 за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі продажу домоволодіння та земельної ділянки дійсним;

-заявою ОСОБА_11 від 01.11.2013 року, з якого вбачається, що останній щиросердечно кається в тому, що надав до суду Київського району м. Одеси підроблену розписку датовану 18.12.2005 року від імені ОСОБА_9 про отримання нею 30 000 доларів США у якості авансу за продаж ОСОБА_15 належного їй будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ;

-інформацією з Держземагенства України від 22.05.2014 року з якого вбачається, що гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_15 самостійно отримували державні акти на земельну ділянку;

-висновком судово-почеркознавчої експертизи №5406/02 з додатками, з якої вбачається, що підпис від імені ОСОБА_9 у «Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів» про отримання ОСОБА_9 27.12.2005 року державного акту серії ЯБ №296585, реєстр. №5 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розміщений на аркуші 56 вказаної книги, запис 3605, у рядку таблиці «підпис», під рукописним записом « ОСОБА_9 », виконаний не самою ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням її підписам.

Оскільки на експертизу були надані умовно вільні зразки підписів ОСОБА_11 у дуже обмеженому обсязі (лише один документ від 05.08.2013 року), що не дозволяє в певній мірі простежити всі варіанти ознак його підписного почерку. Експерт повідомив про неможливість надання висновку з питання, чи виконано підпис від імені ОСОБА_9 в графі 18 «Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примирників державних актів» про отримання ОСОБА_9 27.12.2005 року державного акту серії ЯБ № 96585, реєстр №5 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власноруч ОСОБА_11 ;

- оригіналом розписки від імені ОСОБА_9 , з якої вбачається, що остання отримала від ОСОБА_11 30 000 доларів США в якості авансу за продаж ОСОБА_15 належних їй будинку та земельної ділянці;

-постановою про визнання речовим доказом від 20.07.2015 року зазначеної розписки;

-висновком спеціаліста №171 від 18.10.2010 року з якого вбачається, що рукописний текст копії розписки, починається словами: «…. АДРЕСА_2 18.12.2005 р. підпис ОСОБА_9 », є відображенням почерку виконаного не ОСОБА_9 , а іншою особою. Вирішити питання, виконаний чи підпис від імені ОСОБА_9 відображення котрої є на копії розписки гр.. ОСОБА_9 не виявилося можливим по причині відсутності научно розработаної методики дослідження підписуй з застосуванням техничніми засобами множительної техніки;

-висновком експерта №5848/02 від 19.01.2015 року з додатками, з якого вбачається, що рукописний текст розписки від 18.12.2005 року про отримання ОСОБА_9 від ОСОБА_11 грошової суми в розмірі 30 000 доларів США в якості авансу за продаж ОСОБА_15 будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (включаючи записи дати, прізвища та ініціали « ОСОБА_9 »), виконаний не самою ОСОБА_9 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_9 у розписці від 18.12.2005 року про отримання ОСОБА_9 від ОСОБА_11 грошової суми в розмірі 30 000 доларів США в якості авансу за продаж ОСОБА_15 у будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (включаючи записи дата, прізвище та ініціалів « ОСОБА_9 »), виконаний не самою ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням її підписам;

-висновком експерта №207 від 06.07.2015 року з додатками, з якого вбачається, що рукописний текст в розписці, виконаної від імені ОСОБА_9 про отримання нею 30 000 доларів США, яка датована 18.12.2005 роком, виконана ОСОБА_11 ;

-договір купівлі продажу від 03.04.2007 року з якого вбачається, що ОСОБА_22 придбала квартиру АДРЕСА_5 ;

-витягом про обтяження на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_22 ;

-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_6 , право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_22 ;

-інформацією з ДФС щодо рахунків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 ;

-інформацією з БТІ від 07.042014 року, згідно якої за ОСОБА_11 зареєстрована квартира розташована по АДРЕСА_7 ;

-інформацією з ДАЇ від 15.10.2015 року згідно якої за ОСОБА_11 , транспортні засоби, зареєстровані в РЕП УДАЇ ГУМВС України в Одеської області, не значаться.

-матеріали характеризуючи особу ОСОБА_11 .

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази, в умовах повної змагальності в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пом`якшуючими обставинами покарання обвинуваченому ОСОБА_11 згідно з ст. 66 КК України необхідно визнати щире каяття у скоєному, повне визнання вини.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 колегія суддів враховує, обставини вчинення злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого,який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, прийняв до уваги, що він має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, а також враховує ту обставину, що з моменту вчинення зазначеного злочину пройшло більш десяти років. За цей час обвинувачений не порушував чинне законодавство, має родину та виховує своїх дітей, займається суспільно корисною працею, щире кається у вчиненому злочину. Також суд врахував, що обвинувачений критично ставиться до своєї попередньої поведінки та має намір на покращення своїх відносин з суспільством. За таких обставинах, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливо без ізоляції від суспільства і йому потрібно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ОСОБА_11 нових злочинів. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_11 буде мати реальну можливість в найкоротший термін відшкодувати завдані злочином збитки.

Крім того, суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_11 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки статтею 77 КК України, передбачений вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

По справі заявлено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_11 про стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 80 000 доларів США.

При вирішені питання щодо заявленого позову, суд виходить з наступного.

Так, згідно зі ст. 1177 ЦК України передбачено відшкодування майнової шкоди фізичній особі, яка потерпіла від злочину. Згідно зі ст. 1192 ЦК України суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоду, відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Згідно з п.14. Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» та з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є гривня. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 80 000 доларів США, що на день ухвалення вироку згідно курсу валют Національного Банку України складає з розрахунку один долар США 25,56 грн., таким чином 80 000 доларів США відповідає 2 044 800 грн.. на момент укладення вироку. Саме таку суму коштів колегія суддів вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої.

Колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2 044 800 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та визнаний обвинуваченим ОСОБА_11 у повному обсязі.

Питання речових доказів вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.

Питання щодо накладеного арешту на нерухоме майно вирішується в порядку ст.173 КПК України.

Відповідно до ст. 124 ч. 2 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захид обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 2 044 800 (два мільйони сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_11 судові витрати за проведення експертиз на користь держави у розмірі 2294,00 грн. та 3141,60 грн.

Речові докази: оригінал розписки, виконаної від імені ОСОБА_9 від 18.12.2015 року зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Арешт 1/2 частки об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , накладений ухвалою від 19.11.2015 року слідчого судді Київського районного суду м. Одеси залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючого ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3