Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 1- 29/2010 р.
ВИРОК

Іменем України

26 січня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І.К.

при секретарі Карпенко С.М.

за участю прокурора Руча О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Петропавлівка справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився смт. Петропавлівка Дніпропетровської області українець, громадянин: України, освіта: середня, одружений, працює, ПП ОСОБА_1 проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи зареєстрований з 06.08.2004 року в виконавчому комітеті Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, як фізична особа - підприємець, отримав право здійснення підприємницької діяльності, у процесі її здійснення в період 2009 року, фактично використовуючи найману працю громадян та володіючи по відношенню до них організаційно-розпорядними і адміністративно-господарськими повноваженнями і обов'язками. відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України будучи службовою особою, скоїв інше грубе порушення законодавства про працю та службове підроблення. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст.. 46 Конституції України, ст.. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 21, 24, 24 -1 Кодексу законів про працю України. Так підсудний ОСОБА_1 замість того, щоб виконувати вказані вимоги трудового та пенсійного законодавства, а також законодавства про соціальний захист робітників підприємств, установ та організацій, фактично використовуючи найману працю, будучи, внаслідок цього, службовою особою, у чиї обов'язки входить начислення та виплата найманим працівникам заробітної плати та відчислення з повного об'єму виплачених сум заробітної плати страхових внесків у фонд загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та інші державні цільові фонди соціального страхування, допустив на належній йому автомиїчній станції, розташованої за адресою смт. Петропавлівка вул. Кірова № 43а, до фактичного виконання робіт з надання послуг населенню з мийки автомобілів в період з 01.04.2009 року - 22.09.2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючи умисно, з метою акумулювання невиплачених у фонди державного пенсійного та соціального страхування грошових коштів, з метою забезпечення фінансово-господарської діяльності свого підприємства та отримання прибутку, трудові угоди у письмовій формі з вказаними особами не укладав, відповідно в Петропавлівському районному центрі зайнятості їх не реєстрував, відповідних записів до трудових книжок вищевказаних осіб не вносив, та у вищевказаний період часу, виплачуючи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заробітну плату у розмірі не нижче мінімального, не нараховував та не перераховував з неї внески в органи державного пенсійного та соціального страхування, чим допустив грубе порушення трудових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, лишив останніх, тим самим, гарантованих Конституцією України та законами України, права на пенсійне забезпечення за час роботи на підприємстві та соціальний захист, передбачений діючим законодавством України.

Крім того, діючи у порушення вимог "Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку", затвердженого ДПА України від 29.10.1999 року № 599 ( у редакції наказу ДПА України від 28.12.2001 року № 521) та п. 2 додатку № 3 даного наказу, суб'єкт підприємницької діяльності - ОСОБА_1, щоквартально, у період до 5 числа місяця, наступного за звітним кварталом, був забов"язаний складати та подавати у податковий орган за місцем реєстрації "Звіт суб'єкта малого підприємництва- фізичної особи - платника єдиного податку", по формі, згідно додатку № 3 до "Порядку ....", де у графі 2 " Фактична чисельність працівників у звітному кварталі", зобов"язаний був відображати фактичну кількість робітників підприємства, найману працю яких використовувалась ним у звітному періоді.

Однак, ОСОБА_1, будучи службовою особою та придбавши даний статус у зв"язку з фактичним використанням найманої праці робітників у цілях своєї підприємницької діяльності, виходячи з міркувань укриття від податкового органу факту використання ним найманої праці за період II кварталу 2009 року, у денний час (більш точна дата слідством не встановлена), знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, складав "Звіт суб'єкта малого підприємництва- фізичної особи - платника єдиного податку" по вищевказаній формі, відповідно 2-й квартал 2009 року, який є офіційним документом державної податкової звітності суб'єктів підприємницької діяльності, у вказану графу 2 яких, умисно, вносив завідомо неправдиві відомості о том, що у вказаний звітний період фактична кількість робітників на його підприємстві рівнялось нулю, тобто праця найманих робітників ним при виконані підприємницької діяльності не використовувалася, що завідомо не відповідало дійсності.

Після складання вказаних "Звітів суб'єкта малого підприємництва- фізичної особи - платника єдиного податку", які містять внесені ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості відносно не використання найманої праці робітників за період з II кварталу 2009 року, у період до 5 числа місяця, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписував їх та видавав для звітності і використання в державній податковій статистики, в Петропавлівській МДПІ, позбавляючи, тим самим, податковий орган можливості здійснення контролю за повнотою начислення та уплати водохідного податку з заробітної плати робітників підприємства, в результаті чого за період з 01.04.2009 року - 31.08.2009 року до бюджету не надійшло податку з доходів громадян в сумі 911,58 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, погодився на розгляд справи у скороченому порядку на підставі ст.. 299 КПК України, про що надав суду письмову заяву.

Підсудний пояснив, що збитки спричинені злочином він відшкодував до розгляду справи в суді , надав суду квитанцію про добровільну сплату 911 гривень на рахунок Петропавлівської МДПІ. Запевнив суд, що ОСОБА_3М та ОСОБА_2, які є потерпілими по справі він оформив належним чином на роботу і вони не мають до нього претензій, просить суд справу за його обвинуваченням закрити.

Потерпілі ОСОБА_3М та ОСОБА_2, надали суду письмові заяви в яких просять суд справу розглянути в їх відсутність, претензій до підсудного ОСОБА_1 вони не мають.

Вислухавши підсудного, вивчивши матеріали справи, а саме : свідоцтво про реєстрацію ПП ОСОБА_1 / а.с.14/, звіт суб'єкту / а.с.17/, матеріали справи щодо особистості підсудного, суд вважає, що вина підсудного повністю доведена, а кваліфікація дій за ч. 1 ст. 172 України - грубе порушення законодавства про працю та ч.1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей , складання та видача завідомо неправдивих документів, визначена вірно.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання немає, пом'якшуючою покарання обставиною є щире каяття те, що підсудний не ухилявся від слідства та суду, шкода спричинена злочином відшкодовано повністю, підсудний раніше не судимий, працює приватним підприємцем, має позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває і тому суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу .

Цивільний позов прокурора заявлений по справі у інтересах Петропавлівської МДПІ у сумі 911 гривень суд вважає за необхідне залишити без розгляду через добровільну сплату підсудним вказаної суми що підтверджується квитанцією № 149 від 26 жовтня 2009 року, наданою підсудним у судовому засіданні.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по кримінальній справі не вилучались.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 суд вважає за необхідне скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 172 та ч. 1 ст. 366 КК України та призначити наступне покарання:

За ч. 1 ст. 172 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 гривень;

За ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання призначити шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.

Цивільний позов прокурора заявлений по справі у інтересах Петропавлівської МДПІ у сумі 911 гривень залишити без розгляду.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по кримінальній справі не вилучались.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його проголошення.

Суддя