Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 29 квітня 2016 року в м. Києві у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тбілісі, Грузія, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у тому що він, 19 грудня 2014 року о 17 годині, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна від центра сел. Рогань, Харківського р-ну, Харківської обл., порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на

пішохода ОСОБА_5 , чим спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року ухвалу суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями та ставить питання про їх скасування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поза увагою суду першої та апеляційної інстанцій залишилися твердження прокурора про необґрунтоване звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із його примиренням з потерпілим. На думку скаржника, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії справ, в яких основним об`єктом злочину виступають публічні інтереси, що унеможливлює закриття провадження із вказаних вище підстав. Ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як вбачається з копії ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні необережного злочину середньої тяжкості, який він вчинив вперше.
Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та зазначив, що обвинувачений з ним примирився, завдану матеріальну шкоду відшкодував, жодних претензій матеріального чи морального характеру він не має. На підтвердження зазначеної позиції потерпілий надав суду нотаріально посвідчену заяву.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрив кримінальне провадження.
З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд та постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, із зазначенням мотивів прийнятого рішення.

Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, з огляду на те, що об`єктом посягання у даній категорії злочинів є публічні інтереси є необґрунтованими та ретельно перевірені судом апеляційної інстанції.
З висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів.
Так, притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України настає лише за умови спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок порушення Правил дорожнього руху чи експлуатації транспорту, а тому життя та здоров`я особи є обов`язковим об`єктом вказаного кримінального правопорушення за відсутності якого кримінальна відповідальність не настає.
До того ж, ст. 46 КК України умов для застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на які посилається прокурор, не передбачено.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1