АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2267/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/372/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смига Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , -

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 , звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки передбачені п.п.2, 3 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на загальну суму 5 841,99 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 27 травня 2014 року біля 17 год. 15 хв. водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.9. (в) Правил дорожнього руху України керував не зареєстрованим у Державтоінспекції технічно справним мопедом Ямаха Аксиз та із пасажиром ОСОБА_10 рухався автомобільною дорогою Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече в напрямку м.Дубно Рівненської області із швидкістю біля 35-40 км/год.

Водій ОСОБА_7 не мав при собі полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1. (г) ПДР України, а також в порушення вимог п.2.3. (г) ПДР України, рухався на мопеді з пасажиром ОСОБА_10 без застебнутих мотошоломів.

Рухаючись на 244 км+700 м. вказаної автодороги у с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_7 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 2.3. (б) ПДР України, а також в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, та став рухатися у напрямку лівого узбіччя, чим створив небезпеку для руху водію автомобіля «ГАЗ 3307», д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , який рухався позаду в попутному напрямку.

Вказаними діями, водій ОСОБА_7 поставив водія автомобіля «ГАЗ 3307» ОСОБА_11 в такі умови, що той не мав технічної можливості, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення, і як наслідок на смузі зустрічного руху відбулося зіткнення їх транспортних засобів.

Внаслідок викладеного і в порушення вимог п.1.5. ПДР України водій ОСОБА_7 , який не повинен створювати небезпеки для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів, пасажиру мопеда «Ямаха Аксиз» ОСОБА_10 , спричинено масивну травму тіла з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від чого на місці пригоди настала її смерть.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5., 2.3. (б) та 10.1 ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди та спричиненням смерті ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Кременецького районного суду від 07.08.2015р. скасувати та закрити кримінальне провадження. Вважає, що саме водій ОСОБА_11 є винним у настанні дорожньої-транспортній пригоди, оскільки він побачивши перешкоду для руху, не прийняв мір та не застосував екстреного гальмування.

Мотивує це тим, що покази ОСОБА_11 , які він давав на досудовому слідстві та в судовому засіданні є суперечливими в частині відстані між автомобілем і мопедом, коли водій ОСОБА_11 вперше побачив мопед, та чи був у мопеда включений поворот. Також посилається на покази свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що водій молоковоза їхав із швидкістю більшою, чим допускається. Вважає, що ОСОБА_11 перед проведенням слідчого експерименту, домовився з кваліфікованими спеціалістами про точку зіткнення, вигідну йому, оскільки неодноразово виїжджав на місце аварії. Вважає належним висновок судової автотехнічної експертизи від 18.11.2014 року Львівського НДІСЕ ОСОБА_13 , а у висновках експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , допущені суперечності та вони не відповідають вимогам ст.3 ЗУ Про судову експертизу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 які підтримали подану апеляційну скаргу та просили вирок суду скасувати, а провадження відносно нього закрити, прокурора, який вважає вирок суду законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта ОСОБА_7 про те, що вирок суду є незаконним, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження і грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Колегія суддів критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, про те що злочину він не вчиняв, а винуватцем ДТП є водій молоковоза ОСОБА_11 , оскільки вина підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що 27 травня 2014 року між 17 і 18 год. їхав автомобілем «ГАЗ 3307» у с. Білокриниця Кременецького району в сторону м. Дубно із швидкістю 60 км/год. Після автозупинки у с. Білокриниця побачив, що в попутному напрямку рухався мопед з пасажиром з правої сторони по обочині. Водій мопеда за 3-4 метри від нього включив лівий поворот і почав виїжджати на проїзну частину дороги, підрізаючи його. Він подав звуковий сигнал, зустрічного транспорту не було і щоб уникнути зіткнення вивернув кермо вліво до осьової лінії. Екстреного гальмування не застосовував, оскільки була повна бочка молока і машина могла перекинутися. Зіткнення з скутером відбулося на зустрічній смузі руху. Після зіткнення виїхав на ліве узбіччя у кювет, автомобіль перекинувся на лівий бік.

Суд першої інстанції вірно взяв дані покази до уваги, оскільки, аналогічні показання свідок давав при проведенні слідчого експерименту від 21.06.2014 року де вказав на місце зіткнення транспортних засобів, траєкторію та швидкість руху мопеда «Ямаха Аксиз» під керуванням обвинуваченого, що підтверджуються іншими доказам у справі, а тому ніяких сумнів у їх достовірності не викликають.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що ОСОБА_11 постійно змінював свої покази, не знайшли свого підтвердження, а приклади наведенні в апеляційній скарзі є не суттєвими та не впливають на висновки суду.

Показами свідка ОСОБА_16 , з яких вбачається, що в ході досудового слідства на підставі висновків експертиз, показань обвинуваченого, свідків встановлено, що ОСОБА_7 порушив правила дорожнього руху.

Показами свідка ОСОБА_17 , даних в судовому засіданні в суді першої інстанції, з яких вбачається, що він йшов назустріч в сторону м. Кременець по тротуару з лівої сторони. Коли почув удар, повернувся та побачив як молоковоз їхав в напрямку м. Дубно по кювету, вдарився в місток і перевернувся.

Твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_18 , в судовому засіданні підтвердила той факт, що водій ОСОБА_11 порушував правила дорожнього руху, оскільки за 150 метрів від ДТП, бачила як дуже швидко по лівій обочині їхав молоковоз та перекинувся, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний свідок не могла визначити точної швидкості руху молоковоза, а дуже швидко, в її розумінні, може бути 60 км/год.

Суд вірно критично оцінив покази потерпілої ОСОБА_9 , в частині того, що обвинувачений не винуватий у вчиненні ДТП, оскільки вона не була свідком обставин та дані твердження спростовані у судовому засіданні дослідженими доказами.

Поряд з тим, факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину стверджується іншими доказами дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції:

- висновком експерта № 367 від 20.06.2014 року 28.05.2014 року на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , відповідно до якого смерть останньої настала внаслідок масивної травми тіла з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів і є в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 115-120);

- протоколом огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицею, яким зафіксоване кінцеве розташування мопеда «Ямаха Аксиз», автомобіля «ГАЗ 3307», а також осипи речей з мопеда та місце, де лежала потерпіла;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2014 року із водієм ОСОБА_11 де встановлено місце зіткнення транспортних засобів, траєкторія та швидкість руху мопеда «Ямаха Аксиз», траєкторія та швидкість руху автомобіля «ГАЗ 3307». Водій ОСОБА_11 вказав на місце зіткнення, яке було позначено крейдою. Встановлено, що місце зіткнення знаходиться на смузі руху до м. Кременець на відстані 1,3 м за базовою лінією (якщо рухатися до м. Дубно) та 0,4 м до лівого краю дороги. При проведенні слідчого експерименту встановлено, що видимість у напрямку руху нічим не обмежена та становить не менше як 200 метрів (а.с. 89-96).

- протоколом проведення слідчого експерименту, додатком до нього та таблицями ілюстрації до нього від 21.06.2014 року із водієм ОСОБА_7 де встановлено місце зіткнення транспортних засобів, траєкторія та швидкість руху мопеда «Ямаха Аксиз» та траєкторія та швидкість руху автомобіля «ГАЗ 3307»;

Під час проведення даного слідчого експерименту водій ОСОБА_7 повідомив, що не може вказати, де відбулося зіткнення транспортних засобів, під час ДТП рухався із швидкістю 25-30 км/год., не може відтворити траєкторії руху автомобіля «ГАЗ 3307», оскільки той рухався позаду нього і за ним він не спостерігав (а.с. 97-103).

На запитання слідчого Чи дивилися Ви в дзеркала заднього виду чи просто назад, перед зміною напрямку руху вліво, пов`язаного з зміщенням мопеда ближче до осьової лінії, водій ОСОБА_7 відповів, що не дивився. (а.с.99 другий абзац знизу.)

Суд, першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що даним слідчим експериментом спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки як слідує з протоколу проведення слідчого експерименту з його участю та участю його захисника обвинувачений вказав, що перед зміною напрямку свого руху вліво, пов`язаного з зміною мопеда ближче до осьової лінії в дзеркала заднього виду чи просто назад не дивився.

Даний факт обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні в суді першої інстанції, де він пояснив, що коли включив лівий поворот то назад себе не дивився, звуків ніяких не чув, а тому був впевнений, що позаду нікого не було(с/з від 11.12.2014р., час 15:22:57-15:24:31).

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 відносно швидкості руху мопеда дані під час проведення слідчого експерименту ( 25-30 км/год.), та в судовому засіданні (40 км/год.), є непослідовними та суперечать доказам у справі.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2014 року з свідком ОСОБА_18 , яка вказала місце знаходження автомобіля молоковоз коли його побачила вперше, та місце де вона була на час ДТП. Свідок вказала, що автомобіль знаходився умовно на зустрічній смузі, однак де саме, відносно її країв вказати не може (а.с. 110-114);

- висновком експерта № 5-301/14 від 21.06.2014 року з якого слідує, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на перетині продовжених в зворотному напрямку утворення «пошкодження дорожнього покриття у вигляді подряпини» та «спареного сліду тертя правих коліс а/м «ГАЗ 3307» (до м. Кременець), або ж на незначній відстані від вказаного місця перетину в напрямку м. Кременець (а.с. 155-162).

Даним висновком спростовуються твердження ОСОБА_7 про те, що водій ОСОБА_11 перед проведенням слідчого експерименту домовився з спеціалістами про вигідну йому точку зіткнення, оскільки вказана процесуальна дія проводилась із участю двох водіїв та захисника, а точка зіткнення визначалась кваліфікованим спеціалістом на підставі матеріалів кримінального провадження.

- висновком експерта № 4-112/14 від 02.07.2014 року, згідно якого матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля «ГАЗ 3307», пошкодженого при ДТП з врахуванням амортизаційного зносу станом на 27.05.2014 року може становити 4459 грн. 75 коп. (а.с.165-179);

- висновком експерта № 5-385/14 від 30.07.2014 року, відповідно до якого причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідностей дій водія мопеда ОСОБА_7 вимогам пункту 10.1 ПДР України. Водій автомобіля «ГАЗ 3307» з заданого моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим уникнути зіткнення (а.с. 184-188).

Поясненнями допитаного судом першої інстанції експерта ОСОБА_14 , який підтримав свій висновок.

- висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 1034/14-22 від 29.09.2014 року підтверджується, що у даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних (варіант №1), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій мопеда «Ямаха Аксиз» повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 9.2, 9.4, 10.1, 10.4, 12.4 ПДР України.

У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «ГАЗ 3307» ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення вимог терміну небезпека для руху), 2.3 (б), 12.3, 12.4 ПДР України.

В разі відсутності у водія транспортного засобу технічної можливості попередити ДТП шляхом екстреного гальмування така дорожньо-транспортна ситуація звичайно кваліфікується як аварійна обстановка, в якій дії водія вимогам ПДР не регламентовані, і тому застосування водієм ОСОБА_11 маневру відвороту в даній обстановці вимогам ПДР не суперечило.

У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних (варіант № 1):

-в діях водія мопеда ОСОБА_7 вбачалась невідповідність вимогам п.п. 1.5, 10.1 ПДР України.

-в діях водія автомобіля «ГАЗ 3307» ОСОБА_11 не вбачалось невідповідностей вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху), 2.3 (б), 12.3, 12.4 ПДР України (а.с. 192-198).

Згідно п.5.(8). вказаного висновку при швидкості руху мопеда 40 км/год, останній встигав виїхати за межі правої смуги руху і тим самим уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ-3307, який наздоганяв його.

Даний висновок, вказує на те, що швидкість руху мопеда під керування ОСОБА_7 не могла бути більша чим 40 км/год.

