МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1982/15-к
Провадження № 1-кп-480/228/15
Вирок
Іменем України
28 жовтня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002256 від 01 вересня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 03.03.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить службу на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї 7-ої реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос, освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

03 березня 2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 28.04.2015 № 118 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія-електрика відділення управління командира батареї 7-ої реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону вищезазначеної військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2015 № 200 матрос ОСОБА_4 з метою виконання бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 вибув до НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( АДРЕСА_2 ).
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
05.08.2015 близько 07 години 00 хвилин матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( АДРЕСА_2 ).
14.09.2015 близько 11 години 30 хвилин матрос ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та цього ж дня, прибувши до військової частини НОМЕР_1 , приступив до виконання службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 05.08.2015 без дозволу та повідомлення командування військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив польовий табір військової частини НОМЕР_1 , який знаходився в АДРЕСА_2 , та поїхав до місця свого проживання, оскільки хотів відпочити від військової служби, до військової частини НОМЕР_1 повернувся 14.09.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем служби характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, визнаний придатним до військової служби, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді арешту.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці, з відбуванням на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

28.10.2015