Справа № 559/1875/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" вересня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
в особі секретаря : ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 1 клас, не працюючого, раніше судимого, останні рази 21 травня 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавленння волі, 03 листопада 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі, -
що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України про продовження строку тримання під вартою,
У судовому засіданні у обгрунтування заявленного клопотання покликається на те, що обинувачений ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений 21 травня 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Також 03 листопада 2008 року за вироком Дубенським міськрайонним судом Рівненської області був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.307 КК України, з застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 7 років 2 місяці позбавлення волі. Відбувши визначене йому покарання, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, та під час того, як судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, повторно вчинив корисливий злочин.
Так, 25 червня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , свідомо заманили Ававда Мохаммеда до безлюдного та неосвітлювального місця, що знаходиться поблизу Дубенського замку, що по вул. Замкова в м. Дубно Рівненської області, де, застосувавши фізичне насильство, що виразилось у нанесенні ударів руками по голові, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали у Ававди Мохаммеда грошові кошти в сумі 350 гривень 00 копійок, 150 доларів США, що станом на 25.06.2016 згідно курсу НБУ становить 3732 гривні 44 копійки, мобільний телефон марки «Samsung Duos Grand Prime» вартістю 2400 гривень 00 копійок, шкіряний гаманець вартістю 800 гривень 00 копійок, які належать останньому.
Перевівши викрадені речі у своє протиправне володіння, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишили місце події, спричинивши тим самим Ававді Мохаммеду майнову шкоду на загальну суму 7 282 гривень 44 копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Дії кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
23 серпня 2016 року підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 27 вересня 2016 року.
У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
За змістом п.4 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вказує на те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від судового слідства.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Крім цього, згідно до тверджень зазначених у обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 являється особою раніше судимою, а саме притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий 12.01.2006р. Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, 21.05.2008 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, 03.11.2008 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.307 КК України. Відбувши призначене покарання, ОСОБА_6 належних висновків не зробив і продовжив свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, зокрема ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим, продовжив свою злочинну діяльність під час того, як судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе продовжити свою злочинну діяльність, а саме може вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, слідством встановлено наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що дає підстави вважати, що він, з метою уникнення передбаченого покарання, може залишити місце свого проживання та таким чином ухилятися від органів досудового розслідування та суду, будь-яким способом та перешкодити встановленню істини у справі. У даному випадку, слідством встановлено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, наприклад у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, бо у даному випадку знову ж таки створимо йому умови і дамо можливість продовжити свою злочинну діяльність, або залишити місце свого проживання та таким чином ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які в ході проведення судового слідства не зменшилися та не змінилися, що дає підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, а тому прокурор вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити для нього запобіжний захід на менш суворий, наприклад - домашній арешт.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 пояснив, що ризики, що були заявлені при обрані запобіжного заходу зараз неактуальні та прокурором не доведені. Просив змінити для ОСОБА_6 запобіжний захід на менш суворий - домашній арешт.
Вислухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника суд приходить до наступного висновку.
Строк триманння під вартою підозрюваного ОСОБА_6 за попередньою ухвалою про застосуванння запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується о 22 годині 00 хвилин 27 вересня 2016 року.
На думку суду заявлені прокурором ризики того, що підозрюваний може ухилитись від слідства та суду, залишивши місце проживання, вчинити інше кримінальне правопорушення є досить ймовірним та обґрунтованими. ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, відбував у місцях позбавлення волі досить тривалий строк. Після повернення за місцем проживання ніде офіційно не працює, не має засобів до існування, місця роботи, живе окремо від сім`ї. Тобто його тут нічого не стримує як від залишення місця проживання так і від вчинення інших злочинів з метою відшукання засобів до існування.
Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в продовженні застосування такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_6 як тримання під вартою. Наведені ризики не зникли та не зменшились.
З огляду на викладене суд рахує клопотання прокурора обгрутованим..
Керуючись ст.ст.176, 177, 331 КПК України,
Встановити розмір застави в розмірі п`ятдетят розмірів мінімальної заробітної плати.
В разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 слідуючі обов`язки:
1. Прибувати на виклик суду за першою вимогою;
2. Не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду;
3. Повідомляти суд, в провадженні якого знаходиться справа про зміну місця свого проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського відділу поліції ГУНП України в Рівненській області, та начальнику СІ № 24 м.Рівне.
Копію ухвали вручити обвинуваченій негайно після її проголошення.
Дата закінчення дії ухвали: "25 листопада 2016 року о 17 годині 00 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: