Справа № 11-4/11 Головуючий у І інстанції Мурашко
Провадження №
Категорія - Доповідач Козак В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів Мельниченка Ю.В., Григор'євої В.Ф.

при секретарі Гой Н.Г., Фесюрі Т.І.,

за участю прокурора Євхименка В.В.,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

виправданих ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2010 року

встановила: Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, відсторонений в ході досудового слідства від посади начальника управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської міської ради, раніше не судимий, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5

визнаний невинним у пред'явленому йому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 368 КК України та по суду виправданий за недоведеністю участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7,

українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8, одружений, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_9, не працює, раніше не судимий, проживає ІНФОРМАЦІЯ_10

визнаний невинним у пред'явленому йому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченому ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 368 КК України та по суду виправданий за недоведеністю участі у вчиненні злочину.

Як встановив суд, органами досудового слідства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що ОСОБА_4, працюючи на посаді начальника управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської міської ради (надалі управління), яке згідно з п. 1.4, п. 2.2 „Положення про управління...", затвердженого рішенням міської ради 30.07.2007 року, являється виконавчим органом міської ради та в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території м. Чернігова, в тому числі, погоджує та видає дозволи на розміщення об'єктів торгівлі, ресторанного господарства, сфери послуг на території міста, здійснює перевірки за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності вимог нормативно-правових актів, що регулюють діяльність в сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, незалежно від форм власності.

При цьому відповідно до п. 2.3 „Тимчасового положення про порядок видачі дозволів на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг у м. Чернігові", затвердженого рішенням виконкому № 60 від 16.03.2009 року та посадової інструкції начальника управління, затвердженої міським головою 23.01.2008 року, ОСОБА_4 здійснював керівництво діяльністю управління, видавав в межах компетенції управління накази, а також мав право підпису та видачі документів дозвільного характеру в сфері господарської діяльності.

Тим самим, ОСОБА_4 являвся службовою особою, що здійснює функції представника влади та займає відповідальне становище.

Будучи службовою особою, ОСОБА_4 в березні 2009 року вимагав та при пособництві ОСОБА_5, вчинив закінчений замах на отримання хабара за наступних обставин.

Так, в кінці лютого 2009 року, заступник директора ТОВ „Прім'єр-Пластік" ОСОБА_6, з метою отримання дозволу на здійснення оптової торгівлі поліетиленовою продукцією підприємництва, прибув до управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської міської ради, де написав заяву на ім'я начальника управління ОСОБА_4 щодо видачі дозволу на здійснення оптової торгівлі з орендованого приміщення, розташованого по вул. Любецькій, 45 у м. Чернігові, яку залишив секретарю вказаного управління.

11.03.2009 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 по домовленості зі ОСОБА_4 прибув у приміщення управління, де у службовому кабінеті начальника управління, під час спілкування зі ОСОБА_4, повідомив останньому про наміри отримання для ТОВ „Прім'єр-Пластік" дозволу на здійснення оптової торгівлі поліетиленовою продукцією зі складу, розташованого по вул. Любецькій, 45 у м. Чернігові, а також поцікавився питанням щодо можливості отримання дозволу на здійснення оптової торгівлі з орендованого товариством приміщення по вул. Квітневій, 23 у м. Чернігові.

ОСОБА_4 пообіцяв посприяти ОСОБА_6 в отриманні для ТОВ „Прім'єр-Пластік" дозволів на здійснення оптової торгівлі за вказаними адресами.

17.03.2009 року, при черговій зустрічі, враховуючи зацікавленість ОСОБА_6 в отриманні для ТОВ „Прім'єр-Пластік" дозволів, після надання останнім від імені зазначеного товариства необхідного для видачі дозволу на здійснення оптової торгівлі зі складу по вул. Любецькій, 45, ОСОБА_4 став вимагати у ОСОБА_6 хабара у сумі 1000 доларів США за сприяння та видачу дозволу на здійснення оптової торгівлі зі складу по вул. Любецькій, 45 у м. Чернігові, а в подальшому при з'ясуванні ОСОБА_6 питання щодо отримання дозволу на здійснення оптової торгівлі орендованого приміщення, розташованого по вул. Квітневій, 23 у м. Чернігові, повідомив, що отримання дозволу можливо на тих же умовах, що і по вул. Любецькій, 45.

ОСОБА_6 розуміючи, що ОСОБА_4 за сприяння і видачу дозволів на здійснення оптової торгівлі ТОВ „Прім'єр-Пластік" вимагає хабара в сумі 2000 доларів США, а тому поставлений в умови, за яких він, з метою запобігання настання шкідливих наслідків щодо своїх прав та законних інтересів, вимушений дати хабара, погодився на вимогу вказаної службової особи.

20.03.2009 року, близько 11 години 20 хвилин, ОСОБА_6, по домовленості зі ОСОБА_4, прибув у приміщення управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської міської ради, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Коцюбинського, 82, де у приміщенні кабінету ОСОБА_4 написав заяву на ім'я начальника управління ОСОБА_4 щодо видачі дозволу на здійснення оптової торгівлі з орендованого приміщення, розташованого по вул. Квітневій, 23 у м. Чернігові, та з пакетом установчих документів ТОВ „Прім'єр-Пластік", передав ОСОБА_4

В подальшому, в ході спілкування, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про необхідність зустрічі з його помічником на ім'я ОСОБА_2, написавши на аркуші паперу ім'я та номер телефону останнього, який надав ОСОБА_6. При цьому ОСОБА_4, з метою перестороги на випадок викриття його правоохоронними органами за скоєння неправомірних дій, попросив свого знайомого ОСОБА_5, який не був обізнаний про вимагання ОСОБА_4 хабара, але достовірно знав, що ОСОБА_4 являється начальником управління, тобто службовою особою, що займає відповідальне становище, отримати від ОСОБА_6 призначені для нього грошові кошти. ОСОБА_7 ОСОБА_5 був обізнаний, що ОСОБА_6 передається хабар для ОСОБА_4 за сприяння та видачу дозволів на здійснення торгівлі та сума хабара складає 2000 доларів США.

За вказівкою ОСОБА_4, ОСОБА_6 прибув на вул. Горького у м. Чернігові, де біля адміністративної будівлі „Укрсоцбанку", приблизно о 12 годині, зустрівся з ОСОБА_5 та у салоні автомобіля „ОСОБА_8 - 626", державний номерний знак НОМЕР_1, передав обумовлену ОСОБА_4 суму хабара в розмірі 2000 доларів США, що по курсу Національного банку України складає 15400 грн.

Після одержання ОСОБА_5 2000 доларів США, які ОСОБА_5 повинен був передати ОСОБА_4, в м. Чернігові біля будинку № 16 по вул. Пушкіна, він був викритий співробітниками УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області та у нього було вилучено зазначену суму хабара.

Обвинувачення, пред'явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до висновків органів досудового слідства ґрунтувалось на заяві ОСОБА_6 (т.1 а.с. 6), копії розпорядження Чернігівського міського голови про призначення ОСОБА_4 на посаду (т.1 а.с. 84), положенні про управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської міської ради (т.1 а.с. 175-177), копії посадової інструкції ОСОБА_4 (т.1 а.с. 86-89), копії тимчасового положення № 60 від 16.03.2009 року (т.1 а.с. 144-149), довідці Чернігівської міської ради щодо посади ОСОБА_4 (т.1 а.с. 85), показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, вилучених 20.03.2009 року під час огляду кабінету ОСОБА_4, оглянутих та долучених в якості речових доказів заяв ОСОБА_6 про надання дозволів та копій документів до них, а також бланках управління торгівлі з резолюціями ОСОБА_4 (т.1 а.с. 43-72, 114-116), вилученому у ОСОБА_6 і долученому до матеріалів справи в якості речового доказу аркуші паперу з написом номера телефону та ім'ям ОСОБА_2 (т.1 а.с. 26-27, 117-118), протоколі огляду, маркування та вручення 20.03.2009 року ОСОБА_6 грошових коштів (т.1 а.с. 28-30), речових доказах - грошових коштах у сумі 2000 доларів США (т.1 а.с. 119-120), висновку судово-хімічної експертизи (т.1 а.с. 133-139), листі НБУ в Чернігівській області щодо курсу валют (т.1 а.с. 182), копіях договорів між ЗАТ „УМЗ" та ОСОБА_4, ОСОБА_5 (т.2 а.с. 228, 233), протоколі огляду вилученого у ОСОБА_5 телефону (т.1 а.с. 31), протоколі огляду вилученого у ОСОБА_4 телефону (т.1 а.с. 75), отриманих у ході здійснення оперативно-технічних заходів і долучених до справи в якості речових доказів - відеокасет та оптичних носіїв інформації (т.2 а.с. 3-23), роздруківці оператора мобільного зв'язку ЗАТ „УМЗ" (т.2 а.с. 196-197, 225-226), а також вилучених прокурором у судовому засіданні документах, протоколі допиту свідка ОСОБА_10, протоколах пред'явлення осіб для впізнання свідку ОСОБА_10

В апеляції заступник начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ст. 15 ч.2, ст. 368 ч.2 КК України - 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків на строк 2 роки та з конфіскацією всього його майна. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_4 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування. ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ст. 27 ч.5, ст. 15 ч.2, ст. 368 ч.2 КК України - 5 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст. 59 КК України не застосовувати конфіскацію майна. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд не дотримався вимог ч. ч. 1,4 ст. 327, ч.4 ст. 334 КПК України. Вказує, що твердження суду про недоведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зроблені без належного дослідження і оцінки всієї сукупності доказів по справі. Вважає, що суд неправильно поставив під сумнів матеріали оперативно-розшукової справи, оскільки згідно ч.2 ст. 8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" за результатами здійснення оперативно-розшукових заходів складається протокол, який підлягає використанню як джерело доказів у кримінальному судочинстві. Не погоджується з твердженням суду, що досудовим слідством не встановлено, чому після вилучення мобільних телефонів у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вони тривалий час перебували в руках працівників міліції, оскільки ці обставини були досліджені в судовому засіданні. Зазначає, що суддя одноосібно, без спеціаліста, проводив огляд речових доказів мобільних телефонів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги ст. 313 КПК України. Вважає, що в судовому засіданні ним був доведений факт, що право на видачу дозволів в управлінні торгівлі виникло не після 26.03.2009 року, а з 16.03 2009 року, після підписання міським головою рішення виконкому № 60, про що знав ОСОБА_4 Звертає увагу, що доводи ОСОБА_5 про наявність перед ним боргових зобов'язань особи, на яку він вказував, були перевірені і даною особою міг бути ОСОБА_10, який заявив, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 він не знає і грошей не брав. Стосовно адреси розташування орендованого приміщення по вул. Любецькій, зазначає, що з цього приводу був допитаний в якості свідка ОСОБА_12, який пояснив, що договір складала ОСОБА_13 і вона допустила помилку в номері приміщення. Вважає, що твердження суду про те, що ОСОБА_6 частково давав правдиві показання і у його діях вбачається провокація хабара, не можна брати до уваги тому, що ОСОБА_6 не є службовою особою. Зазначає, що деякі докази вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме: відеозаписи зустрічей ОСОБА_6 зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, аудіозаписи їх розмов по телефону, судом не були проаналізовані.

Заслухавши доповідача, прокурора Євхименка В.В., який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, виправданих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх захисників, які заперечували проти апеляції прокурора, провівши судове слідство в повному об'ємі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні виправданий ОСОБА_4 свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України не визнав та показав, що Приблизно у середині лютого 2009 року рішення про тимчасове положення щодо видачі дозволів було скасоване. Дозволи на торгівлю з середини лютого 2009 року до кінця березня 2009 року управлінням торгівлі не видавались. Проект нового тимчасового положення про видачу дозволів пройшов регуляторну процедуру, і 16.03.2009 року'нове тимчасове положення про видачу дозволів було прийнято рішенням виконкому Чернігівської міської ради, яке 26.03.2009 року повинно було бути опубліковане у газеті "Чернігівські відомості". З 19.02.2009 року по 06.03.2009 року він перебував на лікарняному, однак заїздив на роботу до управління торгівлі. У цей час йому телефонував ОСОБА_6, який представився директором ТОВ "Прім"єр-Пластік", сказав, що його номер телефону йому дали у виконкомі, і що він хотів проконсультуватись з приводу видачі дозволу на торгівлю. Він сказав ОСОБА_6, що перебуває на лікарняному і порадив звернутись до спеціаліста в управлінні торгівлі. ОСОБА_6 сказав, що хоче зустрітись особисто. Те, що ОСОБА_6 до нього звернувся особисто, його не дивувало, бо підприємці мають право прийти на консультацію до управління, як до відділу видачі дозволів* так і до начальника особисто. Потім, наприкінці лютого 2009 року, або на початку березня 2009 року, йому знов зателефонував ОСОБА_6, просив його про зустріч, і він сказав ОСОБА_6, що перебуває на лікарняному, але після обіду буде на роботі, і він може приїхати до нього. Коли він приїхав в управління, то зустрівся з ОСОБА_6 У ході розмови ОСОБА_6 йому сказав, що він хоче організувати торгівлю продукцією його підприємства у м. Чернігові по вул. Любецькій, і питав, що для цього потрібно. Він йому роз'яснив, які документи йому потрібно для отримання дозволу на торгівлю, і написав перелік документів на аркуші паперу. ОСОБА_7 він ОСОБА_6 пояснив, що на даний момент дозволи не видаються, і що можливо 16.03.2009 року буде рішення виконкому, яке у двадцятих числах набере законної сили, після чого будуть видаватись дозволи. ОСОБА_7 він сказав ОСОБА_6, які документи повинні бути засвідчені у нотаріуса. ОСОБА_6 написав заяву, яка лежала у нього на столі у кабінеті разом з договором оренди по вул. Любецькій. На той час заяви писались у вільній формі. Він побачив, що на договорі не має печатки, про що сказав ОСОБА_6 У першій декаді березня 2009 року, приблизно 13.03.2009 року, йому зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що він перебуває у м. Чернігові, і хоче зустрітись, так як привіз договір з печаткою. Наприкінці робочого дня до нього приїхав ОСОБА_6, привіз договір оренди з печаткою та спитав, коли буде прийнято нове положення про видачу дозволів, на що він йому відповів, що на 16.03.2009 року призначено засідання виконкому. 16.03.2009 року він був присутній на виконкомі Чернігівської міської ради. 20.03.2009 року, приблизно о 10.30, до нього телефонував ОСОБА_6 та сказав, що він у м. Чернігові. Він відповів ОСОБА_6, що він може приїхати після 11.00. ОСОБА_6 спитав, чи можливо по другому об'єкту написати заяву та отримати дозвіл на торгівлю на тих же умовах та при такому ж пакеті документів, як він зрозумів, і він ОСОБА_6 відповів, що на тих же умовах необхідно написати заяву. Під час того, як йому телефонував ОСОБА_6, так і після цього, він знаходився на робочому місці, і до нього приходили підприємці. У період з 10.00. до 11.00, до нього звернувся представник фірми по заправних станціях, у якої по семи об'єктах закінчився строк дії дозволів. Представнику цієї фірми він роз'яснив, що на даний час дозволи на торгівлю не видаються, а видаватись будуть тільки після опублікування нового положення. Представник попросив його, щоб документи залишились в управлінні, і щоб працівники управління перевірили, чи всі документи вони принесли. Він написав резолюцію "ОСОБА_14 видати дозвіл" по семи заявах на видачу дозволів. ОСОБА_14 у цей час не було на роботі. Документи цієї фірми він не перевіряв, а залишив у себе, щоб їх передивились спеціалісти. Управлінням заяви від суб'єктів підприємницької діяльності на видачу дозволів приймались до тих пір, коли не набрало законної сили нове положення. Написання ним резолюції "видати дозвіл", не було вказівкою для порушення законодавства, а було вказівкою для розгляду документів для видачі дозволу. На той час він користувався телефоном "Нокія 8800", який зламався. Він вийняв чіп з номером НОМЕР_2, і вставив його у другий телефон "Нокія Н 72", яким користувався 20.03.2009 року. Чи встановлював на цьому телефоні дату та час не пам'ятає. 20.03.2009 року, приблизно о 11.00, до нього на мобільний телефон телефонували, номер був невідомий, а виявилось, що телефонував ОСОБА_5 Він спитав у нього чи це його номер телефону, який записав на аркуш паперу. ОСОБА_5 телефонував йому з приводу працевлаштування дружини, і вони домовились зустрітись біля входу в управління торгівлі. До цього йому телефонував ОСОБА_15, який дав йому телефон ОСОБА_5, який він записав у телефон, який зламався. Він зустрівся з ОСОБА_5 біля входу в управління, з яким говорив про працевлаштування дружини ОСОБА_5 Коли він, після розмови з ОСОБА_5, повернувся до свого кабінету, то по номеру телефону з аркуша паперу зателефонував ОСОБА_5 для перевірки зв'язку. Приблизно о 11.20, до нього прийшов ОСОБА_6, який, коли зайшов до кабінету, то поставив свою барсетку на стіл, і сказав, що хоче написати заяву на дозвіл по другому об'єкту. Він узяв першу заяву ОСОБА_6, яка лежала на столі, і дав ОСОБА_6 в якості зразка. Він спитав у ОСОБА_6, де інші документи, на що він йому відповів, що займається цим питанням. Пакету документів ОСОБА_6 він не перевіряв. Він сказав ОСОБА_6, що необхідно оплатити дві квитанції, та вийшов з кабінету, щоб дізнатись номер розрахункового рахунку, а ОСОБА_6 залишився у кабінеті. Що робив у кабінеті ОСОБА_6 у його відсутність йому невідомо. Він повернувся з Артеменко, яка, подивившись журнал, сказала, що за дозволи необхідно сплатити по 340 грн. за один дозвіл. Він дав ОСОБА_6 на аркуші реквізити банку, до якого необхідно сплатити за дозволи, і у зв'язку з тим, що раніше був підприємцем та проводив оплату у „Укрсоцбанку", то на аркуші паперу написав ОСОБА_6 адресу „Укрсоцбанку": вул.Горького,18. При цьому він спитав у ОСОБА_6, як він пересувається по місту, на що ОСОБА_6 відповів, що його возить помічник ОСОБА_8. Він, передаючи аркуш паперу з адресою банку ОСОБА_6, сказав, що помічник покаже де банк. ОСОБА_6, подивившись на аркуш, почав задавити питання, де саме розташований банк, а він, вийшовши зі столу, показав як проїхати, та сказав, що далі покаже його помічник. ОСОБА_6 спитав, коли все буде готове, на що він, розуміючи, що коли прийде ОСОБА_14М та передивиться документи, відповів йому, що це буде пізніше. Він на двох заявах, як і на семи інших заявах, написав „ОСОБА_14 видати дозвіл", залишив їх на столі, і поїхав по своїх справах. Спочатку він заїхав на СТО, де забрав автомобіль, а після СТО поїхав до своєї знайомої ОСОБА_16, яка проживає по вул. Космонавтів. Коли він їхав на машині за кермом, при цьому рух транспорту був дуже щільний, то йому зателефонував ОСОБА_6, який сказав, що він зустрівся з кимсь, і що він передає чи дві тисячі, чи щось. Він їхав машиною в той час. Рух був щільний і він не зовсім орієнтувався в розмові, але оскільки він нікого не уповноважував нічого передавати і не просив щоб йому передали сказав ОСОБА_6, що нічого нікому не треба передавати. ОСОБА_6 сказав, що необхідний ідентифікаційний код, щоб заплатити по квитанціях, на що він сказав, що код потрібен, і зв'язок перервався. Приблизно о 12.00, він приїхав до ОСОБА_16, де пробув до 13.00. Коли він вийшов від ОСОБА_16 та сів у машину, то йому зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що він все поплатив, квитанції відніс, що йому потрібно їхати до м. Київ, і спитав коли все буде зроблено. Знаючи, що ОСОБА_14 після обіду подивиться документи, відповів, що к 15.00, він може під'їхати. Потім йому було необхідно заїхати до центру „Відродження" домовитись з лікарем щодо консультації його дитини. На стоянці біля центу „Відродження" до його машини підійшли ОСОБА_17 та Бойправ, які представились та запропонували проїхати до УВС області. До нього у машину сів ОСОБА_17, який попросив передати йому телефон, при цьому, при вилученні телефону понятих не було. Коли вони приїхали до приміщення УВС області, то піднялись до кабінету на 4 поверсі, при цьому його телефон знаходився у ОСОБА_17 Йому працівники міліції пропонували у чомусь зізнатись, але він відмовився давати пояснення. Потім оглядався його телефон, у якому не було вхідних та вихідних „смс" повідомлень. Вважає, що рішення виконкому щодо нового положення про видачу дозволів набрало законної сили після його оприлюднення у засобах масової інформації. Якщо підприємець хотів написати заяву на отримання дозволу, коли вони не видавались, то заяви з документами приймались та перебували в управлінні торгівлі. Потім, згідно нового положення, підприємці приходили переписували заяви, які реєструвались. Управління торгівлі приймало заяви суб'єктів підприємницької діяльності по їх бажанню, тобто управління йшло на зустріч суб'єктам підприємницької діяльності. Він ОСОБА_6 на аркуші паперу „1000 доларів" не писав, і такого не казав. При зустрічах з ОСОБА_6 він хабара від ОСОБА_6 не вимагав. Посприяти ОСОБА_6 у отриманні висновку санепідем станції, далі „сес" та пожежної служби не обіцяв. ОСОБА_5 отримати грошові кошти від ОСОБА_6 він не просив. Коли він вийшов до машини від ОСОБА_16, то він ніяких „смс" повідомлень нікому не відправляв, і йому „смс" повідомлення не приходили. Він зі свого телефону „смс" повідомлень не видаляв. На телефон ОСОБА_5 „смс" повідомлення з його телефону надходили, так як це робили оперативні працівники міліції не з його телефону, а з іншого носія, при цьому нібито з його телефону, що на даний час технічно можливо. Відносно нього була спланована провокація хабара з боку працівників міліції, що було пов'язано з його депутатського діяльністю, коли він відмовлявся виконувати незаконні прохання посадовців прокуратури Чернігівської області та УВС області. Йому погрожували ці посадовці, а також народні депутати. ОСОБА_6, при наявності у нього документів, міг самостійно написати заяву до управління торгівлі у загальному порядку для отримання дозволу, а якщо він хотів спілкуватись з ним особисто, то це підтверджує, що це була спланована акція з боку У БЕЗ. Коли він спілкувався з ОСОБА_6, то ОСОБА_6 знав, що на той час дозволи не видаються, і якщо б він 20.03.2009 року конкретно спитав би у нього, чи буде готовий дозвіл, то він би відповів, що ні. До 20.03.2009 року він особисто з ОСОБА_17 знайомий не був, але коли влітку 2008 року у м. Чернігові вирішувалось питання щодо розміщення об'єктів тимчасової торгівлі, то ОСОБА_18 тоді залишав номер телефону ОСОБА_17 для зв'язку „НОМЕР_3". Він вважає, що ОСОБА_6 дає неправдиві показання, так як мабуть у 2008 році на виробництві була перевірка УБЕЗ, виробництво зупинялось, а потім однією з умов вирішення питання про поновлення діяльності підприємства, було давання йому хабара. Думає, що жовтий папірець, на якому був написаний номер телефону та ім'я ОСОБА_5, узяв ОСОБА_6, так як мабуть перебував в залежності під працівників міліції. Навіщо у цю справу міліції було втягувати ОСОБА_5 пояснити не може. При його зустрічах з ОСОБА_6 ОСОБА_5 присутній не був.

Виправданий ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України не визнав і пояснив, що зі ОСОБА_4 він знайомий, але дружніх стосунків не підтримує. Бачився з ним разів 5-6. В 2007 році він зайняв працівникові міліції, інспектора ДАІ, на ім'я ОСОБА_14 півтора тисячі доларів США. Оскільки цей ОСОБА_14 не віддавав борг, він вирішив його знайти. Він знав ОСОБА_19, керівника ОСОБА_14 і вдвох поїхали додому до ОСОБА_14, але не застали, останній кудись зник. Потім вияснилось, що ОСОБА_14 позичав не тільки у нього. На початку березня 2009 він зустрів ОСОБА_14 і останній при зустрічі пообіцяв віддати 2000 доларів. Розписки у ОСОБА_14 він не вимагав, так як звичайна розписка, не завірена нотаріально, нічого не значить. Йому треба було працевлаштувати дружину і він звернувся до ОСОБА_4, останній пообіцяв подивитись, що зможе і він поїхав по своїм справам. Коли йому зателефонував ОСОБА_6, він подумав що той від ОСОБА_14. Коли ОСОБА_6 відчинив двері його машини, то нічого не казав, а якщо і казав, то собі під ніс або у мікрофон. У його присутності ОСОБА_6 комусь телефонував, і він зрозумів, що він телефонує ОСОБА_14, так як він назвав його ім'я. З ким і про що розмовляв ОСОБА_6 він не чув. Він ОСОБА_6 у машині нічого не казав, так як він йому не знайомий. Він забрав борг та поїхав. Звідки ОСОБА_6 дістав гроші не пам'ятає. Коли ОСОБА_6 підійшов до нього, то у нього було відео, він був проінструктований міліцією, що йому робити. З відеозапису видно, що він на ОСОБА_6 не дивився, і що ОСОБА_6 не зачинив за собою двері. Коли ОСОБА_6 сидів у його машині, то він відвернувся від нього, і з ним взагалі не розмовляв. Після його затримання, працівники міліції говорили йому, щоб він дав показання відносно ОСОБА_4, а ОСОБА_20 казав, щоб він телефонував ОСОБА_4, і сказав, щоб той приїхав та забрав гроші. ОСОБА_20 з його телефону „Самсунг" відправив „смс" повідомлення його знайомим, що гроші у нього, а знайомі відповідали йому. Про будь-які відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 йому відомо не було.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_6, показав, що він разом з ОСОБА_9 є засновником ТОВ „Прім'єр-Пластік", яке займається продажем поліетиленових пакетів. З березня 2008 року товариство розпочало свою діяльність у м. Чернігові. Вони проаналізували ситуацію, де розпочати виробництво, і оптимальним варіантом був м. Чернігів у зв'язку з економічними показниками. Організацією діяльності товариства у м. Чернігові займався ОСОБА_9 Товариство орендувало цех по вул. Квітневій, де вироблялись пакети. У зв'язку з кризою, вони вирішили продавати пакети у м. Чернігові. Він з'ясував, що для продажу пакетів необхідно дозвіл на торгівлю, який видається управлінням торгівлі, начальником якого є ОСОБА_4 На початку лютого 2009 року він намагався зв'язатись зі ОСОБА_4 по телефону, але не зміг. Другий раз, коли він приїхав попутно у м. Чернігів, так як були ще справи, він телефонував ОСОБА_4, з яким домовився про зустріч. ОСОБА_21, коли він прийшов в управління торгівлі, то ОСОБА_4 не було. У одному з кабінетів, він поцікавився питанням з приводу отримання дозволу на торгівлю, і його направили у інший кабінет, де жінка йому надала роз'яснення, і він записав перелік документів. Потім підійшла ще одна жінка, як він зрозумів, секретар Стаха А.Ю., і разом з нею він пішов писати заяву на дозвіл на торгівлю. Обставин написання заяви не пам'ятає, але він телефонував ОСОБА_4 та сказав, що написав заяву, а ОСОБА_4 сказав, що йому зателефонує. Заяву він залишив у секретаря. З приводу обмежень у отриманні дозволу йому нічого не казали. ОСОБА_13 деякий час він знов був у м. Чернігові, так як приїхав у інших справах, і телефонував ОСОБА_4, який йому не телефонував. У цей день, він після обіду зустрівся зі ОСОБА_4, суть розмови з яким, зводилась до того, що він спитав, що потрібно для отримання дозволу. ОСОБА_4 сказав йому, які необхідні документи: заява, статут, довідки сес, пожежників, договір оренди приміщення, де буде проводитись торгівля. ОСОБА_4 спитав у нього, чи вирішує він всі питання свого підприємства, на що він відповів, що вирішує всі питання. ОСОБА_4 сказав йому, якщо будуть проблеми з сес та пожежниками, то він допоможе їх вирішити, якщо вони домовляться. Він спитав у ОСОБА_4 чи можливо отримати тимчасовий дозвіл, на що ОСОБА_4 сказав, що зараз неможливо, однак буде засідання міськради по питанню видачі дозволів. Наскільки він пригадує, то вони домовились зустрітись після цього засідання, дати проведення якого, зараз не пам'ятає. Для себе він тоді зрозумів, що ОСОБА_4 йому натякнув на його особисту зацікавленість. На той час у нього питання звертатись до міліції не було, бо він вирішив не задавати собі зайвих проблем. Після дня проведення засідання міськради, приблизно у середині березня, він приїхав в управління торгівлі. Він зустрівся зі ОСОБА_4, яки сказав, що на даний час він вирішує всі питання по видачі дозволу, так як міськрада надала йому такі повноваження. Він поцікавився скільки буде коштувати видача дозволу по вул. Любецькій, на що ОСОБА_4 написав на папері "1000" та знак долара. Цей невеликий папірець ОСОБА_4 узяв у себе на столі. Він також спитав про дозвіл по вул. Квітневій,23, на що ОСОБА_4 сказав, що можливо отримати дозвіл на тих же умовах, що і по вул. Любецькій. Куди дів ОСОБА_4 той папірець не знає, але йому його не давав. Коли він спитав у ОСОБА_4, коли він може отримати ці дозволи, то ОСОБА_4 відповів, що хоч завтра. Після цієї розмови вони домовились зустрітись 20 березня. Чи казав йому ОСОБА_4 писати заяву на отримання дозволу на інший об'єкт не пам'ятає. З цієї бесіди зі ОСОБА_4 він зрозумів, що за гроші можливо отримати дозвіл сьогодні чи завтра, і не потрібно отримувати довідки пожежників та сес. ОСОБА_9 сказав, що отримання дозволу на таких умовах їм не підходить. 20 березня, приблизно о 09.00, він приїхав у м. Чернігів, де його зустрів ОСОБА_8 Він хотів відмовитись від давання хабара та отримання дозволу, але коли зателефонував ОСОБА_4 та поговорив з ним, остаточно упевнився, що варіантів отримати дозвіл без грошей нема. Він зателефонував ОСОБА_9, з яким обговорили ситуацію, і вирішили звертатись у міліцію. У міліції, він звернувся до чергового, якому все розповів, і до нього вийшов якийсь чоловік, прізвища якого не пам'ятає. Він йому все усно розповів, що ОСОБА_4 вимагає у нього гроші за отримання дозволу, що зайняло декілька хвилин. Потім він написав заяву, яка була невеликою, приблизно на сторінку. Він писав ще якісь документи. Хтось з співробітників міліції заніс у кабінет гроші, номери яких переписали у протокол. Йому видали двадцять купюр по сто доларів. Наскільки пригадує, купюри поштампували, та віддали йому у руки, і гроші він поклав у барсетку. Все це зайняло від п'яти до п'ятнадцяти хвилин. Йому дали барсетку та показали якою стороною її носити. Всі присутні були у цивільному одязі, і тому він не міг відрізнити пойнятих. Потім йому сказали їхати до ОСОБА_4 В міліції все зайняло, наскільки пам'ятає, приблизно одну годину. Він приїхав в управління торгівлі, котра була година не пам'ятає, і зайшов до кабінету ОСОБА_4 Барсетку він поставив на стіл відповідно до інструкцій працівників міліції, яку за ОСОБА_4 не переміщував, але один раз поправив. Він здогадувався, що у нього є відеокамера. ОСОБА_4 при цій зустрічі виходив з кабінету, і ходив за аркушем паперу до секретаря. У кабінеті він написав заяву на видачу дозволу по вул. Квітневій,23, яку писав з заяви на видачу дозволу по вул. Любецькій. ОСОБА_4 узяв невеликий папір у себе на столі, записав номер телефону та ім'я ОСОБА_5, сказав, що для отримання дозволу з ним необхідно зустрітись, а також дав йому реквізити на двох відрізках від аркушу паперу формату А-4, по яким необхідно було заплатити офіційно. Потім цей папірець у нього вилучили працівники міліції. ОСОБА_4 підійшов до вікна та показав, де найближчий банк, наскільки пам'ятає це був „Укрсоцбанк". Потім він пішов сплачувати офіційні платежі, і по дорозі до „Укрсоцбанку" він зателефонував ОСОБА_5, представився, сказав своє ім'я ОСОБА_6, що він від ОСОБА_4, що йому необхідно з ним зустрітись, і що він їде до „Укрсоцбанку". Григорій сказав, що туди підїде, сказав марку та колір його машини, наскільки пригадує серебриста „Мазда". Коли до банку під'їхала схожа машина, він зателефонував ОСОБА_5, який сказав, що під'їхав. Він сів у машину ОСОБА_5 на переднє сидіння, та

зачинив за собою двері. Він привітався, сказав, що він телефонував. Він зателефонував ОСОБА_4, сказав, що він зустрівся з ОСОБА_5, і що передає йому гроші, як вони домовились, а саме сказав „як домовились дві тисячі за місце". При цьому ОСОБА_5 чув, що він казав, а також він говорив ім'я та по батькові ОСОБА_4 Наскільки пригадує ОСОБА_4 сказав, що добре. Він дістав гроші, які були зігнуті навпіл, з барсетки. ОСОБА_5 поклав гроші поряд з собою, не у кишеню, і не у бардачок. Коли він передавав гроші ОСОБА_5, то ніякого опору з боку ОСОБА_5 не було, чи перераховував гроші ОСОБА_5 не пам'ятає. ОСОБА_5 він не казав, що гроші передає для ОСОБА_4, бо і так все було ясно. Потім він вийшов з машини ОСОБА_5, сів у машину до ОСОБА_8, і наскільки пригадує зателефонував ОСОБА_4, спитавши у нього, коли можна забрати дозволи, на що ОСОБА_4 відповів, що дозволи можливо забрати сьогодні приблизно о 15.00, або після 15.00. Потім він заплатив офіційні платежі, вказавши у квитанції код жінки, так як він свого ідентифікаційного коду не мав. Потім він зателефонував працівнику міліції. У ввечері він довго чекав у міліції, пробув там приблизно до 23.00, а потім його ще допитував слідчий прокуратури. Дозволи він не отримав, бо наскільки пригадує він телефонував працівнику міліції, який сказав, що нема сенсу їхати за дозволами. Він думає, що дозволи отримати нереально у зв'язку з цими подіями. Наскільки пам'ятає квитанції завіз в управління торгівлі. На даний час підприємство працює, однак у м. Чернігові продукція не продається, вони працюють тільки під замовлення, необхідність роздрібної торгівлі відпала. Договір оренди по вул. Квітневій,23 укладав ОСОБА_9, а по вул. Любецькій,45, він телефонував по об'яві у газеті та зустрічався з представником. Приміщення по вул. Любецькій це бокс, і не є приватним будинком. Зміст договору оренди по вул. Любецькій надавав представник. У документах, вказуючи вул. Квітнева, він не дописав літеру „а", це технічна помилка, а по вул. Любецькій він адресу переписав з договору оренди. У ході спілкування ОСОБА_4 не відмовлявся йому допомогти. З працівниками міліції він познайомився 20 березня, і тоді вони дали номер свого мобільного телефону, який був записаний на папері, а номер ОСОБА_17 записаний у його мобільному телефоні. Номер телефону ОСОБА_17 не міг появитись у нього до 20 березня, і він не міг спілкуватись з ними раніше. У розмові зі ОСОБА_4 він спитав щодо можливості отримання другого дозволу, щоб дізнатись, чи потрібно ще одна тисяча доларів, чи можливо отримати два дозволи за одну тисячу доларів, при цьому економічної необхідності у другому складі для продажу продукції товариства не було. Чи обговорював він з ОСОБА_9 питання необхідності другої точки для продажу не пам'ятає.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав, що він та ОСОБА_6 являються власниками ТОВ „Прім'єр-Пластік", яке займалось виготовленням поліетиленової продукції. ОСОБА_8 раніше працював на підприємстві „Ньювел", у якого вони раніше закупали продукцію, і він сказав, що у м. Чернігові можна займатись виготовленням продукції. ОСОБА_8 знайшов приміщення по вул. Квітневій,23, яке підходило підприємству під виробництво. Він особисто зустрічався з власницею цеху ОСОБА_22 Бланк договору оренди давала ОСОБА_22, а вони його коректували. Приміщення цеху знаходилось по вул. Квітневій,23, що було зазначено у договорі. Перед початком виробництва до них приїздили перевіряти пожежники, сес, а також вони заїздили до екології. Звідки були перевіряючи, чи з Чернігівського району чи з м. Чернігова, не пам'ятає. У 2008 році наступила криза, обсяг виробництва впав, і він та ОСОБА_6 вирішили відкрити точку для продажу пакетів чи склад у м. Чернігові. ОСОБА_6 займався пошуком складу чи магазином для торгівлі у роздріб, і дізнався які потрібні дозволи. Питанням приміщення по вул. Любецькій займався ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_6 побув в управлінні торгівлі, домовився за дозволи, написав заяву на їх отримання. Офіційні платежі за дозвіл були 300 грн. У березні 2009 року ОСОБА_6 йому сказав, що треба 1000 доларів США за один дозвіл, що ці кошти вимагає начальник управління торгівлі. Потім ОСОБА_6 ще їздив у м. Чернігів уточнити питання щодо отримання дозволів, і сказав, приблизно за тиждень до написання зави до міліції, що за два дозволи треба платити 2000 доларів. У результаті розмови вони вирішили грошей не платити, і звернутись у правоохоронні органи. ОСОБА_6 йому розповідав, що у міліції він написав заяву, йому дали гроші, які він передав помічнику начальника управління торгівлі. Коли ОСОБА_6 заїхав до міліції писати заяву, то мабуть він йому повідомив про це по телефону. Дозволи на торгівлю вони не отримали, так як коли він приїхав в управління торгівлі, то якась жіночка йому сказала, що дозволи вони не отримають у зв'язку з цією справою. У зв'язку з тим, що ця справа затягнулась, то нагальна потреба у отриманні дозволів зменшилась. Вони думали, що звернувшись до міліції, їм потім видадуть дозволи. У договорі оренди правильно вказано, що цех знаходиться на території Чернігівського району.

З показань свідка ОСОБА_22, т.5 а.с.46, які оголошувались в судовому засіданні вбачається, що їй належить частина території по вул. Квітнева,23-А, частину якої орендує підприємство „Прім'єр-Пластік", яке займалось виробництвом поліетиленових пакетів. Про неприємності підприємства „Прім'єр-Пластік" їй відомо, але робота на ньому була у три зміни, і продукція реалізовувалась нормально. Договір оренди між нею та підприємством „Прім'єр-Пластік" укладався у 2008 році, який від „Прім'єр-Пластік" підписував директор ОСОБА_9 ОСОБА_6 це інший засновник ТОВ „Прім'єр-Пластік", і він також інколи приїздив. Наприкінці 2008 року у ТОВ „Прім'єр-Пластік" виникли неприємності, виробництво було закрито приблизно на два тижні, і були перевірки. Хто саме перевіряв ТОВ „Прім'єр-Пластік" не знає, може УБЕЗ, або якийсь інший підрозділ міліції. Коли закінчилась перевірка, то у неї була поверхова розмова з директором ТОВ „Прім"єр-Пластік", що вони вирішили всі питання, і знову розпочинають працювати у три зміни. Приміщення по вул. Квітневій,23-А знаходиться на території с. Новий Білоус Чернігівського району, і у договорі оренди було вказано, що приміщення по вул. Квітневій,23-А знаходиться на території Чернігівського району. Вона пояснювала засновникам ТОВ „Прім'єр-Пластік",

що у зв'язку з тим, що приміщення знаходиться на території Чернігівського району, то будь-які питання щодо отриманні дозволів на виробництво на території району вирішуються скоріше ніж у м. Чернігові. Дозвіл на виробництво засновники ТОВ „Прім'єр-Пластік" брали у місті, не дивлячись на те, що дозвіл у районних органах буде отримати скоріше і дешевше. Обставин отримання ТОВ „Прім'єр-Пластік" дозволу на реалізацію продукції не знає. У засновників ТОВ „Прім'єр-Пластік" намірів продавати продукцію з її складу не було, у підприємства були укладені договори з „Укрзалізницею", фірмою „Вена", і вони не займались дрібною реалізацією продукції, а крім того, якщо б ТОВ „Прім'єр-Пластік" займалось роздрібним продажем пакетів з її складу, то це питання з нею би обговорювалося.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що раніше він працював на ТОВ „Ньювел", яке співпрацювало з ТОВ „Прім'єр-Пластік", від засновників якого йому надійшла пропозиція, щоб він підшукав приміщення. Він знайшов цех по вул. Квітневій,23. ТОВ „Прім'єр-Пластік" по вул. Квітневій виготовляло плівку та вироби з неї. ТОВ „Прім'єр-Пластік" займалось виготовленням продукції тільки на замовлення, однак потім хотіли займатись роздрібною торгівлею у зв'язку з кризою. Отриманням дозволів на торгівлю для ТОВ „Прім'єр-Пластік" займався ОСОБА_6, якого він у лютому та березні 2009 року возив до управління торгівлі. 20.03.2009 року він зустрів ОСОБА_6 зранку. Тоді йому зателефонував ОСОБА_9, і він передав телефон ОСОБА_6, який про щось поговорив з ОСОБА_9, після чого він з ОСОБА_6 поїхав у міліцію. Приблизно біля години ОСОБА_6 знаходився у міліції, а потім вони поїхали до управління торгівлі. Коли ОСОБА_6 вийшов з міліції, то у нього була барсетка. ОСОБА_6 зайшов до управління торгівлі, де пробув приблизно 30 хвилин, а потім прийшов та зателефонував по номеру телефону, який був вказаний на жовтому аркуші паперу, після чого вони поїхали на вул. Горького до „Укрсоцбанку". ОСОБА_6 зайшов до банку, щоб оплатити квітанції, однак у нього не було ідентифікаційного номера, і він не заплатив. ОСОБА_13 15 хвилин під'їхав автомобіль „Мазда", і ОСОБА_6 зателефонував по номеру на аркуші паперу, спитав чи це той чоловік, з яким він домовлявся про зустріч. ОСОБА_6 називав ім'я ОСОБА_5, казав, що цей номер йому дав ОСОБА_3. Потім ОСОБА_6 пересів у автомобіль "Мазда", і наскільки пам'ятає, то ОСОБА_6 двері за собою зачинив. У автомобілі „Мазда" ОСОБА_6 пробув до 5 хвилин, після чого повернувся. ОСОБА_6 не казав йому навіщо він пішов до автомобілю „Мазда", про що там розмовляв, і з ким, а він про це у ОСОБА_6 не питав. Про те, що ОСОБА_6 комусь передав гроші він йому не казав. Вони заплатили ВіАйПі банку по квитанціям та поїхали у міліцію. Пізніше ОСОБА_6 сказав, що він хотів узяти дозвіл на торгівлю, за який ОСОБА_4 вимагав хабар 2000 доларів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_23 показала, що вона працює головним спеціалістом в управлінні торгівлі. На початку 2009 року вона побачила незнайомого чоловіка в коридорі. Він сказав, що йому треба Дозвіл і вона направила його до спеціалістів. їй телефонував ОСОБА_4 і повідомив, що цьому чоловікові необхідна допомога спеціалістів, на що вона запевнила, що вже направляла його до них.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала, що працює в управлінні торгівлі з 1981 року, а з 1986 року на посаді головного спеціаліста. У її обов'язки входить: видача дозволів на розміщення стаціонарних об'єктів торгівлі, робота зі всіма документами, скаргами, які відносяться до видачі дозволів. При видачі дозволів на торгівлю управління керувалось рішенням №139, яким було затверджено положення про видачу дозволів. Однак, відповідно до рішення Київського апеляційного суду, рішення №139 втратило чинність. Рішення Київського апеляційного суду надійшло до міськради 23 лютого, і дозволи з цього часу не видавались. На той час, для отримання дозволу на торгівлю, коли громадянин звертався до управління, працівники управління надавали йому інформацію, які потрібно документи для видачі дозволу. Треба було написати заяву довільної форми, надати свідоцтво про реєстрацію, статутні документи, державний акт приймальної комісії про закінчення будівництва, чи дозвіл пожежників і висновок санстанції, та інші документи. Потім представник підприємства приносить пакет документів, які працівники управління переглядають, і здають їх на реєстрацію у приймальню, а потім ці документи йдуть на розгляд начальника, який пише резолюцію видати дозвіл. Потім ці документи повертаються до її відділу, вони готовлять дозвіл, який підписує начальник, і дозвіл видається особі, яка просила його видати. Якщо якогось документа нема, то працівники відділу вказують, яких документів нема, а на реєстрацію документи не передаються. Суб'єкти господарювання мають право звертатись до начальника, але документи все рівно переглядають працівники відділу, і вказують яких документів нема. Відповідність заяви даним у документах вони перевіряють, але за достовірність даних відповідає суб'єкт. Прізвище ОСОБА_6, назва ТОВ „Прім'єр-Пластік" їй не відомо. Якщо б 20 березня 2009 року їй надійшла заява на видачу дозволу, договір оренди, квитанція, і була б віза керівника про видачу дозволу, то вона повернула б керівнику ці документи та не видала б дозвіл, так як 20 березня 2009 року, і взагалі на той час, управлінням документи не реєструвались і дозволи не видавались.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 повідомила, що в березні в неї гостювала її сестра, яка приїхала з Німеччини. 20 березня 2009 року її сестра зв'язалася телефоном зі ОСОБА_4 і вони домовилися зустрітися. ОСОБА_4 приїхав біля 12 години і був у них до 13 години. Чи був у ОСОБА_4 мобільний телефон при собі, коли він був в неї вдома, не знає.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17, який працює оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області, показав, що 20.03.2009 року, він знаходився у кабінеті начальника управління ОСОБА_18, де були присутні співробітники департаменту по боротьбі з економічною злочинністю з м. Києва, з якими необхідно було їхати на перевірку підрозділу у м. Новгород-Сіверський. Потім, приблизно о 10.00, начальник з кимсь поговорив по телефону, і сказав йому піти на перший поверх та зустріти чоловіка. Як потім з'ясувалось прізвище чоловіка було ОСОБА_6

