АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/120/16 Справа № 710/1420/15-к Категорія: ч.2 ст.125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше не судимий

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 23749 грн.00 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за те, що 17.09.2013 року близько 8 год.00 хв., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , на грунті особливо неприязних відносинах, в ході сварки, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаками по голові та обличчю, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На вирок суду захисник ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_10 зі ст.125 ч.2 на ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Захисник також просить призначити ще одну судово-медичну експертизу для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої, доручивши її проведення головному бюро судово-медичних експертиз м. Києва.

В частині вирішення цивільного позову потерпілої збільшити стягнення на правову допомогу та на додаткові витрати, які були витрачені на лікування.

Стягнути моральну шкоду до 20000 грн., а також матеріальну шкоду за пошкодження речі.

Винести окрему ухвалу, якою зобов`язати органи міліції внести до ЄРДР відомості про вчинені злочини, передбачені п.4 ст.27, ст.122 та ст.384 КК України відносно дружини обвинуваченого ОСОБА_11 .

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про проведення судово-медичної експертизи для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої.

На думку захисника суд неправильно вирішив питання про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та на правову допомогу, оскільки в мотивувальній частині вироку зазначив про стягнення матеріальної шкоди і правової допомоги, а в резолютивній частині матеріальну допомогу стягнув не в повному об`ємі, правову допомогу взагалі не стягнув і безпідставно зменшив розмір моральної шкоди.

Також, захисник зазначив, що суд безпідставно не виніс окрему ухвалу про притягнення до кримінальної відповідальності дружину ОСОБА_10 ОСОБА_11 , яка дала неправдиві покази на користь свого чоловіка.

В доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 просить (уточняє свої апеляційні вимоги) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 витрати на правову допомогу в сумі 12500 грн., що складаються із витрат в сумі 3000 грн. приватному підприємцю ОСОБА_12 за написання позовної заяви, витрат адвокату ОСОБА_13 в сумі 3500 грн. та витрат в сумі 6000 грн. адвокату ОСОБА_9 .

Крім цього стягнути матеріальну шкоду в сумі 6160 грн. за пошкоджені речі.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав заперечення, в якому просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , як представника потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, при цьому подавши апеляційну скаргу на вирок суду в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 .

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити через істотне порушення судом вимог закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справ, зменшити стягнення матеріальної шкоди до однієї тисячі гривень, зменшити розмір моральної шкоди до однієї тисячі гривень та звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що в частині призначеного покарання він вирок не оспорює і не оспорює кваліфікацію дій правопорушника, а оспорює вирок в частині вирішення цивільного позову.

Так, суд частково задоволив цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої підтверджений платіжними документами на придбання ліків та отримання правової допомоги з чим захист не може погодитись, виходячи з наступного.

Встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 являється інвалідом 2 групи з 2010 року з діагнозом: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруження з ФК, А/С К/С і КБ-2 фібріляція передсердь постійна форма.

Після отримання тілесних ушкоджень вона від госпіталізації відмовилась. Потім проходила лікування в кардіологічному центрі з хворобою серця.

Згідно висновку експерта №37 від 05.03.2015 року підтвердженого висновком обласного бюро судово-медичних експертиз №625 від 08.04.2015 року зазначено, що медичні документи не містять відомостей про зв`язок проходження ОСОБА_7 лікування в кардіологічному відділенні Шполянської ЦРЛ з отриманими нею раніше тілесними ушкодженнями, тобто не впливає на ступінь їх тяжкості.

Отже, суд не надав належної оцінки висновкам експертів та незаконно провів стягнення витрат на ліки.

Під час судового розгляду було заявлено клопотання про витребування медичних документів із Шполянської ЦРЛ для з`ясування діагнозу та призначення лікарських препаратів потерпілій, однак суд дане клопотання не вирішив зовсім.

Крім цього, суд безпідставно відмовив обвинуваченому у застосуванні до нього акту амністії, пославшись на надумані доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 і потерпілої ОСОБА_7 в підтримку своєї апеляційної скарги та залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого без задоволення, пояснення захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого в підтримку своєї апеляції та залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах потерпілої без задоволення, думку прокурора про залишення апеляційних скарги учасників процесу без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Колегія суддів не може погодитись із апеляційними доводами захисника ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , що до проведених експертиз на визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої слід віднестися критично, оскільки встановлено, що ОСОБА_7 являється інвалідом 3 групи з 2010 року з діагнозом: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруження з ФК, А/С К/С і КБ-2 фібріляція передсердь постійна форма і вона проходила лікування в ЦРЛ з хворобою серця.

В повторно проведеній експертизі зазначено, що в наданих на експертизу медичних документах не містяться відомості про зв`язок проходження ОСОБА_7 лікування в кардіологічному відділенні Шполянської ЦРЛ з отриманими нею раніше тілесними ушкодженнями, тобто це не впливає на ступінь їх тяжкості.

Отже, будь-яких сумнівів у правильності визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_7 немає і немає підстав для призначення ще однієї судово-медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і правильно визначив вид та розмір покарання.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, знаходиться в межах санкції статті Особливої частини Кодексу і є достатнім для перевиховання обвинуваченого.

Разом з тим, суд безпідставно відмовив обвинуваченому у застосуванні до нього акту амністії, пославшись на надумані підстави, не передбачені законом.

Встановлено, що ОСОБА_10 досяг пенсійного віку на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році»

Злочин ОСОБА_10 вчинив у 2013 році, тобто до набрання чинності Закону України « Про амністію в 2014 році» і під час судового розгляду він дав згоду на застосування до нього акту амністії. Однак, суд відмовив ОСОБА_10 у застосуванні акту амністії, пославшись на те, що він вину у вчиненому злочині не визнає та намагається ухилитися від відповідальності.

Таке твердження суду є помилковим, оскільки визначальним є те, щоб особа мала право на застосування до нього акту амністії та дала на це згоду, і немає юридичного значення чи визнає себе винною особа чи не визнає.

За таких обставин вирок суду слід змінити в частині призначеного покарання і застосувати до ОСОБА_10 акт амністії, звільнивши його від призначеного покарання.

Розв`язуючи цивільний позов суд не звернув уваги на висновки експертів про те, що лікування ОСОБА_7 проходила в кардіологічному центрі ЦРЛ і медичних даних про зв`язок її лікування з отриманими тілесними ушкодженнями немає.

Крім цього, суд безпідставно відмовив в клопотанні захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого про витребування медичної картки та листа призначення медичних препаратів відносно ОСОБА_7 , оскільки за законом потерпіла особа повинна підтвердити, що саме такі медичні препарати були використані для її лікування та їх вартість.

Також, судом не з`ясовано, які саме речі були пошкоджені при застосуванні до потерпілої неправомірних дій та їх дійсна вартість.

Не в повній мірі вирішено питання процесуальних витрат.

Колегія суддів вважає, що судом при визначенні моральної шкоди не враховано характер вчиненого злочину, його вид та матеріальний стан обвинуваченого.

За таких обставин вирок суду в частині розв`язання цивільного позову слід скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Ватутінського міського суду від 17.11.2015 року відносно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання змінити.

Звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вирок Ватутінського міського суду від 17.11.2015 року відносно ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом в частині призначеного покарання, але дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Ухвала в частині скасування вироку щодо розв`язання цивільного позову, оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :