АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1816/16 Справа № 206/4495/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року м. Дніпро

1 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000481 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві власності.

На зазначений вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на занадто суворе покарання призначене йому судом. Автором зазначається, що він вживаючи наркотичні засоби, не був причетний до їх збуту, в силу статті 89 КК України не судимий, кримінальне правопорушення було вчинене внаслідок сильних нервових потрясінь, коли стало відомо про наявність туберкульозу обох легень, ускладненого резистентною формою і IV клінічної стадії ВІЛ. Обвинуваченим вказується, що він 20 липня 2015 року був госпіталізований в туберкульозний диспансер, де продовжує

Провадження № 11-кп/774/1816/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
лікування. Також, звертається увага в апеляції на щире розкаяння у вчиненому злочині, визнання вини, незначну кількість збуту наркотичних засобів. Автор апеляції, спираючись на вищенаведені обставини, які він вважає пом`якшують його покарання, зводить до необхідності призначення покарання з врахуванням вимог ст. ст. 66, 69 КК України.

Вироком суду встановлено, що у ОСОБА_7 у не встановлений під час судового слідства час виник злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу на території м. Дніпропетровська, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого останній підшукував місця придбання інгредієнтів для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу та клієнтів, з якими заздалегідь домовлявся про місце зустрічі та кількість наркотичного засобу.

1 серпня 2015 року в ранковий час, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», прибув за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно виготовив невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», однак не менше 1, 7233 г, який залишив за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

Таким чином, 1 серпня 2015 року приблизно о 14 години 55 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї за адресою АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу особливо небезпечного наркотичного засобу особам з числа наркозалежних, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 100 гривень для придбання особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований».

В цей же день, приблизно о 15 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за вищезазначеною адресою, реалізовуючи свій злочинний намір, незаконно збув одноразовий медичний шприц ємкістю 5 мл, заповнений рідиною коричневого кольору масою 1, 0803 г, в рахунок раніше отриманих від ОСОБА_8 коштів у розмірі 100 гривень.

1 серпня 2015 року о 15 годині 4 хвилини ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку 10 по вул. Космонавтів в м. Дніпропетровську, видав співробітникам ВБНОН ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, придбаний у ОСОБА_7 одноразовий медичний шприц ємкістю 5 мл, в якому знаходилась, згідно із висновком експерта рідина масою 1, 0803 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - «опій ацетильований». Маса «опію ацетильованого» в перерахунку на суху речовину становить 0, 0500 г.

Решту раніше виготовленого особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» ОСОБА_7 , розподіливши у одноразовий медичний шприц ємкістю 2, 5 мл, масою не менше 0, 6430 г залишив за адресою АДРЕСА_2 .

1 серпня 2015 року в проміжок часу з 16:42 годин до 17:42 годин за адресою АДРЕСА_2 , співробітниками ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, на підставі ухвали райсуду було проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено медичний шприц ємкістю 2, 5 мл, який містить рідину коричневого кольору масою 0, 6430 г, яка згідно із висновком експерта містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений «опій ацетильований». Маса «опію ацетильованого» в перерахунку на суху речовину становить 0, 0279 г.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, та з мотивів наведених в ній, просив пом`якшити покарання.

Прокурор просила залишити апеляцію обвинуваченого без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки за її твердженням призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону і застосування статті 69 КК України по даному провадженні, є необґрунтованим.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі, в повному обсязі відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

При обранні такої міри покарання суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та характер його захворювань.

Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції, об`єктивно відніс до обставин, що пом`якшують покарання.

Призначивши ОСОБА_7 мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ст. 307 ч. 2 КК України, суд неупереджено вказав у вироку на відсутність по справі кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного, були б об`єктивною підставою для застосування ст. 69 КК України і призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, з тих мотивів, які він навів в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області