АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1626/16 Справа № 175/1858/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000671, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, який має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по 31 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог закону вирішено питання про долю речових доказів,

ВСТАНОВИЛА:
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості та кваліфікацію дій, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання з урахуванням того, що під час затримання він не чинив опору працівникам органів внутрішніх справ, активно сприяв розкриттю злочину, вину у вчиненому визнав, має малолітнього сина, для якого є єдиним опікуном.

Прокурор ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, вважає призначене ОСОБА_8 покарання занадто м`яким, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Вважає, що суд належним чином не врахував, що обвинувачений несе небезпеку для суспільства, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, щодо жінки, із застосуванням холодної зброї та матеріальну шкоду, завдану злочином, не відшкодував.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 15 березня 2016 року близько 02.00 години знаходився за місцем проживання своєї двоюрідної сестри ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту зі знайомою ОСОБА_11 , наніс не менше двох ударів долонями рук в обличчя потерпілої, а потім умисно наніс потерпілій один удар ножем в область грудної клітини ззаду, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі та проникаючого колото-різаного торакоабдомідального поранення з ушкодженням внутрішніх органів, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, позицію прокурора ОСОБА_6 щодо скасування вироку внаслідок м`якості призначеного обвинуваченому покарання та ухвалення нового вироку з призначенням покарання, зазначеного в апеляційній скарзі, перевіривши надані матеріали в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин. Доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.
Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з реальним його відбуттям.

Обґрунтовуючи висновки щодо виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції виходив, як вбачається з вироку суду, не лише з характеру і ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, але й відповідно до статей 65-67 КК України урахував конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, у тому числі ті, на які посилаються обвинувачений ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_9 у апеляційних скаргах.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував, крім тяжкості вчиненого ним умисного злочину проти життя та здоров`я людини, дані про особу обвинуваченого, раніше не судимого, який має малолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_8 , обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання, повне визнання вини та щире каяття, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 критично оцінював свою протиправну поведінку, щиро її осудив, визнав свою провину, висловлював жать з приводу вчиненого, був готовий підлягати кримінальній відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Повідомлення компетентним органам достеменно відомих цим органам обставин справи виключає наявність такої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину. Перевіркою матеріалів справи встановлено, що підставою для відкриття кримінального провадження стало повідомлення ОСОБА_12 про виявлення гр-ки ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями, яку госпіталізували до медичного закладу. Про обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення до його допиту вже було відомо органам досудового розслідування із показань потерпілої. З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про активне сприяння розкриттю злочину, яке судом першої інстанції не було враховано як обставина, що пом`якшує покарання.

Крім того, долучена до матеріалів кримінального провадження характеристика на обвинуваченого ОСОБА_8 спростовує доводи його апеляційної скарги про те, що обвинувачений є єдиним опікуном малолітнього сина, оскільки в ній зазначено, що ОСОБА_8 вихованням сина не займається, кошти на його утримання не надає.

Аналіз апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить про пом`якшення покарання, тобто про застосування ст. 69 КК України, оскільки йому призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 121 КК України. За положеннями ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону. Судом першої інстанції встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання, судом апеляційної інстанції інших обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , не встановлено, що виключає можливість вирішення питання про застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. В апеляційній скарзі прокурор посилається на застосування ОСОБА_8 під час вчинення злочину холодної зброї. З такими твердженнями прокурора колегія суддів погодитися не може, оскільки ніж, яким було заподіяно потерпілій тілесні ушкодження, до холодної зброї не відноситься, прокурор ОСОБА_13 , який затвердив обвинувальний акт, погодився з обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України та нове обвинувачення за ч.2 ст. 263 КК України ОСОБА_8 не пред`являв. Інші обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів, були належним чином враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального розміру покарання за ч.1 ст. 121 КК України. Тому колегія суддів вважає, що прокурор в апеляційній скарзі не навів переконливих доводів, які свідчать про необхідність призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 121 КК України, тобто покарання, яке за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим та відповідатиме вимогам ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому зараховується строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, зарахуванню підлягає час попереднього ув`язнення, до набрання чинності вироку. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно з матеріалами кримінального провадження судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 за правилами, встановленими ч.5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення до дня ухвалення вироку. Оскільки вирок суду першої інстанції набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2016 року по 29 липня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2016 року по 29 липня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4