Єдиний унікальний номер 233/3204/16-к
Номер провадження 11-кп/775/1089/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, у залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000545 від 28 квітня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 06 березня 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 2) 29 серпня 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, 3) 09 грудня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.187, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) 03 червня 2013 року Калінінським районним судом міста Горлівки Донецької області за ч.1 ст.309, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, 5) 21 березня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 28 квітня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 08 березня 2016 року, приблизно о 23 годині, знаходячись у кафе «Скіф», яке розташоване по проспекту Ломоносова 127/5 в місті Костянтинівка Донецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив на сусідньому столику мобільний телефон «Samsung GT-C3322», при цьому, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав вищезазначений мобільний телефон марки «Samsung GT-C3322» вартістю 503,71 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 12,50 гривень, який належить ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 516,21 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання, оскільки вину визнав повністю, у скоєному розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, зазначеному у вироку, за викладених у вироку обставин ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та перевірених судом доказах, в тому числі показаннями в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ніким не оскаржені, тому, в порядку ст. 404 КПК України, в цій частині висновки суду в апеляційному порядку не перевіряються.

Викладені у апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення реального покарання у виді позбавлення волі не дотримався загальних засад призначення покарання є необґрунтованими.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні міри покарання судом належним чином враховано визнання обвинуваченим вини, ступень реалізації злочинного умислу, дані про особу винного та обрано покарання в межах санкції інкрімінуємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Підстав для призначення ОСОБА_6 покарання більш м`якого, ніж це встановлено санкцією ч.2 ст.185 КК України, немає.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, в тому числі проти чужої власності, відбував покарання у вигляді позбавлення волі і знов вчинив умисний, корисливий злочин. Зазначене вказує на вперте небажання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нових злочинів можливе лише при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, і цей вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

При обранні міри покарання судом належним чином враховано визнання обвинуваченим вини, ступень реалізації злочинного умислу, дані про особу винної та обрано покарання в межах санкції інкрімінуємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання більш м`якого, ніж це встановлено санкцією ч. 2 ст.185 КК України, з урахуванням ч.4 ст.70 КК України, немає.

Ті обставини, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, у скоєному розкаявся та має на утриманні неповнолітню дитину, висновки суду щодо виду та розміру покарання не спростовують.

Отже на переконання колегії суддів, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування вироку, судом першої інстанції припущено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк утримання ОСОБА_6 під вартою з 28 липня 2016 року по 13 жовтня 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: