Справа № 357/7164/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1199/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 27.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а:
30.06.2016 року захисник ОСОБА_7 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , який засуджений вироком Апеляційного суду м.Києва від 01.11.2005 року за ч.4 ст. 187, п.п. 6,12, ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 03.03.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 11.02.2005 року по 14.03.2006 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 11.02.2005 року. Строк відбування покарання закінчується 08.01.2018 року. Станом на 14 червня 2016 року засуджений ОСОБА_8 відбув понад 3/4 частини строку покарання, а саме відбута частина покарання становить 12 років 5 місяців 06 днів.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого - відмовлено. Суддя своє рішення мотивував тим, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення немає.

На вищезазначену ухвалу, захисником та засудженим подано апеляційні скарги:

Захисник засудженого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року, та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_8 . Вважає, що судом не вивчалася особова справа засудженого ОСОБА_8 , вважає, що засуджений став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить, скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року, та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання його захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 . Посилається на те, що судом не враховано, що він постійно працював на виробництві, має 8 заохочень та 5 стягнень, які погашені в установленому порядку. Зазначає, що став на шлях виправлення.

В запереченнях на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 прокурор просить апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Вважає, що судом першої інстанції досліджено та обґрунтовано у своєму рішенні, що ОСОБА_8 за час відбування покарання мав 8 заохочень та 5 раз притягувався відповідальності. Під час вирішення питання про те, чи довів засудженій своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, суд виходив з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу. Оскільки поведінка засудженого ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування ним покарання не була сумлінною, тому на думку прокурора ОСОБА_8 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та засудженого, які просили їх апеляційні скарги задоволити з підстав викладених в них, прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу без змін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно - корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що вироком Апеляційного суду м.Києва від 01.11.2015 р. ОСОБА_8 засуджений за ч.4 ст.187, п.п.6. 12 ч.2 ст.115, 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 р. в строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 11.02.2005 року по 14.03.2006 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Строк відбуття покарання рахується з 11.02.2005 року. Згідно із довідкою начальника БВК № 35 станом на 18.04.2016 року відбута частина покарання складає 12 років 3 місяці 10 днів.

Разом з тим, як вбачається з характеристики від 10.06.2016 року, затвердженої начальником БВК № 35, ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується наступним чином.

Утримуючись в Київському СІЗО характеризувався негативно, мав 1 стягнення, яке було накладене до вступу вироку в законну силу, заохочень не мав.

Утримуючись в Роменській виправній колонії № 56 з 24.04.2006 року характеризується посередньо, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 1 раз був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражались у зберіганні заборонених предметів, вчинення фізичного опору та нетактовної поведінки до персоналу установи. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Мав 8 заохочень.

В Білоцерківській виправній колонії № 35 відбуває покарання з 7.11.2015 року. За допущене порушення установленого порядку відбування покарання 1 раз 18.12.2015 р. притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання мобільного телефону, йому була оголошена сувора догана. Заохочень не має. Характеризується посередньо. Працевлаштований на виробництві установи з пошиття мішків для цукру в якості укладальника-пакувальника. Відношення до праці задовільне. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом з метою отримання особистих пільг. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використанні їх тільки за призначенням. Намагається виконувати встановлені чинним законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, але ініціативи не проявляє. Участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. Підтримує добрі зв`язки з рідними.

При вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 суд першої інстанції належним чином врахував дані про особу засудженого, який неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію», проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочинну діяльність.

Твердження захисника засудженого про те, що судом першої інстанції не вивчалася особова справа засудженого ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення суд належним чином врахував у своєму рішенні дані про особу ОСОБА_8 , а саме характеристику засудженого, довідку про наявність стягнень та заохочень, копії вироків щодо засудженого, довідку про відбутий строк покарання( а.с.3-19).

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 станом на час прийняття рішення судом першої інстанції не довів своє виправлення.

За таких обставин ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

СУДДІ: