Справа № 185/4075/16-к
Провадження № 1-кп/185/269/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2016 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 01.04.2016 року за № 0000870 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-3618 від 26.06.2009 року ОСОБА_5 зобов`язаний з 10.06.2009 року до настання повноліття дитини сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, в період з 10.06.2009 року по 27.04.2016 року ОСОБА_5 аліменти не сплачував, на протязі вказаного часу злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, на неодноразові звернення ОСОБА_4 щодо необхідності сплачувати аліменти не реагував, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку по сплаті аліментів не реагував, дієвих заходів до працевлаштування не приймав, до Павлоградського міськрайонного Центру зайнятості не звертався, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі 69 277 грн.31 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме:

- в 2009 році за період з червня по грудень місяць 2451 грн.,

- в 2010 році за період з січня по грудень місяць 11 779 грн.,

- в 2011 році за період з січня по грудень місяць 7289 грн. 50 коп.,

- в 2012 році за період з січня по грудень місяць 7023 грн. 03 коп.,

- в 2013 році за період з січня по грудень місяць - 6141 грн. 08 коп.,

- в 2014 році за період з січня по грудень місяць 10 745 грн. 60 коп.,

- в 2015 році за період з січня по грудень місяць 16 411 грн. 10 коп.,

- в 2016 році за період з січня по квітень місяць 7437 грн.

Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів, утворена ОСОБА_5 в результаті злісного ухилення від їх сплати становить за період з 10.06.2009 року по 27.04.2016 року 69 277 грн.31 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та пояснив, що він був обізнаний про обов`язок, встановлений рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року сплачувати щомісячно, починаючи з 10.06.2009 року до настання повноліття сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на користь потерпілої, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але він також знає, що в якийсь час потерпіла своєю заявою до державного виконавця зупиняла дію виконавчого листа.

В період зазначений в обвинувальному акті він аліменти сплачував частково, на що не має підтвердження. З тимчасових заробітків він також сплачував аліменти, купував дитині деякі речі, та продукти харчування, чого також не може підтвердити. Крім того, зазначив, що в період 2011-2015 р.р. проживав разом з потерпілою та дитиною, а тому не повинен був сплачувати аліменти.

Крім того зазначив, що не отримував вимог та попереджень державного виконавця, щодо необхідності сплати аліментів, на обліку в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості в пошуках роботи перебував лише в 2008-2009р.

Додав, що не згоден із сумою утвореної заборгованості, оскільки в зазначений період проживав разом з позивачкою та вів спільний побут, а отже й не повинен був сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила суду обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, що зафіксовані кримінальним провадженням та викладені в обвинувальному акті.

Додала, що просить призначити обвинуваченому суворе покарання, оскільки останній на протязі всього часу дії судового рішення про необхідність сплачувати аліменти програвав у гральних автоматах зароблені кошти, не утримував дитину, злісно ухилявся від сплати аліментів, оскільки працював на різних підприємствах лише по декілька місяців, а отримуючи заробітну платню витрачав її на шкідливу звичку. В період сумісного проживання з 2012 по 2014 роки він також не сплачував аліменти на дитину та під різними приводами приховував зароблене, робив це злісно, ігноруючи її вимоги та державного виконавця сплачувати аліменти.

Зауважила, що своєю заявою дійсно, але лише на два тижні зупиняла виконання судового рішення про сплату аліментів, але це було ще в 2009 році, після судового рішення з цього приводу, та було зумовлено бажанням зберегти сім`ю та відносини в ній, що було проігноровано обвинуваченим.

Окрім показань потерпілої, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України повністю підтверджується наявними в матеріалах провадження іншими доказами, а саме: виконавчим листом, який було видано з приводу виконання рішення суду про стягнення з обвинуваченого аліментів, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів із зазначенням загальної суми заборгованості у розмірі 69277грн.31коп., та копіями документів, що підтверджують тимчасове та короткочасне працевлаштування обвинуваченого на різних підприємствах, не сплату аліментів з отриманих там доходів, та заходи з боку державного виконавця, щодо примусу обвинуваченого сплачувати аліменти та їх ігнорування останнім.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що показання потерпілої мають характер логічних, послідовних та таких, що у сукупності з іншими наведеними доказами дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України доведена повністю.

Зазначені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винності особи, що обвинувачується в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та повністю спростовують позицію обвинуваченого щодо не визнання та часткового визнання своєї провини у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, є особою, що у відповідності до ст.89 КК України раніше не була судимою.

Пом`якшувальні та обтяжуючи обставини у справі відсутні.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вимогу потерпілої про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 суворого покарання та загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка є досить значною, та вказує на свідоме небажання обвинуваченого, відповідно до рішення суду, сплачувати аліменти, приймаючи той факт, що обвинувачений не працює та не приймає жодних заходів до працевлаштування, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень не може відбутися без ізоляції останнього від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті.

При цьому суд не находить достатніх та вагомих підстав за для призначення обвинуваченому будь якого іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а також застосування до покарання, що призначається положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки в минулому обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, та отримавши умовний термін покарання, відбувши іспитовий строк знову вчиняв умисний злочин, що вказує на відсутність дієвості призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст.164 КК України у вигляді обмеження волі строком один рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбування покарання для ОСОБА_5 обчислювати з моменту виконання вироку частині призначеного покарання у вигляді обмеження волі.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_9 .