Справа №592/5713/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/721/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 11 червня 2014 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі,

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
15 червня 2016 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_7 з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 червня 2016 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_7 з доповненнями, в якій він просить ухвалу суду змінити та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що ухвала місцевого суду постановлена без повного з`ясування обставин, що стосуються умовно-дострокового звільнення, оскільки заяву на працевлаштування він подав відразу після прибуття до СВК №116, але через відсутність закінченої повної середньої освіти протягом 2015 2016 років продовжував навчання в умовах відбування покарання, у зв`язку із чим до роботи в промисловій зоні не залучався, та вказані обставини суд першої інстанції безпідставно не врахував при постановленні даної ухвали. Зазначає, що неодноразово залучався до робіт з облаштування житлової зони.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які повністю підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали суду та відмову у задоволенні апеляційної скарги, провівши судові дебати, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.537,539 КПК України, вислухавши пояснення ОСОБА_7 , представника установи відбування покарання ОСОБА_9 , дослідивши матеріали особової справи засудженого, врахувавши думку прокурора, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 є особою, яка фактично відбула дві третини призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 11 червня 2014 року покарання у виді трьох років позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 26 травня 2015 року. За час утримання його в слідчому ізоляторі міста Суми заохочень, стягнень не мав, до праці не залучався, вимог режиму відбування покарання не порушував (а.о.с.77).

Із наявних в матеріалах особової справи характеристик, зокрема від 20 липня 2015 року (а.о.с.22) та 04 червня 2016 року (а.о.с.77) вбачається, що ОСОБА_7 за період відбування покарання у Сумській виправній колонії №116 зарекомендував себе посередньо, заохочень не має, до праці не залучався, хоча звертався з цього приводу до адміністрації установи із відповідною заявою від 21 липня 2015 року (а.о.с.30), допустив одне порушення встановленого режиму відбування покарання, а тому, на думку адміністрації установи, ОСОБА_7 на шлях виправлення не стає.

І вже з характеристики від 21 липня 2016 року (а.о.с.86) вбачається, що ОСОБА_7 хоча і не працевлаштований, заохочень не має, характеризується посередньо, до представників адміністрації установи тактовний, і на думку, адміністрації установи, стає на шлях виправлення.

Крім того, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 25 серпня 2016 року та 30 серпня 2016 року, допустив два порушення встановленого режиму відбування покарання (а.о.с.99,105), за які до нього були застосовані дисциплінарні стягнення у виді суворої догани, а з характеристики від 06 вересня 2016 року (а.о.с.96) вбачається, що ОСОБА_7 в установі не працевлаштований у зв`язку із власним небажанням.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджується висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, з огляду на ситуативність його поведінки та ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, які не дають безумовних підстав вважати, що він довів своє виправлення та цілі покарання були досягнуті, і виправлення засудженого настало раніше визначеного вироком суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 з приводу того, що він до роботи в промисловій зоні не залучався, оскільки продовжував навчання, то останні не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки в матеріалах особової справи відсутні будь які докази на підтвердження проходження ним навчання.

Також, на думку колегії суддів, є необґрунтованими твердження апелянта про його неодноразову участь у роботі з облаштування житлової зони, оскільки це не є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги засудженого з приводу наявності достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 червня 2016 року є обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4