Провадження №11-кп/772/766/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000089 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України, повернуто прокурору військової прокуратури Вінницького гарнізону.

Ухвала мотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки він містить два різних формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин справи, одне з яких викладено слідчим та прокурором, як таке, що встановлено досудовим розслідуванням, а друге в чому обвинувачується ОСОБА_8 . Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України, так як з нього не зрозуміло, яке обвинувачення висунуто ОСОБА_8 , що грубо порушує його права та унеможливлює призначення справи до судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 , вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою, оскільки вона ухвалена з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону; просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на те, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є невірним, оскільки вказаний акт містить одне формулювання обвинувачення та одне формулювання фактичних обставин справи, які по своїй суті тотожні та витікають одне з одного. Також, не відповідає дійсності твердження судді про грубе порушення права обвинуваченого на захист від висунутого йому обвинувачення.

В заперечені на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважає її безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим просить ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: прокурора ОСОБА_6 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу і, посилаючись на викладені в ній доводи, просив задовольнити, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність обвинувального акта положенням закону і обґрунтовано повернув його прокурору.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що обвинувальний акт містить різне формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин справи, одне з яких викладено слідчим та прокурором, як таке, що встановлено досудовим розслідуванням, а друге в чому саме обвинувачується ОСОБА_8 .

Так, згідно обвинувального акту (а.с.4), досудовим розслідуванням, зокрема, встановлено що 10.09.2014 року ОСОБА_8 , з метою ухилитись від проходження військової служби, до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився. По факту неприбуття військовослужбовця до військової частини 19.09.2014 року, згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_2 , ОСОБА_8 було включено до списку осіб, які самовільно залишили військову частину.

Виходячи зі змісту такої редакції обвинувачення, ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину або місце служби, тобто вчинив злочин, передбачений ст.407 КК України, що йому в дійсності не інкримінується.

В той же час з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 28.08.2014 року, за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 , вибув в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в цьому випадку самовільного залишення частини у нього немає.

Далі, в обвинувальному акті ОСОБА_8 вже обвинувачується у вчиненні дезертирства, тобто нез`явленні з відрядження до військової частини з метою ухилитися від військової служби, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

Згідно ч.1 ст.408 КК України дезертирство це є самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також не з`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.

Отже, з обвинувального акту неможливо чітко зрозуміти яке ж саме обвинувачення і в чому конкретно висунуто ОСОБА_8 (самовільне залишення військової частини, нез`явлення його на службу з відрядження чи переведення, або дезертирство).

В обвинувальному акті наявні суперечності, які унеможливлюють призначення провадження до судового розгляду без їх усунення прокурором, оскільки суперечливе викладення фактичних обставин та не чітке формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, на думку колегії суддів, може в подальшому негативно вплинути на ефективність захисту від такого обвинувачення, що в свою чергу буде свідчити про порушення права обвинуваченого на захист.

Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали суду немає, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000089 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України повернуто прокурору військової прокуратури Вінницького гарнізону, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом вірно: