Справа № 346/5411/15-к
Провадження № 11-кп/779/303/2016
Категорія ст. 296 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000672 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ст.ст. 296 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и л а :
зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ст.ст. 122 ч.1 та 296 ч.2 КК України і призначено покарання;

за ст. 122 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі,

за ст. 296 ч.2 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати після вступу вироку в законну силу і з часу прибуття особи до виправного центру.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_7 наглядові та соціально-виховні заходи.

ОСОБА_8 визнано винним за ст. 296 ч.2 КК України і призначено покарання 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. у дні визначені кримінально-виконавчою інспекцією з`являтися для реєстрації.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_8 наглядові та соціально-виховні заходи.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Доводами захисника обвинуваченого є його покликання на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції необ`єктивно оцінив зібрані по справі докази та прийшов до необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості. Зазначає про те, що аналіз усіх доказів в їх сукупності, враховуючи їх належність і допустимість, підтверджує те, що доказів вини ОСОБА_7 у провадженні не існує. А висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, не відповідає фактичним обставинам справи.

За вироком суду ОСОБА_7 разом із своїм братом, неповнолітнім ОСОБА_8 , 09 серпня 2015 року перебуваючи у громадському місці, а саме на подвір`ї у господарстві ОСОБА_12 , що в АДРЕСА_2 , де в той час проходило весілля, умисно з хуліганських спонукань у групі осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, побили ОСОБА_13 .. Обвинувачені спричиняли удари руками та ногами по різних ділянках тіла, в тому числі ОСОБА_7 було нанесено ОСОБА_13 удар кулаком правої руки в ділянку носа, в результаті чого спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми носа з переломами кісток носа, ранами в ділянці спинки носа, що привело до посттравматичного деформації носової перегородки з порушенням функції носового дихання.

Також обвинувачені нанесли потерпілому удари руками та ногами, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, синців навколо правого та лівого очей, в ділянках правого та лівого плечей, крововиливу під кон`юктиву лівого ока.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін;

- захисник ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 просять оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України;

- захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 просять оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості.

Представник служби у справах дітей Коломийської РДА та потерпілий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, доводи учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 , подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 , подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягають виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Переглядаючи вирок районного суду в межах апеляційних скарг, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, тобто у вчиненні хуліганства, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Незважаючи на заперечення у поданій апеляційній скарзі обвинуваченими своєї вини, висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Так, зокрема, їх вина доводиться показами свідка ОСОБА_14 , який був безпосереднім очевидцем подій, що відбувались під час весілля у смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області 09 серпня 2015 року та який зазначив, що вийшовши з площадки на подвір`я побачив на дорозі багато хлопців та підійшовши ближче побачив, що ОСОБА_15 тримав потерпілого ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 бив ногою зігнутого потерпілого; показами свідка ОСОБА_18 , який бачив, що під час весілля ОСОБА_17 ударив ОСОБА_16 в обличчя ногою, потерпілий впав і він ще раз вдарив ногою теж в обличчя; показами свідка ОСОБА_19 , яка як медик надавала потерпілому першу медичну допомогу; показами потерпілого ОСОБА_13 , який вказав, що 09 серпня 2015 року перебуваючи на весіллі у смт. Печеніжин, вийшов з палатки і його покликав ОСОБА_15 , і коли він підійшов до нього, то отримав удар від ОСОБА_20 , коли падав отримав удар від ОСОБА_21 в ніс кулаком та після падіння обвинувачені продовжували бити його руками і ногами до 10 хвилин, після чого він втратив свідомість; даними виписки №9363 із медичної картки стаціонарного хворого отоларингологічного відділення Коломийської ЦРЛ, згідно якої у ОСОБА_13 в результаті побиття мали місце тілесні ушкодження: струс головного мозку, відкритий перелом кісток носа, множинні гематоми обличчя, носова кровотеча; висновками судово-медичної експертизи № 227 від 16 вересня 2015 року, № 296-227д від 29 жовтня 2015 року, № 314/296/227-д2 від 19 листопада 2015 року за підсумками яких, беручи до уваги кількість розташування тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_13 слід вважати, що йому було спричинено не менше п`яти травматичних дій. Крім того, кількість тілесних ушкоджень не виключає можливості їх спричинення як однією так і кількома (двома) особами.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах захисником обвинуваченого ОСОБА_10 про непричетність ОСОБА_7 до вчинення злочину та захисника ОСОБА_11 про відсутність належних доказів в підтвердження висновків суду про наявність хуліганських мотивів в діях ОСОБА_8 були предметом дослідження в суді першої інстанції. Суд дав належну оцінку в сукупності досліджених та перевірених у справі доказах, зокрема, послідовними показаннями потерпілого, свідків та висновкам судово-медичних експертиз.

Оскільки вказані показання свідків та письмові докази є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені судом в основу обвинувального вироку.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_11 про відсутність належних доказів в підтвердження висновків суду про наявність хуліганських мотивів в діях ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Постановою Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006, передбачено, що дії, які супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Однак, якщо зазначені дії були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, такі дії кваліфікують як хуліганство.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Як було встановлено судом першої інстанції та перевірено в апеляційній інстанції, грубе порушення громадського порядку полягало в тому, що протиправні дії, вчинені обвинуваченими, відбувалися у громадському місці, під час офіційно запланованої весільної процедури а саме на подвір`ї у господарстві ОСОБА_12 , де крім обвинувачених та потерпілого знаходились інші люди, які там відпочивали, де обвинувачені затіяли сварку, яка переросла у бійку в присутності багатьох людей, що підтверджується показами свідків.

На думку колегії суддів, особлива зухвалість кримінального правопорушення полягала в тому, що протиправні дії обвинувачених спричинили порушення запланованого ходу весільної процедури, що підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_23 .

У звязку з тим, що дії обвинувачених хоча і були викликані особистими неприязними стосунками до потерпілого, однак супроводжувалися грубим порушенням громадського порядку і особливою зухвалістю, то їх дії кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 296 КК України і підстав для скасування вироку в цій частині немає.

Заперечення вини обвинуваченими слід вважати способом захисту.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_10 про недопустимість таких доказів у провадженні як покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , оскільки вони є батьками потерпілого, то слід зазначити, що вказані свідки не були безпосередніми очевидцями зазначених подій, а тому їх покази ніяким чином не вплинули на прийняте судом рішення.

Щодо призначеного обвинуваченим покарання, то слід зазначити, що воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, зокрема те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, навчання та під час проходження військової служби, його стан здоров`я, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

При призначенні судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом враховано, як пом`якшуючу покарання обставину вчинення ним кримінального правопорушення будучи неповнолітнім, його стан здоров`я, позитивну характеристику по місцю проживання. Крім того, судом враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зазначене покарання є необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування вироку.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без зміни.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення через Апеляційний суд Івано-Франківської області.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2