Провадження № 274/1759/16-к
УХВАЛА Провадження № 1-м/0274/1/16
І м е н е м У к р а ї н и
08.04.16 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання до засудження: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_4 засуджений 22 травня 2015 року Перовським районним судом м. Москви Російської Федерації за п. „а ч. 3 ст. 158, п. „а ч. 3 ст. 158, ст. 30 та п. „а ч. 3 ст. 158 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі - КК РФ) з застосуванням ч. 3 ст. 69 КК РФ до позбавлення волі на строк 02 роки 06 місяців. Знову засуджений 26 червня 2015 року Кузьминським районним судом м. Москви Російської Федерації за ч. 3 ст. 30 та п. „а ч. 3 ст. 158 КК РФ з урахуванням вироку Перовського районного суду м. Москви на підставі ч. 5 ст. 69 КК РФ до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з відбуттям ним покарання у виправній колонії загального режиму.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ „Виправна колонія № 2 УФСВП Росії у Липецькій області. Початок строку відбуття покарання 12 травня 2015 року; кінець строку відбуття покарання - 11 вересня 2018 року.
Міністерство юстиції України на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 26.10.15 звернулось з клопотанням з проханням визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 з урахуванням вироку Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 з урахуванням вироку Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15.
Розгляд клопотання Міністерство юстиції просить провести без участі у судовому засідання представника, яка відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просить визначити остаточне покарання на строк, який і вказано у вироку суду від 26.06.15, тобто 3 роки 6 місяців без зазначення виду виправної колонії.
Заслухавши думку прокурора, ознайомившись з матеріалами, доданими до клопотання, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 605 КПК України підставою для розгляду питання про передачу засудженої особи для відбування покарання є запит уповноваженого (центрального) органу іноземної держави, звернення засудженого, його законного представника або близьких родичів чи членів сім`ї, а також інші обставини, передбачені законом України або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі - Конвенція), про приєднання до якої від імені України Верховною Радою України 22 вересня 1995 року постановлено Закон України, особу, засуджену на території однієї Сторони, може бути передано на територію іншої Сторони, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання. З цією метою засуджена особа може висловити державі винесення вироку або державі виконання вироку своє побажання бути переданою згідно з цією Конвенцією.
Як передбачено у ч. 1 ст. 3 Конвенції засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; і f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
В матеріалах провадження наявні належним чином завірені копії: паспорту громадянина України та листа Державної міграційної служби України на підтвердження того, що ОСОБА_4 є громадянином України, розпоряджень про вступ в законну силу вироків Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 та Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15, заяви засудженого ОСОБА_4 про переведення його для подальшого відбування покарання у виправну колонію України.
Відповідно до вироків і довідок, наявних у матеріалах, ОСОБА_4 засуджений за вчинення наступних злочинів: п."а" ч. 3 ст. 158 КК РФ (два епізоди, одне покарання) - крадіжки, тобто таємні викрадення чужого майна, вчинені зі спричиненням значної шкоди громадянам (кваліфікуюча ознака за п. „в ч. 2 ст. 158 КК РФ) та з незаконним проникненням в житло; ч. 3 ст. 30 та п „а ч. 3 ст. 158 КК РФ - замах на крадіжку, тобто на таємне викрадення чужого майна, вчинений зі спричиненням значної шкоди громадянину (кваліфікуюча ознака за п. „в ч. 2 ст. 158 КК РФ) та з незаконним проникненням в житло, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі; а також ч. 3 ст. 30 та п „а ч. 3 ст. 158 КК РФ - замах на крадіжку, тобто на таємне викрадення чужого майна, вчинений з незаконним проникненням в житло, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі. Як вбачається з вироку суду від 22.05.15 під час вчинення замаху на крадіжку 11.03.15 ОСОБА_4 , проникнувши до квартири та викравши золоті вироби і туалетну воду, мав намір зникнути з місця події, але був затриманий безпосередньо після скоєння викрадення працівником поліції, а з вироку суду від 26.06.15 вбачається, що під час вчинення замаху на крадіжку 08.07.14 ОСОБА_4 проникнувши до квартири, мав намір викрасти майно, однак не встиг вибрати конкретний предмет викрадення і довести свої злочинні дії до кінця, так як був захоплений на місці події потерпілою.
Кожна з вказаних вище дій, на підставі яких було винесено обвинувальні вироки щодо ОСОБА_4 , є кримінальним злочином згідно з Кримінальним кодексом України. При цьому у КК України, на відміну від КК РФ, розмежовується замах на вчинення злочину (вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі) на закінчений та незакінчений. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі (частина 2 статті 15 КК України). Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця (частина 3 статті 15 КК України).
Виходячи з викладеного, КК України передбачено відповідальність за вчинення злочинів: за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло або (та) що завдало значної шкоди потерпілому; за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло або (та) що завдало значної шкоди потерпілому; за ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло. Правила призначення покарання за сукупністю злочинів у Кримінальному кодексі України, відповідні статті 69 КК РФ, передбачені у статті 70 КК України.
Отже, дії засудженого громадянина України ОСОБА_4 мають бути кваліфікованими за наступними статтями (частинами статей закону України про кримінальну відповідальність: за вироком Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 - ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України; за вироком Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно з ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного судом іноземної держави.
За вчинення злочинів, як передбачених п. „а ч. 3 ст. 158, ст. 30 та п. „а ч. 3 ст. 158 КК РФ, так і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України передбачено міру покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, що вказує на необхідність дотримання саме такої тривалості покарання при визначенні строку покарання.
На підставі викладеного та керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 2, 3, 9, 10 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 605-610 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
подання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.
Визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 - ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України.
Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Кузьминського районного суду м. Москви від 26.06.15 з урахуванням вироку Перовського районного суду м. Москви від 22.05.15 - 3 роки 6 місяців.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.
Ухвалу може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд прокурором протягом 7 днів з дня її оголошення, а органом, що подав клопотання, засудженим, без виклику яких постановлено ухвалу, в той же строк з дня отримання ними копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1