Справа № 496/779/15-к
ровадження №1-кп/496/77/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого (цивільних позивачів) ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сакі АР Крим, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Торгівельно транспортна компанія», маючого середню освіту, одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального Кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
10.09.2014 року приблизно о 01.00 годині ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі: автомобіля «Сканія» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Велтон» державний номер НОМЕР_2 , рухався по крайній правій смузі автодороги «Київ Одеса» на території Біляївського району Одеської області, в напрямку м.Одеса, де на 464 км + 4,2 м, маючи намір на здійснення забороненого маневру розвороту, не переконався у безпеці виконуваного маневру, почав перетин проїжджої частини з права на ліво, і не надав перевагу в русі автопоїзду у складі: автомобіля «Даф», державний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «LTD» державний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку в середній смузі, в результаті чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №379 від 25.11.2014 року, отримав тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів і по цьому критерію відносяться до пошкоджень середньої тяжкості.
Своїми діями ОСОБА_5 порушив наступні пункти Правил дорожнього руху України:
- п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю, громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.10.7 (б) разворот забороняється на мостах, шлях оводах, естакадах і під ними;
- п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він 10.09.2014 року приблизно о 01.00 годині, керуючи автопоїздом, що належить його роботодавцю, рухався по автодорозі «Київ Одеса», в напрямку м.Одеса, та на території Біляївського району Одеської області, здійснив заборонений маневр розвороту, в наслідок зіткнувся з автопоїздом, яким керував водій ОСОБА_6 . Згоден, що саме з його вини сталася дорожньо транспортна пригода, висновків судово-медичної експертизи не оспорює. У вчиненому розкаявся. Заявлені позови не визнає, вважає їх безпідставними. Також пояснив, що пропонував потерпілому відшкодувати завдану шкоду, але останній відмовився.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, які суд вважає об`єктивними та які не викликають сумніву і підтверджується:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_6 який у судовому засіданні пояснив, що з вини обвинуваченого сталося дорожня-транспортна пригода. Дійсно йому обвинувачений пропонував сплатити кошти на лікування, але він відмовився. Свої позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх у повному обсязі та відшкодувати завдані йому збитки;
- висновком судової автотехнічної експертизи №4719 від 23.09.2014 року (том №1 а.с.243-244), відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмівна система автопоїзду «Сканія» державний номер НОМЕР_1 і напівпричепу «Велтон» державний номер НОМЕР_2 , до моменту настання даної події були у працездатному стані і дозволяли водієві автопоїзду рухатися та утримувати автопоїзд, а також змінювати гальмування з відомою цьому водієві ефективністю;
- висновком судової транспортно трасологічної експертизи №4717 від 23.09.2014 року з фототаблицею (том 2 а.с.1-9), відповідно до якого у момент зіткнення обидва автопоїзди перебували в русі, при цьому пояснення водія ОСОБА_5 є технічно неспроможними;
- висновком судової авто технічної експертизи №5718 від 17.11.2014 року (том №2 а.с.34-35), відповідно до якого дії водія ОСОБА_5 в момент зіткнення не відповідали вимогам пунктів 10.7 та 10.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв`язку з зіткненням транспортних засобів;
- висновком судово-медичного експерта №79 від 25.11.2014 року (том №2 а.с.38-40), відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 було виявлено відкритий перелам лівого надколіника, який міг бути та заподіяний 10.09.2014 року, та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дії обвинувачуваного ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, зокрема, враховує те, що за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується як особа, на яку скарг не надходило (том №2 а.с.41), те, що він є працевлаштованим та за місцем роботи характеризується позитивно (том №1 а.с.195), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (том №2 а.с.42), скоїв не умисний злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Суд також враховує конкретні обставини справи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому злочині і щиро розкаявся у цьому, наявність обставин, що пом`якшують покарання і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , те що керування транспортним засобом являється єдиним джерелом доходу, суд вважає за необхідне не застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбачену санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Цивільні позови ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» (том №1 а.с.34-36) та потерпілого ОСОБА_6 (том №1 а.с.98-99, 143-144) підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно п.2.1.10 договору добровільного страхування цивільної відповідальності від 24.02.2014 року (том №1 а.с.185-189) страховими випадками не визнаються події, що відбулися безпосередньо внаслідок здійснення розвороту у заборонених місцях.
Судом встановлено, що обвинувачений, порушивши п.10.7 (б) Правил дорожнього руху, здійснював розворот у забороненому місці, що за законом виключає можливість покладення цивільної відповідальності на страхову компанію.
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Судом встановлено, що зіткнення транспортних засобів сталося під час виконання ОСОБА_5 своїх трудових обов`язків, оскільки він станом на 10.09.2014 року був працевлаштований в ТОВ «Торговельно транспортна компанія» (том №1 а.с.194).
Таким чином, цивільна відповідальність за завдану протиправними діями ОСОБА_5 шкоду (матеріальну і моральну) покладається саме на юридичну особу - ТОВ «Торговельно транспортна компанія».
Згідно ч.5 ст.128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди цивільний позивач - ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» посилається на висновок судової автотоварознавчої експертизи №5158 від 05.12.2014 року (том №1 а.с.68-73), відповідно до висновку якої сума матеріального збитку складає - 589520,53 грн.
При цьому заслуговують на увагу заперечення сторони відповідача, який просить врахувати залишкової вартості пошкодженого автомобілю, яка згідно додаткової судової автотоварознавчої експертизи №2901 від 14.08.2015 року складає 78315,00 грн. (том №2 а.с.82-86).
Таким чином, суд вважає доведеним, що ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» була завдано матеріальну шкоду на суму 511205,53 грн.
Суд критично оцінює документи, які цивільний позивач - ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» подав до суду в якості доказів на підтвердження своїх вимог щодо стягнення збитків в наслідок упущеної вигоди, та приходить до висновку, що надані документи не є неналежними і допустимими доказами. За таких обставин, позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, йому також було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в його моральних стражданнях, погіршенні його психічного та фізичного здоров`я та в істотній зміні його нормальних життєвих зв`язків.
Розмір цивільного позову в частині завданої моральної шкоди підтверджується показаннями потерпілого в суді та наданими доказами щодо причин та тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень.
Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.
З цих підстав суд вважає, що за спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , підлягає стягненню з ТОВ «Торговельно транспортна компанія» - 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Суд критично оцінює надані позивачем ОСОБА_6 документи на підтвердження понесених ним витрат у зв`язку з лікуванням та оплати правової допомоги адвоката.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 заявлені до ПРаТ „СК Альфа, так як є передчасними, у судовому засіданні позивач пояснив, що не звертався до страхової компанії з жодними заявами та документів про завдану шкоду не надавав.
За таких обставин, решта позовних вимог ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано належних і допустимих доказів понесених ним витрат щодо оплати медичних послуг під час лікування та оплати юридичної допомоги адвоката.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 2570,70 грн., пов`язані із залученням експертів, на проведення судових експертиз, у відповідності до вимог ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави (том №1 а.с.245, 249; том №2 а.с.10, 36).
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.
Речові докази в кримінальному провадженні: автопоїзд „Сканія державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 підлягає залишенню володільцю ( т.№1 а.с. 241); автопоїзд „Даф державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом „LTD державний номер НОМЕР_5 (т. №1 а.с.240) - підлягає залишенню володільцю.
Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами
Цивільний позов ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «Торговельно транспортна компанія» на користь ТОВ «INTEGRA LOCISTIC» суму у розмірі 511205,53 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «Торговельно транспортна компанія» на користь ОСОБА_6 суму у розмірі 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на рахунок держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на проведення судових експертиз, в сумі 2570,70 грн. (том №1 а.с.245, 249; том №2 а.с.10, 36).
Речові докази в кримінальному провадженні: автопоїзд „Сканія державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 залишити володільцю за належністю; автопоїзд „Даф державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом „LTD державний номер НОМЕР_5 залишити володільцю за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1

17.11.2015