Справа № 301/190/16-к
Провадження № 1-кп/301/40/16

"11" лютого 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд, Закарпатської області в складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Іршава кримінальне провадження № 1-кп/301/40/16 по обвинуваченню :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою середньою, непрацюючого, одруженого, не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 ставиться в вину те, що він 21 грудня 2015 року близько 17.25 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за адресою м. Іршава, вул. Шевченка, 17, Закарпатської області, з хуліганських спонукань почав наносити руками удари по службовому автомобілю Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області марки Ваз - 2107 днз. 07 0246, на зауваження водія старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який перебував у форменному одязі працівника поліції на добовому чергуванні в складі слідчо-оперативної групи та виконував свої службові обов`язки, на вимогу припинити неправомірні дії, ОСОБА_6 , діючи умисно, наніс ОСОБА_5 , один удар своєю правою рукою зжатою в кулак в область обличчя, заподіявши останньому тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження узв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
В судовому засідання захисником ОСОБА_4 надана для затвердження угода про примирення між потерпілим та підозрюваним по даному кримінальному провадженні.
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 і підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у вигляді одного року позбавлення волі та звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в затвердженні даної угоди слід відмовити, так як така суперечить суспільним інтересам. Захисник ОСОБА_4 вважає, що є всі підстави для затвердження угоди про примирення. Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 просять затвердити угоду про примирення між ними.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та матеріали до такого, угоду про примирення, суд виходить з наступного:
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 42 ч. 1 КПК України підозрюваний є особа, якій в порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 42 ч. 2 КПК України обвинуваченим (підсуднім) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку ,передбаченому статтю 291 цього Кодексу. Згідно ст. 314 ч. 2 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого, а не підозрюваного.
Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню складений 27 січня 2016 року, затверджений прокурором 28 січня 2016 року та переданий до суду 01.02.2016 року. Угода про примирення складена 10 лютого 2016 року.
За таких обставин суд вважає, що дана угода не може бути затверджена, так як така заключена між потерпілим та підозрюваним в той час коли ОСОБА_6 являється обвинуваченим.
Крім того, відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений забов`язані вчинити на користь потерпілого, строки їх вчинення, що в угоді не зазначено.
Відповідно до ст. 474 ч. 7 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають суспільним інтересам. Суд вважає, що укладення угоди про примирення в даному випадку є неприпустимим тому, що відповідно до обвинувачення спричинено шкоду не тільки приватним інтересам ОСОБА_5 а й суспільним інтересам, підірвано авторитет правоохоронних органів загалом, особисту недоторканість інтересів працівника правоохоронного органу, забезпеченням якої держава досягає необхідних умов для належного виконання такими працівниками своїх службових обов`язків.
Керуючись ст. ст. 42, 314, 372, 468, 469, 471, 474 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди про примирення від 10 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Суддя : ОСОБА_1