АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/3479/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/295/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 cт. 121 КК України
У Х В А Л А
іменем України
28 березня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001525 за апеляційними скаргами прокурора Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, потерпілого ОСОБА_10 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Майкоп Російська Федерація, особу без громадянства, не працевлаштованого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

засуджено: за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу - особисте зобов`язання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальних збитків 12 153,56 грн. та моральної шкоди 30 000 грн., витрати на правову допомогу 3000 грн..
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 28 липня 2015 року близько 03.30 години, знаходячись в АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та схопивши його за плечі, наніс удар головою потерпілого об скляну вітрину магазину «Везунчик», після чого, поваливши на землю, наніс потерпілому близько п`яти ударів ногою в область голови та кілька ударів кулаками лівої та правої руки в область голови, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , ставить питання про скасування вироку з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що при призначення покарання ОСОБА_9 суд не врахував тяжкість злочину, його наслідки, дані про особу винного, що він частково відшкодував збитки потерпілому, вину визнав частково. Тому вважає, що суд безпідставно застосував ст. 75 КК України до обвинуваченого, оскільки його виправлення можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі;

- потерпілий ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , посилається на м`якість призначеного покарання та неправильне вирішення цивільного позову. Зазначає, що ОСОБА_9 не в повному обсязі визнав себе винним, а також цивільний позов, частково відшкодував збитки. Стверджує, що судом безпідставно не стягнуто витрати на придбання пального для проїзду до лікувального закладу у сумі 1759,33 грн., витрати на придбання продуктів харчування та предметів особистої гігієни в сумі 116,85 грн., відшкодування втрати заробітної плати за час перебування на лікуванні в сумі 4140,72 грн.. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Задовольнити цивільний позов на суму 50 620,25 грн.

У запереченнях захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 указує на необґрунтованість апеляційних скарг прокурора та потерпілого, просить їх залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи представника потерпілого ОСОБА_8 , яка підтримала як апеляційні вимоги потерпілого, так і прокурора, просила їх задовольнити, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог прокурора та потерпілого, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора і потерпілого, просили їх залишити без задоволення, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг та заперечення на них, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження, і ці висновки суду в апеляційних скаргах прокурором та потерпілим не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарзі потерпілого випливає, що він хоча й посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, однак при цьому не наводить ніяких доводів про їх наявність, а фактично оспорює м`якість призначеного покарання, а також розмір позовних вимог.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, не виявлено.

Доводи прокурора та потерпілого про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 частково визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, частково визнав цивільний позов, в судовому засіданні попросив пробачення у потерпілого та обіцяв сплатити йому суму цивільного позову, що підтверджується записом аудіо диску судового засідання.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин вперше, вік, сімейний стан та стан здоров`я обвинуваченого, часткове відшкодування завданої шкоди, ту обставину, що в судовому засіданні обвинувачений попросив у потерпілого пробачення та обіцяв сплатити присуджену судом суму цивільного позову, а також думку потерпілого про призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного із реальним позбавленням волі, що підтверджується аудіо записом судового засідання, і з урахуванням цих конкретних обставин, які є такими, що пом`якшують покарання, та даних про особу винного, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, і на думку колегії суддів є правильним. Таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його м`якість та для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого, колегія суддів не вбачає.

Водночас, як убачається з матеріалів провадження, суд хоча і не послався у вироку, але фактично врахував неправильну поведінку самого потерпілого, який не заперечував той факт, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки наніс декілька ударів кулаком по обличчю обвинуваченому ОСОБА_9 , заподіявши тому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи. (а.п. 120, 121)

Висновки цієї експертизи узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що під час сварки ОСОБА_11 перший наніс йому декілька ударів кулаком по обличчю, і ці показання обвинуваченого в апеляційних скаргах не спростовуються.

Отже, даних, які б свідчили про те, що у провадженні неправильно застосовано кримінальний закон, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено.

Що ж до доводів потерпілого про неправильне вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, то вони в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, судом порушено кримінально-процесуальні норми, що регулюють порядок судового розгляду цивільного позову в кримінальній справі.

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України суд, визнавши розмір відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, повинен навести у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, а також перевірити обґрунтованість заявлених вимог і навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню. Проте, в порушення вимог ст.ст. 127, 129, п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку при вирішенні питання, в якому розмірі підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, не мотивував належним чином свого висновку щодо розміру сум відшкодування витрат на лікування та проїзд, які підлягають стягненню, та не навів у вироку відповідних доказів на підтвердження власних розрахунків присуджених сум, не провів відповідні розрахунки розміру позовних вимог з урахуванням частково відшкодованої матеріальної шкоди обвинуваченим ОСОБА_9 ..

Задовольняючи позов про відшкодування матеріальної шкоди частково на суму 12153,56 грн., суд не навів переконливих мотивів, з яких позовні вимоги ОСОБА_11 про відшкодування витрат на придбання пального для проїзду до лікувального закладу у сумі 1759,33 грн., продуктів харчування та предметів особистої гігієни у сумі 116,85 грн., та відшкодування втраченого заробітку (доходу) за час перебування на лікуванні в сумі 4140,72 грн., він визнав необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами, що є недопустимим.

Вказані порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, що тягне за собою безумовне скасування вироку в цій частині.

Оскільки чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, крім випадків, передбачених п.п. 2-7 ч.2 ст.412, ч.1 ст. 415 КПК України, не регулює питання подальшого спрямування кримінального провадження, коли апеляційний суд повинен скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову через його незаконність, при цьому ухвалити новий вирок не має права, тому керуючись загальними засадами кримінального провадження на підставі ч.6 ст.9, п.п. 1, 2, 15 ч.1 ст. 7 КПК України, мають бути застосовані правила ч.1 ст.412, п.п. 2-7 ч.2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, тобто вирок має бути скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

З наведених вище підстав апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 7, ч.6 ст. 9 ст.ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства, але в іншому складі суду.

У решті вирок щодо нього - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 28 березня 2016 року
Ухвала набрала законної сили 28 березня 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2