АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/422/16 Справа № 202/709/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст.171 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 05 лютого 2016 року, про накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року /а.с.п.22-24/ задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 05 лютого 2016 року та накладеноарешт на майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 будинку житлового з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки «ТОYОТА САМRY», зеленого кольору, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з зобов`язанням службових осіб відповідних реєстраційних установ встановити заборону відчуження арештованого майна, з повідомленням прокуратури Дніпропетровської області (м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 38), виконання якої покладено на прокурорів у кримінальному провадженні або працівників оперативних підрозділів, визначених відповідним дорученням щодо проведення слідчих (розшукових) дій.
Крім вказаного в період 2010-2013 років директором та власником ПП «Джевел Стайл» був ОСОБА_10 , про те підписи у первинній документації щодо взаємовідносин між ТОВ «Продекспорт-2009» та ПП «Джевел Стайл», відповідно до почеркознавчої експертизи були не його, внаслідок чого був занижений податок на додану вартість, який підлягає сплаті в бюджет держави за березень-липень 2012 рік в сумі 6 201 182,50 гривень, на підставі чого слідчий суддя і прийшов до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі на квартиру АДРЕСА_3 , яка згідно з інформаційною довідкою державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, належить останньому, так як іншими способами забезпечити відшкодування завданої матеріальної шкоди та забезпечення вироку суду в частині можливої конфіскації майна та цивільних позовів неможливо.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, скаржником ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, відповідно до якої остання просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 .
В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді була винесена в порушення норм чинного законодавства, з помилковим посиланням того, що вказане майно належить ОСОБА_6 . Як стверджує скаржник зазначена квартира, яка на даний час знаходиться під арештом, належить на праві власності саме їй на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2016 року, з подальшою реєстрацією в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 зазначає, що розгляд справи був здійснений за її відсутністю, про що їй стало відомо 21 березня 2016 року, а тому й стверджує, що вказана причина є поважною, тому й прохає поновити строк на оскарження рішення слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, обґрунтовуючи її доводами, викладеними в ній, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію ОСОБА_6 без задоволення, оскільки державний реєстратор відмовив у державній реєстрації квартири, оскільки зареєстровано право власності за новим набувачем, дослідивши надані судом першої інстанції та органом досудового розслідування матеріали провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга скаржника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Крім того, відповідно до положень ст.116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.
Таким чином, виходячи з наведеного вище, а саме з того, що ухвала слідчого судді від 08 лютого 2016 року постановлена без виклику скаржника, отримана останньою лише 21 березня 2016 року /а.с.п.48-51/, які б то не було дані про направлення даної ухвали та отримання її скаржником в іншу дату в матеріалах провадження відсутні /а.с.п.1-27/, як вбачається з поштового конверту, який був направлений через відділення «Укрпошта», апелянтом дана апеляційна скарга була подана до поштового відділення «Бердянськ 8»- 25 березня 2016 року /а.с.п.34/, тому колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції ОСОБА_6 пропущений не був.
22 січня 2016 року, о 15 годині 26 хвилин директору ТОВ «Продекспорт 2009» ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України /а.с.п.7-12/.
05 лютого 2016 року прокурор у кримінальному провадженні- прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, про арешт на майно ОСОБА_6 , в тому числі квартири АДРЕСА_3 /а.с.п.1-4/, пославшись на те, що відповідно до інформаційної довідки державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зазначена квартира належить останньому, яке ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року було задоволено у повному обсязі /а.с.п.22-24/.
Однак з таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішення питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» № 769-VIII від 10 листопада 2015 року, який набрав чинності 11 грудня 2015 року, ч.1 ст.170 КПК України, (тут та далі відповідно до норми КПК України, яка діяла на момент розгляду клопотання), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
При цьому, відповідно до вимог абзаців 2 та 3 ч.2 ст.170 КПК України треті особи, майно яких може бути арештовано,- особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі- отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Як витікає з положень ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав зазначене клопотання- не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.
Так, під час розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 судом не було взято до уваги той факт, що відомості до ЄРДР щодо протиправних дій було внесено загально, щодо посадових осіб ТОВ «Продекспорт 2009», без зазначення конкретної особи- директора ОСОБА_6 .
Крім того не звернув слідчий суддя уваги й на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про заявлені зацікавленими особами цивільні позови про відшкодування збитків до ТОВ «Продекспорт 2009» або до самого ОСОБА_6 .
Також, в порушення вимог ч.2 ст.173 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора слідчий суддя не з`ясував та не зазначив у своїй ухвалі правові підстави, передбачені ч.3 ст.170 КПК України, для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 а саме чи є квартира, про накладення на яку арешту ставилося питання у клопотанні прокурора предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, чи набута квартира злочинним шляхом, чи є доходом від вчиненого злочину або отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину, не встановив можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, при тому, що хоча відповідно до інформаційної довідки державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 52701369, сформованої працівником прокуратури Дніпропетровської області 05 лютого 2016 року /а.с.п.17/ зазначена квартира й належить ОСОБА_6 , однак, відповідно до наданого прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції рішення від 10 лютого 2016 року за № 28171224 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_11 у державній реєстрації обтяження арешту нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_3 відмовлено, оскільки проведена державна реєстрація за новим право набувачем /а.с.п.53/, що підтверджується в тому числі наданими прокурором та представником скаржника нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу зазначеної квартири від 27 січня 2016 року /а.с.п.30-31/, інформаційною довідкою державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 52178046 від 27 січня 2016 року, сформованою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , якою й посвідчено зазначений вище договір купівлі квартири та довідкою № 53125625 від 12 лютого 2016 року, згідно яких /а.с.п.32-33, 58-59/ зазначена квартира належить ОСОБА_6 .
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним та наявними суперечностями в частині власника окремого майна, на яке накладено арешт, клопотання про арешт майна в цілому не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги, належним чином не перевірив та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Виходячи з викладеного та враховуючи те, щопри вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна прокурором та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ч.3 ст.407 КПК України вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 05 лютого 2016 року про накладення арешту на майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 будинку житлового з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки «ТОYОТА САМRY», зеленого кольору, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з зобов`язанням службових осіб відповідних реєстраційних установ встановити заборону відчуження арештованого майна, з повідомленням прокуратури Дніпропетровської області (м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 38)- скасуванню, з постановленням, на підставі п.2) ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою зазначене вище клопотання від 05 лютого 2016 року слід повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 , з метою усунення недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, протягом семи десяти двох годин з моменту отримання ухвали.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.170 КПК України, ч.3 ст.172 КПК України, ст.173 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ч.1 ст.412 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 05 лютого 2016 року про накладення арешту на майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 будинку житлового з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки «ТОYОТА САМRY», зеленого кольору, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з зобов`язанням службових осіб відповідних реєстраційних установ встановити заборону відчуження арештованого майна, з повідомленням прокуратури Дніпропетровської області (м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 38)- скасувати.
Постановити нову ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 05 лютого 2016 року про накладення арешту на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 будинку житлового з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки «ТОYОТА САМRY», зеленого кольору, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 - повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокурати Дніпропетровської області ОСОБА_9 , для усунення недоліків в строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4