Справа № 738/1105/16-к
№ провадження 1-в/738/586/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконфіренції з Домницьким виправним центром №135 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Своє клопотання мотивує тим, що він відбуває покарання за вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 23 липня 2015 року у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за час відбування характеризується позитивно, законні вимоги адміністрації, режим утримання не порушує, працює, відвідує культурно-масові заходи, а тому просить застосувати до нього ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні висловив думку про передчасність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений в ДВЦ №135 перебуває незначний час, особистість його не досліджена, останній свою поведінку не проявив.

Прокурор в судовому засіданні також висловив думку про передчасне звернення засудженого до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на його характеризуючи дані та на короткий час перебування в установі покарання.

В судове засідання представник спостережної комісії Менської РДА не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника адмiнiстрацiї установи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Краснопільського районного суду Сумської області від23 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст..69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 жовтня 2015 року вказаний вирок залишено без змін.

Строк відбування покарання обчислюється з 23 липня 2015 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 23.07.2015 року по 19.10.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_5 замінено позбавлення волі на обмеження волі, на невідбутий строк покарання 6 місяців 7 днів.

На час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З матеріалів особової справи та характеристики засудженого вбачається що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.07.2015 року. За час перебування в СІЗО режим утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 23.11.2015 року засуджений відбував покарання в Менській ВК №91, де установлений порядок відбування покарання не порушував, проте розпорядок дня виконував під контролем, стягнень та заохочень не мав, був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, де до виконання поставлених завдань відносився посередньо, потребував постійного контролю з боку майстра, був звільнений з дільниці за власним бажанням. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводились в установі та відділенні відвідував, проте реагував на них посередньо. Участі у їх організації та проведенні не приймав. Законні вимоги адміністрації виконував під контролем.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання в Домницькому виправному центрі №135, де перебуває не значний час, свою поведінку ніяк не проявив.

Враховуючи особу засудженого, те що він відбуваючи покарання заохочень та стягнень не має, поведінку засудженого, суд приходить до висновку, що застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення вiд відбування покарання є передчасним.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1