Поясненнями допитаного у судовому засіданні судом першої інстанції експерта ОСОБА_15 , який підтвердив свій висновок;

- висновком експерта №5-300/14 від 26.06.2014 року, згідно якого автомобіль «ГАЗ-3307, д.р.н. НОМЕР_1 отримав пошкодження, які знаходяться в зоні основних аварійних пошкоджень автомобіля і спричинені динамічним ударом під час ДТП, експлуатаційного характеру не носять, а тому водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП (а.с. 129-142);

- висновком експерта №5-299/14 від 24.06.2014 року де встановлено, що мопед «Ямаха Аксиз» без державного реєстраційного номерного знаку, отримав пошкодження, які знаходяться в зоні основних аварійних пошкоджень скутера і спричинені динамічним ударом під час ДТП, експлуатаційного характеру не носять, а тому водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП. Несправності переднього гальмового механічного приводу носять експлуатаційний характер виникли до ДТП, тому водій мав можливість їх виявити під час підготовки скутера до експлуатації та за відповідних обставин вказані несправності могли вплинути на керованість транспортного засобу під час застосування водієм гальмування збільшуючи гальмовий шлях (а.с. 145-152);

При дачі висновків експертами досліджувались покази обвинуваченого, свідків, протокол огляду місця події, протоколи відтворення проведення слідчих експериментів з обвинуваченим та свідками. Тобто при вирішенні постановлених експертам питань брались до уваги повністю всі наявні в справі докази.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про недопустимість як доказу висновків автотехнічних експертиз, проведених експертами ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є безпідставними, оскільки зазначені експертизи відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України.

Ці висновки компетентних кваліфікованих комісій належно аргументовані з наукової точки зору, відповідають фактичним обставинам справи та іншим зібраним доказам та сумніву в колегії суддів не викликають.

Суд першої інстанції проаналізувавши докази у справі, вірно прийшов до висновку, що покази свідків підтверджуються висновком судової автотехнічної експертизи та показами експертів ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , з яких вбачається, що водій ОСОБА_7 порушив пункти 1.5., 2.3. (б) та 10.1. ПДР України, що й стало причиною даного ДТП, запобігти чому водій ОСОБА_11 технічної можливості не мав.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, як на доказ його невинуватості висновок судової автотехнічної експертизи № 3873, виконаний експертом Львівського НДІСЕ ОСОБА_13 , є необґрунтоване та безпідставне, оскільки ним не спростовується вина обвинуваченого ОСОБА_7 та у ньому не досліджувалось питання відповідності дій останнього, правилам дорожнього руху, які стали причиною настання ДТП.

Крім того, на дослідження вищевказаного висновку ОСОБА_7 надані окремі копії документів, тоді як на експертизи, які проведені експертами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в межах досудового розслідування, надавались усі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та вказані експерти були допитані в судовому засіданні судом першої інстанції.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги даний висновок, оскільки він суперечить наявним доказам у справі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що при дачі висновків експертами зведені питання до однієї відповіді, є суперечливими та зроблені на припущеннях, оскільки захисник не є фахівцем у цій галузі.

Жодних даних про те, що водій ОСОБА_11 порушив правила дорожнього руху України, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, не здобуто, а тому доводи обвинуваченого, що у настанні ДТП винен водій молоковоза, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не знайшли свого підтвердження та спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до вірного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах інші доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , якими він обгрунтовує свою невинність у вчиненні даного кримінального правопорушення не є суттєвими та не порушують вимог КПК та інтересів учасників процесу, тому в решті апеляційних вимог слід відмовити.

Підстав для закриття кримінального провадження, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначена відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, що пом`якшують покарання: скоєння злочину вперше з необережності, має на утриманні двоє малолітніх дітей 2003 та 2006 року народження, думку потерпілої, яка просить не карати обвинуваченого, обстановку та обставини справи і прийшов до вірного висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставини справи, суд першої інстанції вважав що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та на підставі ст.75 КК України звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Колегія суддів вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Жодних істотних порушень вимог кримінально-процесуального чи кримінального законів, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 , яким його засуджено за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2