С.В., з яким він зайшов до кабінету начальника. У кабінеті начальника управління ОСОБА_6 розповів, що начальник управління торгівлі ОСОБА_4 вимагає у нього хабар у сумі 2000 доларів США за видачу дозволів на торгівлю. ОСОБА_6 у кабінеті начальника управління написав заяву, а він розписався про прийняття заяви. Розповідь та написання заяви ОСОБА_6 зайняло приблизно 10 хвилин. Потім ОСОБА_6 залишився у кабінеті начальника, а він поїхав реєструвати заяву до Чернігівського міського відділу міліції, що зайняло приблизно 30 хвилин. Що у цей час робив ОСОБА_6 йому невідомо. Коли він повернувся до управління, то заяву віддав начальнику та залишався у своєму службовому кабінеті. Після обіду начальник йому сказав, щоб він поїхав та „забрав" ОСОБА_4 біля центру „Відродження" Він та інший працівник запропонували ОСОБА_4 проїхати до УМВС України в Чернігівській області, на що він добровільно погодився. Ніяких пояснень у ОСОБА_4 він не отримував. Ввечері він відвозив ОСОБА_4 до прокуратури Чернігівської області. Хто отримував пояснення у ОСОБА_6 не знає. Чи супроводжували працівники міліції ОСОБА_6 з грошима до управління торгівлі не знає. 20.03.2009 року здійснювалась оперативно-розшукова діяльність по заяві ОСОБА_6, у ході якої, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" були застосовані технічні засоби. У протоколі про результати здійснення оперативно-технічного заходу від 23.03.2009 року він послався на ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", і все у протоколі від 23.03.2009 року відповідає дійсності, при цьому оперативно-розшукова справа заводилась 14.07.2008 року за ч.2 ст.368 КК України. Оперативно-розшукова справа заводилась і відносно ОСОБА_5 До 20.03.2009 року він з ОСОБА_6 знайомий не був. Номер мобільного телефону „НОМЕР_3" йому не відомий. Він був присутній при огляді кабінету ОСОБА_4, у ході якого вилучались заяви ОСОБА_6 у двох примірниках з копіями документів та резолюцією ОСОБА_4 „надати дозвіл", а також заяви ТОВ „Іфіда" про видачу дозволів, які лежали на столі у ОСОБА_4

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20, оперуповноважений УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області, показав, що 20 березня 2009 року він перебував на робочому місці, і його викликали до начальника, у кабінеті якого було двоє працівників департаменту та невідомий йому чоловік, який представився керуючим ТОВ „Прімєр-Пластік" м. Києва. Працівники департаменту знаходились у кабінеті начальника у зв'язку з перевіркою райвідділу, а не у зв'язку з цією справою. Він розповів, що ОСОБА_4 вимагає з нього хабар у сумі дві тисячі доларів. Чоловіку запропонували написати заяву по даному факту, на що він погодився, і йому видали гроші. Він зайнявся поміткою цих грошей та складенням протоколу. У кабінеті він помічав гроші спеціальним олівцем та спецзасобом „світлячок" у присутності пойнятих, яких з вулиці запросив інший працівник, а крім того, був присутній громадянин, який звернувся до них, і який розписався у протоколі, що йому вручені гроші. Час проведення цієї дії він не пам'ятає, але це відображено у документах, і відповідає дійсності. Потім громадянин вийшов, а він залишився у кабінеті. Потім він разом з працівниками департаменту поїхав на затримання при передачі цих грошей на вул. Коцюбинського, але потім їм надійшла інформація, що передача грошей відбудеться у іншому місці, у районі „Укрсоцбанку". Вони безпосередньо спостерігали за заявником, який побувши у автомобілі „Мазда" від трьох до п'яти хвилин, сів у свій автомобіль. Потім автомобіль „Мазда" почав рухатись та зупинився на вул. Пушкіна, а їм стало відомо, що гроші передані та знаходяться у цьому автомобілі. При перевірці документів, водієм автомобіля „Мазда" виявився ОСОБА_5 Вони почали проводити огляд, спитали у ОСОБА_5 чи є у нього грошові кошти, на що він відповів, що так, та дістав з-під пасажирського сидіння долари, які були звернуті навпіл. На питання звідки у нього ці гроші, ОСОБА_5 відповів, що йому тільки що повернули борг. ОСОБА_5 було запропоновано проїхати на пр. Перемоги,74, проти чого він не заперечував. У кабінеті проводився огляд із застосуванням відеозапису у присутності пойнятих. При огляді, ОСОБА_5 виклав все, що у нього було у кишенях, і виклав телефони. Йому постійно надходили „смс" повідомлення від ОСОБА_4 ОСОБА_5 не міг конкретно відповісти, що це за повідомлення. Потім він приймав пояснення у ОСОБА_5, який пояснив, що гроші йому повернули як борг, який виник понад три роки тому. Коли проходив огляд грошей, то телефон ОСОБА_5 знаходився на столі, і на нього приходили повідомлення. Ці повідомлення приходили у проміжок часу закінчення відеозапису та складення протоколу. Він доповів начальнику ОСОБА_24, що надходять повідомлення від ОСОБА_4, які він читав, і ОСОБА_24 дав вказівку відповідати на повідомлення. Він на свій розсуд почав відповідати, і текстівку, яку вже зараз не пам'ятає, він направляв у зв'язку з цими повідомленнями. Потім він ввечері в управлінні побачив ОСОБА_4 У протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_5 час вказаний, і він відповідає дійсності. При огляді телефону ОСОБА_5 був ОСОБА_5 та пойняті. Протокол огляду телефону він складав вперше. Якщо „смс" повідомлення прочитане, то воно автоматично зберігається у паці „прийняті". Чому він не відобразив, чи відкриті, або закриті повідомлення, може пояснити тим, що такий протокол складав вперше. Він зустрічався з ОСОБА_5 у ізоляторі тимчасового утримання у зв'язку з тим, що проводились розшукові заходи, ОСОБА_5 пропонувалось визнати вину, написати явку, тобто з ним хотіли провести бесіду, що можливо йому є щось додати, розповісти, зізнатись. Слідчому про відвідування ОСОБА_5 відомо не було. Оперативним шляхом було встановлено прізвище боржника, на якого вказував ОСОБА_5, а слідчий навіть встановив його прізвище, ім'я та по батькові, місце його проживання. На даний час його прізвище він не пам'ятає, але він виїхав за межі м. Чернігова, і далі вони його не шукали. ОСОБА_5 ще казав, що цей боржник працював у ДАІ. Де знаходився телефон ОСОБА_25 до огляду не знає, і хто йому передав його телефон не пам'ятає. ОСОБА_21 зазначив, що повідомлень у телефоні ОСОБА_4 не було. При складенні протоколу огляду телефону, дата у телефоні була 2008 рік, і тому він її виправив.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 показав, що весною 2009 року, приблизно о 20.00, йому особисто на мобільний телефон

зателефонував працівник на ім'я ОСОБА_26, так як вони раніше були знайомі. Він спитав, чи є у нього знайомі у міській раді, на що вігі відповів, що є ОСОБА_27 ОСОБА_26 сказав, що завтра потрібна буде його допомога, і сказав, що він узяв з собою ОСОБА_15, якого він також знає. ОСОБА_28 сказав, щоб він та ОСОБА_15 зранку під'їхали до управління, але для чого саме не казав. Наступного дня, він зустрівся з ОСОБА_29 на вул. Рокосовського, і вони під'їхали до обласного управління міліції. ОСОБА_28 завів їх до кабінету, де дістав два звичайні конверти, які були з печаткою. ОСОБА_7 із сейфу дістав заповнений протокол, де вже були вказані їх дані, так як ОСОБА_7 їх знав. Він розписався на двох конвертах, а ОСОБА_7 сказав, що у одному конверті 1 000 доларів, а у другому або 1500 доларів, або 2000 доларів. На столі лежав протокол, у якому вони розписались, після чого ОСОБА_7 сказав, що вони вільні. Крім нього та ОСОБА_29 у кабінеті ще був співробітник міліції ОСОБА_17, і наскільки пригадує, був ще хтось. Грошей, які зі слів ОСОБА_7 були у конвертах, він не бачив. У його присутності гроші не помічались, і тільки у протоколі були вказані серійні номери купюр. Конверти з грошима у його присутності нікому не вручались, але він може з цього приводу помилятись. Уся ця процедура підписання конвертів та протоколу зайняла приблизно 15 хвилин. Йому відомо, що ОСОБА_7 ще телефонував ОСОБА_29, який потім їздив до міліції, і був присутнім при огляді телефонів. ОСОБА_28 йому казав, що у суді треба дати показання, що їх викликали зранку, що гроші помічались, все описувалось, що всі дії проходили у його присутності. Він раніше вказував, як йому наказували робити працівники міліції, але йому набридло, що йому постійно телефонують та кажуть, що він повинен зробити і він вирішив сказати, як було насправді.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_29 показав аналогічні показання, які дав ОСОБА_26 Додав, що приблизно о 18.00, йому знову телефонував ОСОБА_26, просив найти ще одного пойнятого, "і він телефонував своєму товаришу ОСОБА_30 Потім під'їхав працівник БЕЗ і привіз їх до приміщення УМВС, де проходив опис мобільних телефонів. Коли вони зайшли до кабінету, то телефони, здається, опечатані не були, а лежали на столі. Коли він був присутній при огляді телефонів, то до телефонів не приглядався, і наскільки пригадує ОСОБА_26 зачитував протокол про огляд мобільних телефонів. Огляд телефонів проходив приблизно одну годину, може трохи менше. Що саме на телефоні відкривав ОСОБА_26 він не дивився, а відстань від нього до ОСОБА_26 у кабінеті була приблизно два метри. Він не пам'ятає, щоб оголошувався зміст "смс" повідомлень, номер абонента, час отримання повідомлень. ОСОБА_28 він знає давно, і ОСОБА_26 його неодноразово запрошував побути пойнятим. Працівника міліції на ім'я ОСОБА_17 він також знає, він привозив його до приміщення УМВС. Вони працюють разом, і він, ОСОБА_26 та ОСОБА_17 були разом у якійсь справі, і відтоді він їх знає. Раніше давав інші показання, бо боявся тиску працівників міліції, які знаходились в залі судового засідання. Після того як пройшло судове засіданні, біля виходу з приміщення суду, він зустрів ОСОБА_26, і сказав, що він боїться того, що дав неправдиві показання, на що йому ОСОБА_26 сказав, що йому за це нічого не буде.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 показав, що знайомий з ОСОБА_5 приблизно 5-7 років. Коли 'він працював у обласному ДАІ у спецвзводі, то зустрівся з ОСОБА_5, який спитав у нього чи знає він ОСОБА_26 та описав його. З'ясувалось, що це ОСОБА_10, який разом з ним до цього служив у спецвзводі. ОСОБА_5 сказав йому, що ОСОБА_10 винен йому гроші, у якій сумі він не знає, і попросив його проїхати до місця проживання ОСОБА_10, на що він погодився. їздили вони на вул.. Бобровицьку в районі ринку „Нива". Коли вони приїхали до будинку ОСОБА_10, то ОСОБА_5 у будинок заходи сам, а він залишився у автомобілі. З ким розмовляв ОСОБА_5 він не знає, але наскільки пам'ятає, то ОСОБА_10 дома не було. Потім він ще раз зустрічався з ОСОБА_5 наприкінці зими 2009 року, можливо на початку березня, і ОСОБА_5 йому розповідав, що він зустрівся з ОСОБА_10, вони обмінялись телефонами, і ОСОБА_10 обіцяв повернути борг та вони домовились, де зустрітись. Під час проведення слідства він з ОСОБА_5 не зустрічався, оскільки останній знаходився в СІЗО.

З показань свідка ОСОБА_15, т.5 а.с.45, які оголошувались в судовому засіданні вбачається, що являється депутатом Чернігівської міської ради, і його офіційним помічником є ОСОБА_5, з яким він перебуває у дружніх відносинах. Зі ОСОБА_4 у нього нормальні відносини у зв'язку з депутатською діяльністю. Близьких відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. ОСОБА_5 не знав номер мобільного телефону ОСОБА_4, і приблизно за три доби до цих подій, він дав ОСОБА_5 номер мобільного телефону ОСОБА_4 ОСОБА_5 звертався з проханням працевлаштувати його дружину, а він з цього питання звертався до ОСОБА_4 Він, за три - п'ять днів до цих подій, телефонував ОСОБА_4 та сказав, щоб він відповів на дзвінок ОСОБА_5, і при цьому продиктував ОСОБА_4 номер мобільного телефону ОСОБА_5 Чи записав ОСОБА_4 номер телефону ОСОБА_5 сказати не може, так як у той момент ОСОБА_4 не бачив. Між депутатами міської ради не прийнято, щоб інший депутат давав доручення помічнику іншого депутата. ОСОБА_5 користується мобільним телефоном так, що у нього завжди 6-7 невідкритих „смс" повідомлень. Йому відомо, що ОСОБА_5, коли працював на товаристві „Вена", позичав гроші у сумі 1 500 чи 2 000 доларів США ОСОБА_10, який працював у ДАІ. Як ця позика була оформлена не знає. ОСОБА_5 розповідав йому, що цей ОСОБА_10 позичав гроші не тільки у нього, а і у начальника ДАІ. ОСОБА_5 дізнався у командира взводу ДАІ прізвище ОСОБА_10, який на той час вже у ДАІ не працював, і їздив до ОСОБА_10 додому. ОСОБА_28 дома не було, а матір ОСОБА_28 сказала ОСОБА_5, що вона не знає, де проживає ОСОБА_10, бо він „набрався" боргів, і ховається від кредиторів. Потім йому ОСОБА_5 більше про це не розповідав, але йому відомо, що цього ОСОБА_10 шукала міліція, так як на ОСОБА_10 були заяви громадян. Крім того, начальник ДАІ Шкурко казав йому, що ОСОБА_10 позичив у нього гроші і не повернув.

Додатково допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15, т.5 а.с.76 зв., показав, що він раніше працював в органах внутрішніх справ, в тому числі заступником начальника оперативно-технічного відділу УМВС України в Чернігівській області. Технічно можливо передати з мобільного телефону однієї особи „смс" повідомлення на мобільний телефон іншої особи, щоб власник першого телефону про це не знав. ОСОБА_7 технічно можливо з першого телефону відправити „смс" повідомлення на другий телефон, а потім, щоб власник другого телефону отримав це „смс" повідомлення, відправив „смс" повідомлення власнику першого телефону, при цьому власник першого телефону про це не буде знати. Це можливо, як через оператора мобільного зв'язку, написавши заяву про втрату картки з номером, внаслідок чого оператором видається нова картка з тим же номером, а крім цього це можливо зробити за допомогою комп'ютера та Інтернету. Якщо „смс" повідомлення відправляти у такому випадку за допомогою комп'ютера через спеціальну програму, то „смс" повідомлення у телефоні не залишаються, а якщо відправлять „смс" повідомлення з дублюючої картки, то „смс" повідомлення у телефоні залишаються. Під час проходження ним служби таких завдань перед відділом керівництво не ставило, але технічно зробити це можливо. ОСОБА_7 дії, без санкції суду, незаконні, і якщо працівники міліції будуть вчиняти такі дії, то це будуть незаконні дії.

З показань свідка ОСОБА_31, показання якого оголошувались, т.5 а.с.73 зв., показав, що він працював на підприємстві „Укртелеком" на посаді техніка електрозв'язку по наданню нових послуг, був системним адміністратором, тобто він фактично допомагав клієнтам підприємства користуватись послугами Інтернету. Технічно можливо з мобільного телефону відправити „смс" повідомлення іншому абоненту, підписавши номер відправника ім'ям, яке буде необхідно відправнику. Технічно можливо з мобільного телефону відправити „смс" повідомлення без відома власника. Це можливо зробити за допомогою Інтернету, скачавши на мобільний телефон програму „передача „смс" повідомлень з підміною номеру". Відправляти „смс" повідомлення з підміною номеру можливо з будь-якого оператора. Відправити таким чином „смс" повідомлення можливо, і тоді, коли телефон не підключений до Інтернету, але на ньому встановлена програма „ай смс дар". Захисту від таких дій нема, так як всі компанії мобільного зв'язку намагаються отримати прибуток, а тому укладають договори з компаніями, які мають вихід у Інтернет. Повідомлення „смс" з підміною номеру зберігаються у мобільному телефоні, як звичайні „смс" повідомлення, і поки власник телефону їх не видалить, то вони будуть знаходитись у телефоні. Він на практиці може з мобільного телефону прокурора відправити „смс" повідомлення ОСОБА_4, так щоб прокурор про це не знав. Чи будуть зафіксовані такі повідомлення у мережі оператора сказати не може.

