Справа № 738/1731/15-к
№ провадження 1-в/738/435/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представників установи ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А H О В И В:
У листопаді 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2012 року його було визнано винним за ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України та засудженого до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2012 року визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. За ухвалою Менського районного суду Чернігівської області скорочено наполовину невідбуту частину покарання згідно ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році». Строк відбування покарання рахується з 29.09.2014 року.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відбув відповідну частину строку покарання, тому наполягав на застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свої вимоги та просив звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Представник Менської виправної колонії № 91 в судовому засіданні показав, що засуджений ОСОБА_5 в Менській ВК № 91 відбуває покарання з 19.11.2014 року. За час перебування в установі характеризується посередньо, був працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи ставився посередньо, заохочено не мав. На даний час на виробництві установи не працює, з серпня виконує обов`язки прибиральника сектору МінРБ. Питання щодо умовно дострокового звільнення ОСОБА_5 розглядалось на засіданні комісії установи 30.06.2015 року рішення комісії: засуджений ОСОБА_5 не заслуговує умовно дострокового звільнення, оскільки має діюче стягнення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог засудженого ОСОБА_5 .

В судове засідання представник спостережної комісії Менської РДА не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 та представника адмiнiстрацiї установи, думку прокурора, який вважає клопотання не обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17.04.2014 року, яким його було визнано винним за ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України та засудженого до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2012 року визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. За ухвалою Менського районного суду Чернігівської області скорочено наполовину невідбуту частину покарання згідно ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання. Так, ОСОБА_5 при засудженні за раніше вчинені злочини надавалася можливість виправитися без застосування покарання, проте він не витримав випробувального строку і вчинив нові злочини. Відбуваючи покарання, протягом нетривалого строку отримав три стягнення.

Суд також враховує відсутність у засудженого заохочень, що свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, будь яких проявів активної форми поведінки засудженого ОСОБА_5 , що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, не було.

Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 72 від 09.11.2015 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_5 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, а також особу самого засудженого, який може вступати в конфлікті ситуації в іншими засудженими, при цьому намагається бути чемним та ввічливим з представниками адміністрації лише з метою тримання особистих благ, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1