Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/800/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, матеріали клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, проживає АДРЕСА_1 , засуджений 04.09.2007 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст. 115, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років,
відмовлено у задоволенні клопотання самого засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, позитивно себе зарекомендував.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2016 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки відповідно до ст. 81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково від відбування покарання - якщо під час відбування покарання засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, за час відбування покарання засуджений характеризується негативно, має заохочення, стягнення погашено у встановленому законом порядку, відбув ? частини призначеного покарання, на виховну роботу реагує посередньо.
Згідно довідки адміністрації Устинівського ВЦ №37 про стягнення та заохочення на засудженого 25.12.2015 року начальником УВЦ № 37 накладено стягнення у виді ДІЗО на три доби. 15.04.2016 року начальником УВЦ № 37 за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку знято раніше накладене дисциплінарне стягнення від 25.12.2015 року. Комісією Устинівського ВЦ №37 відмовлено засудженому в умовно-достроковому звільненні ( протокол від 19.02.2016 року за №3).

Тому клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає як необґрунтоване, оскільки відповідно до положень ч.7 ст. 69 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що немає стягнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що він з 22.07.2015 року відбуває покарання в Устинівському ВЦ №37, за весь час відбування покарання має 20 заохочень. 25.12.2015 року накладено стягнення у виді ДІЗО на три доби, однак після цього чесним трудом та зразковою поведінкою виправив свою помилку і 15.04.2016 року був заохочений начальником УВЦ № 37 та з нього знято раніше накладене стягнення. Вказує і на те, що до суду надана позитивна характеристика від адміністрації установи, яка клопоче про застосування до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення. Судові витрати сплатив, квитанцію додає. Повторних порушень він не допускав. Судове засідання просить провести без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною другою цієї норми передбачено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 3 ст. 154 КВК України - стосовно засудженого, щодо якого відповідно статей 81,82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове

звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання

більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до

суду у порядку встановленому кримінально-процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань, після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання, зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з матеріалів долучених до клопотання засудженого, ОСОБА_7 останній раз засуджений вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.09.2007 року за ч.1 ст. 115, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років,тобто за вчинення особливо тяжкого злочину.

Після відбуття ним 2/3 частини від призначеного строку покарання, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2015 року задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 та на підставі ст. 82 КК України йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком на 3 роки 11 місяців. Тому, з 22.07.2015 року він відбуває покарання в Устинівському ВЦ №37, на підставі наряду УДПтС України в Кіровоградській області № 12/380 від 02.07.2015 року.
Як видно з долученої до матеріалів клопотання довідки про стягнення та заохочення, за весь час відбуття покарання, у тому числі в Устинівському ВЦ №37 ОСОБА_7 має 20 заохочень та 2 стягнення, останнє стягнення 25.12.2015 року - ДІЗО (3 доби), «вилучено 0.5 літра горілки», яке 15.04.2016 року знято начальником УВЦ № 37.
Однак, враховуючи вимоги ч.7 ст. 69 КВК України, відповідно до якої якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що немає стягнення, а оскільки з дня відбуття ОСОБА_7 останнього стягнення, тобто з 15.04.2016 року і по даний час не пройшло визначених законом шести місяців, тому відсутні підстави для визнання засудженого таким, що немає стягнення.

Крім того, як вбачається з долученої до клопотання характеристики від 29.07.2016 року, наданої Устинівським ВЦ №37, засуджений характеризується негативно,
працевлаштований на виробництві установи, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає необхідності у їх виконанні (а.м.к.15).
Колегія суддів не приймає до уваги позитивну характеристику на засудженого від 02.07.2016 року, надану останнім разом з апеляційною скаргою, оскільки яв видно з дати її видачі, вона не є останньою, і отримана засудженим ще до моменту його звернення до місцевого суду з відповідним клопотанням.
Також, згідно вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.09.2007 року, з ОСОБА_7 стягнуто на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі - 188.10 грн., 882.10 грн. та 235.35 грн., а всього в сумі 1305,55 грн. (а.м.к.2-3). Згідно долученої до матеріалів клопотання квитанції за № 57 засудженим відшкодовано майже всю суму вказаних судових витрат лише 01.08.2016 року, тобто в день розгляду місцевим судом даного клопотання.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Доводи засудженого про те, що процесуальні витрати він сплатив, що свідчить про його активну поведінку спокутувати вину за вчинений ним злочин, а також, що під час перебування в Устинівському ВЦ №37 він своєюповедінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що лише частково знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно наданої засудженим квитанції за № 57 ним дійсно відшкодовано вказані судові витрати, однак сплачено їх засудженим лише в день розгляду судом його клопотання, а саме 01.08.2016 рокуна суму 1304.55 грн., тобто фактично частково сплачено процесуальні витрати, оскільки повна сума вказаних витрат становить 1305.55 грн., що також не може бути підтвердженням того, що він своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2016 року, якою відмовлено узадоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який відбуває покарання, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .