1-кп/357/150/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянин України, українець, освіта неповна середня, не одружений, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
31 жовтня 2015 р. близько 23 години ОСОБА_5 , знаходячись вдома у свого знайомого ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 , вирішив незаконно заволодіти належним останньому автомобілем марки ЗАЗ модель 110377 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в гаражному приміщенні, що розташоване в дворі будинку АДРЕСА_3 . З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 на підвіконні в одній із кімнат квартири викрав зв`язку ключів від гаражного приміщення та автомобіля марки ЗАЗ модель 110377 д.н.з. НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 прослідував до гаражного приміщення, яке розташоване у дворі будинку АДРЕСА_3 . В послідуючому ОСОБА_5 діючи умисно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його тимчасового використання, таємно від оточуючих, за допомогою ключів, які забрав у квартирі потерпілого ОСОБА_4 , відчинив гаражне приміщення та проник всередину.

Після цього ОСОБА_5 через незачинені передні двері з боку водія проник до салону автомобіля марки ЗАЗ модель 110377 д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , сів за кермо та за допомогою ключа, якого напередодні забрав з квартири потерпілого ОСОБА_4 , завів двигун і поїхав з місця скоєння злочину.

Після незаконного заволодіння вищевказаним автомобілем ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 39828 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно 31 жовтня 2015 р. близько 23 години, знаходячись вдома у свого знайомого ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 , вирішив заволодіти належним останньому автомобілем марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в гаражному приміщенні, що розташоване в дворі будинку АДРЕСА_3 . З цією метою він на підвіконні в одній із кімнат вказаної квартири взяв зв`язку ключів від гаражного приміщення та автомобіля. Потім він прослідував до гаражного приміщення, маючи мету заволодіти транспортним засобом з метою його тимчасового використання - покататися, таємно від оточуючих, за допомогою ключів, які забрав у квартирі потерпілого, відчинив гаражне приміщення та проник всередину. Через незачинені передні двері з боку водія проник до салону автомобіля марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , сів за кермо та за допомогою ключа, якого напередодні забрав з квартири потерпілого ОСОБА_4 , завів двигун і поїхав з місця скоєння злочину. Їздив на ньому до Володарки, до Києва де і залишив автомобіль. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Обставини за яких проник до гаража, автомобіля, його марку, номерний знак, незаконне заволодіння ним, вартість автомобіля визнає та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій не оспорює. Дуже шкодує про вчинене. Позов визнає. Просить вибачення у потерпілого, суд суворо не засуджувати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 , у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, потерпілого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_5 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом визнаються: вчинення злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легко вираженої дебільності).

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 судом визнається: вчинення злочину щодо особи похилого віку п.6 ч.1 ст. 67 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2008 р.

Перебуває під диспансерним наглядом лікаря психіатра з приводу легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю з 1998 року.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 547 від 25.11.2015 р. ОСОБА_5 страждає і страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легко вираженої дебільності). Під час скоєння інкримінованих йому дій він міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, його відношення до скоєного, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_5 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскація майна, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України, то його застосування у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 77 КК України) не допустиме.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про стягнення із обвинуваченого завданої майнової шкоди в розмірі 2551 грн. 80 коп., суд, на підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, зважаючи на визнання обвинуваченим позову, на підставі ст. 174 ч.4 ЦПК України, вважає він підлягає задоволенню.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речовий доказ: автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання за розпискою від 12.11.2015 р. потерпілому ОСОБА_4 , слід вважати повернутим власнику.

ОСОБА_5 під вартою не утримувався, відносно нього запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п. 2,3,4 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 2551 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 80 коп.

Речовий доказ: автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання за розпискою від 12.11.2015 р. потерпілому ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області