Єдиний унікальний номер 205/3227/16-к
Провадження №1кп/205/319/16
Єд.унік.№205/3227/16-к
У Х В А Л А

19 травня 2016 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

провівши в залі суду, в м.Дніпропетровську, підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, освіта вища, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Із Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000179 від 16 січня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання.

Згідно з обвинувальним актом, 15 січня 2016 року, в період часу з 20 години до 21 години 21 хвилини, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зелено-коричньового кольору, масою 90,000 гр., 110,000 гр., 100,000 гр., 215,000 гр., 140,000 гр., 130,000 гр., 5,302 гр., 5,658 гр., 1,868 гр., 6,874 гр., 2,801 гр., 1,293 гр., 7,052 гр., 4,095 гр., 9,531 гр., 0,0874 гр., 0,976 гр., 0,700 гр., 2,207 гр., 1,342 гр., 1,614 гр. та 0,841 гр., які згідно висновку експерта №1/8.6/118 від 17 лютого 2016 року, відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 88,218 гр., 109,780 гр., 97,980 гр., 210,959 гр., 139,608 гр., 127,348 гр., 4,878 гр., 5,205 гр., 1,719 гр., 6,324 гр., 2,577 гр., 1,190 гр., 6,488 гр., 3,767 гр., 8,769 гр., 0,804 гр., 0,898 гр., 0,644 гр., 2,031 гр., 1,235 гр., 1,485 гр., 0,774 гр., які він незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання, у великих розмірах для особистого вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, у великих розмірах, кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України.

Під час досудового слідства, 14 квітня 2016 року, між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості. Згідно угоди, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.309 КК України та покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 у разі затвердження угоди судом, а саме позбавлення волі строком на два роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку на два роки.

У судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити вказану угоду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, що витребувані у прокурора для перевірки угоди про визнання винуватості на її відповідність закону, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу .

Згідно із вимогами ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

За змістом цієї норми, суд повинен надати оцінку відповідності закону кожної умови угоди.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості укладена між сторонами 14 квітня 2016 року. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфіковані обвинуваченням за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив суду, що вилучений під час проведення обшуку за місцем його проживання наркотичний засіб «канабіс», був ним зібраний восени 2015 року за місцем свого мешкання: на території домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого висушений та подрібнений. В той же час, як видно із обвинувального акту, вилучений у ОСОБА_5 наркотичний засіб був ним нібито придбаний у невстановленої особи, у невстановлений час та при невстановлених обставинах. Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувальний акт та угода про визнання винуватості не містять повного формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 також викликає сумніви.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що він не згоден з висновками проведеної під час досудового розслідування судово-хімічної експертизи в частині кількості вилученого за місцем його проживання наркотичного засобу «канабіс». При цьому, як пояснив ОСОБА_6 , йому легше визнати себе винним, чим щось доводити. Зазначені обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що обвинувачений не беззастережно визнає себе винним, а також дають підстави вважати, що укладення угоди було не добровільним, а вимушеним.

Таким чином, зазначені вище обставини, у своїй сукупності, дають суду всі підстави вважати, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам ст.472 КПК України, тому на підставі ч.7 ст.474 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити у її затвердженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 369-372, 472, 473, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 14 квітня 2016 року у кримінальному провадженні №000179 від 16 січня 2016 року, укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відмовити.

Кримінальне провадження №000179 від 16 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №1, для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1