У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 102 51 ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 102 51 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернутий прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва з підстав суперечностей та протиріч в формулюванні обвинувачення.
А саме, як указано в ухвалі суду, з обвинувального акта щодо ОСОБА_7 убачається, що останній обвинувачується у тому, що вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з правовою кваліфікацією зазначеного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

А зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, видно, що 31 серпня 2015 року приблизно о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету Сільпо за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 2, з торгових полиць розпочав брати продукти харчування з метою їх подальшої крадіжки ховати за пояс шортів. Склавши продукти за пояс шортів та прикривши футболкою, в яку був одягнений, намагався їх викрасти, вважаючи, що його дії залишаються непоміченими, направився до кас супермаркету, де розрахувався за товар, що знаходився у кошику. Та не розрахувавшись за ковбасу, що сховав за пояс штанів, намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення, пройшовши повз антикрадіжкові пристрої. В подальшому направився до виходу з магазину, де був затриманий з викраденим майном та таким чином не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином, за змістом описової частини обвинувального акта ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця (закінчений замах), однак згідно формулювання обвинувачення, обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця (незакінчений замах).
З урахуванням того, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення наявні суперечності, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, наявні обставини перешкоджають подальшому судовому розгляду, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
При цьому суд враховував і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Окрім того, такий недолік обвинувального акта в подальшому є перешкодою для суду розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та порушенням права особи на розгляд кримінального провадження у найкоротший строк.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, просить скасувати ухвалу суду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відповідає усім вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, а формулювання обвинувачення ґрунтується на тих фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, суд же вийшов за межі ст. 314 КПК України та вдався до аналізу суті формулювання обвинувачення та кваліфікації діяння обвинуваченого.

Інші учасники судового розгляду про час, день та місце розгляду провадження повідомлені належним чином.

Їх неявка в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право провернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Процедура складення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування регламентована ст. 291 КПК України.

Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, перелік яких є вичерпним.

Зокрема, п. 5 вказаного закону вказує, що обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта Київській місцевій прокуратурі № 10 м. Києва, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні всупереч вказаній нормі процесуального закону п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містить суперечності та протиріччя в формулюванні обвинуваченні та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, які фактично полягають у помилці зазначення частини ст. 15 КК України щодо замаху на крадіжку чужого майна.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, не вбачаючи обставин того, що суд начебто вдався до аналізу суті формулювання обвинувачення чи правильності кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду і на правову позицію з цього питання Верховного Суду України в рішеннях від 24 жовтня 2013 року у справі № 5-40 кс 13 та від 25 червня 2015 року справа № 5-96 кс15, яка в силу ст. 458 КПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права.

А тому суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору для усунення цього недоліку, що в подальшому, може бути перешкодою на розгляд кримінального провадження у найкоротший строк в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням сторони провадження, у тому числі і обвинуваченого, порушуючи його права.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 102 51 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернутий прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3