Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/105/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000411 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.11.2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шляхове, Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який проживає у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.05.2005 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений 30.04.2009 року з Петрівської ВК Кіровоградської області № 49 по відбуттю строку покарання;

- 08.04.2011 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- 22.10.2013 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України за яке його визнано винним та засуджено, він не вчиняв. Судом першої інстанції не взято до уваги показання свідка, який говорив, що потерпілий сам дав обвинуваченому гроші та дозволив прийти до нього додому.

Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.11.2015 року обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло за таких обставин.

06.07. 2015 року приблизно о 15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення, маючи умисел на відкрите викрадення грошей, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_9 , розташоване по АДРЕСА_1 . Прийшовши до вказаного домоволодіння ОСОБА_6 зайшов до двору та через незачинені на замок вхідні двері увійшов до приміщення будинку, а саме до спальної кімнати, де в цей час на ліжку відпочивав ОСОБА_9 .

Побачивши ОСОБА_9 , ОСОБА_6 стягнув його за ноги з ліжка на підлогу та наніс йому декілька ударів долонями рук по обличчю, потім почав вимагати гроші, на що ОСОБА_9 відмовив. Після чого ОСОБА_6 , нехтуючи присутністю господаря будинку, відчинив гардероб і серед одягу знайшов гроші в сумі 15 грн., купюрами 5 та 10 грн., якими повторно, відкрито заволодів.

З відкрито викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляції і просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, посилаючись на обґрунтованість висновків суду та призначеного покарання, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за обставин, встановлених вироком є правильним, так як ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, правильно оцінених судом, та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Суд першої інстанції обґрунтовано відкинув доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що в день події, він у себе вдома разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вживав алкогольні напої. Через деякий час, ОСОБА_9 пішов додому, а він згадав, що той обіцяв їм горілку. Він з ОСОБА_10 пішов до домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_3 , через незамкнені двері зайшов до будинку, щоб попросити кошти на горілку. Побачивши, що ОСОБА_9 спить в спільній кімнаті в ліжку, щоб розбудити його, він, стягнув його з ліжка і долонею наніс декілька ударів по обличчю. Коли ОСОБА_9 прокинувся, він запитав у нього про гроші на горілку, той дав йому 15 грн., після чого він покинув домоволодіння.

При цьому, обвинувачений наполягав, що гроші в будинку потерпілого не шукав та їх не викрадав, потерпілий сам дав йому гроші, а тому визнає свою винуватість лише у проникненні до будинку без згоди на те потерпілого.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 винуватість свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав частково, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції, яким дано правильну оцінку, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , згідно з яких 06.07.2015 року, він був в гостях вдома у ОСОБА_6 , де з останнім та ОСОБА_10 вживав алкогольні напої, а потім пішов до себе додому. Приблизно о 15 год., коли він відпочивав, до нього додому прийшов ОСОБА_6 , без його згоди зайшов до будинку, стягнув його з ліжка і став бити, вимагаючи гроші на горілку. На його відмову дати гроші, ОСОБА_6 підійшов до гардеробу, відчинив його, серед одягу знайшов гроші в сумі 15 грн., купюрами 5 та 10 грн., якими без його на те згоди, відкрито заволодів і залишив будинок;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно яких в день події, він з ОСОБА_9 і ОСОБА_6 вживав алкогольні напої в будинку останнього в с. Шляхове. Коли ОСОБА_9 покинув будинок, через деякий час, ОСОБА_6 вирішив піти до нього щоб взяти гроші на горілку. Вони прийшли до будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_6 зайшов до приміщення будинку першим, він, за ним. В будинку побачив, що ОСОБА_6 будить ОСОБА_9 , який в кімнаті спав в ліжку, б`є його долонями руки по обличчю, вимагаючи гроші на горілку. Коли ОСОБА_9 прокинувся, сказав, що грошей у нього немає. ОСОБА_6 підійшов до гардеробу і став викидати звідти речі, серед речей виявив 15 грн., які забрав і пішов з приміщення будинку потерпілого.

Оцінивши докази і доводи апеляції обвинуваченого в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доказана повністю. Доводи ОСОБА_11 , що ОСОБА_9 добровільно дав йому гроші в сумі 15 грн., він їх відкрито не викрадав, повністю спростовано показаннями потерпілого і свідка ОСОБА_10 . Відповідно до їх показань, ОСОБА_6 проник в будинок потерпілого, щоб заволодіти його грошима, після застосування до ОСОБА_9 насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 15 грн., які останній не хотів йому давати.
При цьому, показання потерпілого ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_10 є послідовними, узгоджуються між собою, отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України, а тому у суду першої інстанції не було жодної підстави піддівати їх сумніву, або визнавати недопустимим доказом відповідно до положень ст. 87 КПК України.
Встановивши, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доказана повністю, суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, так як він вчинив, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.
За таких обставин доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 , що його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не доведена, є безпідставними.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, передбачених статтею 412, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення та являються безумовними підставами для скасування вироку.

Також не встановлено підстав, передбачених ст. 415 КПК України для скасування вироку суду і призначення нового судового розгляду, а тому в цій частині доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

До того ж слід зазначити, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не вказав жодної підстави для скасування вироку суду першої інстанції і призначення нового судового розгляду.

Навпаки, колегії суддів обвинувачений ОСОБА_6 показав, що суд першої інстанції йому надавав можливість задавати питання потерпілому ОСОБА_9 і свідку ОСОБА_10 , показання цих осіб у вироку викладено так, як вони їх давали.

Отже, колегією суддів не встановлено упередженого ставлення з боку суду до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, а тому підстав для його пом`якшення, колегія суддів не вбачає.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі урахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість, на його утриманні перебуває малолітня дитина, не займався суспільно корисною працею.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено, а обставиною, яка обтяжує його покарання, обґрунтовано визнано, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, ураховуючи обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також наявність обставини, яка обтяжує покарання і відсутність обставин, що пом`якшують покарання в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за спрямованістю поведінки і як особа обвинувачений ОСОБА_6 представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання. При цьому, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання ближче до мінімальної межі санкції частини статті за якою його визнано винним.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і застосування ст. 69,75 КК України.

Обране судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України за своїм видом і розміром, з реальним його відбуванням в умовах ізоляції від суспільства, на переконання колегії суддів, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й його особі, є обґрунтованим, необхідним, достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження нових злочинів, як ним самою, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому вирок суду першої інстанції залишає без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.11.2015 року стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4