З показань свідка ОСОБА_10, показання якого оголошувались в судовому засіданні т.5 а.с.З, показав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не знає, грошей у них не позичав.

Згідно заяви від 20.03.2009 року(т.1 а.с.6), ОСОБА_6 повідомляє про вимагання у нього хабара у розмірі 2 000 доларів США ОСОБА_4, і заява була зареєстрована у ЧМВ о 10.30.

Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.15), оперуповноважений УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_20 відповідно до ст.190 КПК України з участю пойнятих ОСОБА_26 та ОСОБА_29 у своєму службовому кабінеті о 10.45 оглянув грошові кошти в сумі 2 000 доларів США з метою викриття факту хабарництва з боку ОСОБА_4 На кожну купюру номіналом 100 доларів США за допомогою невидимого барвника нанесено надпис „X", який чітко видно на ультрафіолетовому випромінюванні. ОСОБА_7 купюри з обох сторін оброблені спецзасобом „Світлячок", а також вказані номінал, серія та номер купюр. Вказані грошові кошти вручені після обробки ОСОБА_6 з метою подальшого використання під час проведення оперативно-розшукових заходів по підтвердженню фактичних даних щодо вимагання та отримання хабара з боку ОСОБА_4

Як вбачається з акту вилучення предметів та документів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.26-27), оперуповноважений ОСОБА_32, з участю пойнятих, здійснив огляд та вилучення у ОСОБА_6 папірця жовтого кольору, розміром 7,5 х 5 см з надписом гелевою ручкою „7 ОСОБА_2". Як пояснив ОСОБА_6 даний папірець він отримав 20.03.2009 року від ОСОБА_4

Згідно протоколу огляду місця події від 20.03.2009 року (т.1 а.с.28-30), який був оголошений у судовому засіданні, вбачається, що оперуповноважений УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_32, отримавши повідомлення про вимагання хабара, провів огляд місця події ділянки дороги біля управління транспорту в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Пушкина, 16, про що з дотриманням ст.85 КПК України склав цей протокол. ОСОБА_7 вказано, що під час проведення огляду, згідно до ст.85-2 КПК України буде проводитись відеозйомка на відеокамеру. Огляд розпочато о 12.07, а закінчено о 14., і хвилини вказані нерозбірливо. Згідно протоколу, на ділянці дороги, знаходиться автомобіль „Мазда", державний номерний знак НОМЕР_4. Працівники міліції громадянина, який знаходиться за кермом, повідомили, що він затриманий у підозрі в отриманні хабара, і те, що зараз буде проведено огляд місця події. Вказаним громадянином виявився ОСОБА_5, який на пропозицію працівників міліції добровільно вийняв з під переднього пасажирського сидіння пасажира гроші, при перерахунку яких виявилось 20 купюр номіналом 100 доларів США кожна, серії та номери яких зазначені у протоколі. ОСОБА_5 повідомив, що гроші йому повернув як борг незнайомий громадянин. Після цього огляд місця події було тимчасово призупинено, а всі учасники перемістились до адмінбудівлі УМВС України в Чернігівській області до кабінету №404, де було продовжено огляд місця події о 13.58. ОСОБА_5 які дані про переміщення, вилучених грошових коштів у ОСОБА_5, до кабінету №404, у протоколі відсутні. Після проведення дій з грошовими коштами, їх перерахування, огляду за допомогою УФЛ, проведення змивів з кожної купюри, потім, були оглянуті руки ОСОБА_5, після чого проведено змиви з його рук. ОСОБА_7 у протоколі зазначено, що було проведено огляд двох мобільних телефонів „Самсунг" та „Нокія", при цьому вказано тільки колір телефонів та їх пін-код.

Відповідно до акту огляду технічного засобу (мобільного телефону) від 20.03.2009 року (т.1 а.с.31-32), вбачається, що оперуповноважений УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_20 з 19.30 до 20.00, у кабінеті у присутності пойнятих проводив огляд. Посилання на нормативний акт, відповідно до якого проводиться вказаний огляд, у цьому акті відсутні. Вказано назва мобільного телефону, ІМЕІ, номер сім-картки. У ході огляду встановлено, що у папці „Сообщения" у підрозділі „Входящие" маються текстові повідомлення, зазначено їх зміст, номер відправника, час та дату їх надходження. ОСОБА_7 у ході огляду встановлено, що у папці „Журнал" у підрозділі „Принятьіе вьгзова" міститься дзвінок абонента ОСОБА_32, вказаний його номер та час надходження, а у підрозділі „Набранньїе номера" мається абонент ОСОБА_32, вказаний його номер та час набору.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 20.03.2009 року кабінету начальника та приймальні управління торгівлі за адресою: м. Чернігів, вул. Коцюбинського,82, (т.1 а.с.39-40), огляд проводився оперуповноваженим ОСОБА_17 відповідно до ст.ст.190 та 191 КПК України. У ході огляду у кабінеті начальника управління торгівлі було вилучено квитанції, заяви від ТОВ „Прем'єр Пластик" та ТОВ „Іфіда" з документами.

З квитанцій (т.1 а.с.41-42), які були досліджені у судовому засіданні, вбачається, що платіж у сумі 340 грн. по кожній квитанції до місцевого бюджету внесений 20.03.2009 року о 12.27 та 12.29 ОСОБА_24 з призначенням платежу „за розміщення об'єктів торгівлі та послуг".

Відповідно до документів, що були вилучені у кабінеті начальника управління торгівлі Чернігівської міської ради, вбачається, що на аркушах паперу (т.1 а.с.43,65) маються рукописні записи „ОСОБА_14, видати дозвіл, а також підпис", а дата на вказаних аркушах відсутня. Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 25.02.2009 року(т.1 а.с.44) він просить видати дозвіл на здійснення оптової торгівлі зі складу у м. Чернігові, вул. Любецька,45, а згідно заяви від 20.03.2009 року просить видати дозвіл на здійснення оптової торгівлі зі складу у м. Чернігові, вул.Квітнева,23. Додатків у цих заявах не вказано. З договору оренди від 01.02.2009 року (т.1 а.с.45-47), вбачається, що ОСОБА_13 передає в оренду ТОВ „Прім'єр Пластік" ділянку не житлового приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,45. Відповідно до договору №7 оренди частини приміщення будівлі від 01.01.2008 року, акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.01.2008 року, акту повернення приміщення з оренди від 31.12.2008 року (т.1 а.с. 67-71), вбачається, що ОСОБА_22 надавала в оренду ТОВ „Прім'єр-Пластік" частину приміщення за адресою: с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, вул.Квітнева,23-а. У відповідності до п.2 договору №7 об'єкт оренди передається для виробництва пластикової тари, а відповідно до п.6.1.1 орендар зобов'язаний використовувати об'єкт, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п.2 даного договору.

Як вбачається з акту вилучення мобільного телефону від 20.03.2009 року (т.1 ах.74), співробітником УДСБЕЗ УМВС України' в Чернігівській області ОСОБА_20, відповідно до постанови КМУ №510 від 05.07.1993 року у приміщенні УМВС України в Чернігівській області вилучено у ОСОБА_4 мобільний телефон „Нокія", при цьому час вилучення у протоколі не вказаний.

Згідно акту огляду технічного засобу (мобільного телефону) від 20.03.2009 року (т.1 а.с. 75) вбачається, що оперуповноважений УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_20 з 20.10 до 20.30, оглянув мобільний телефон „Нокія" моделі N 70. У ході огляду встановлено, що у мобільному телефоні знаходиться сім-картка оператора „МТС" з номером +51. У папці „Набранньїе номера" міститься номер абонента ОСОБА_33, вказаний номер, дата 20.03.2008 року та час 11.15. У папці „Принятьіе ВЬІЗОВЬІ" міститься номер абонента ОСОБА_33, вказана дата 20.03.2008 року та час 10.46. Відповідно до протоколу спеціаліст при огляді присутній не був.

Відповідно до протоколу огляду предметів (документів) від 12.04.2009 року(т.1 а.с. 108-111), слідчим були оглянуті документи ТОВ „Іфіда", які були вилучені при огляді кабінету начальника управління торгівлі Чернігівської міської ради ОСОБА_4, при цьому було оглянуто сім пакетів документів, у яких мались заяви директора ТОВ „Іфіда" ОСОБА_34 про видачу дозволів на розміщення об'єктів торгівлі АЗС від 18.03.2009 року у різних місцях, додані до них документи. При кожній заяві мались аркуші паперу, на яких мались рукописні тексти „ОСОБА_35 видати дозвіл, підпис", при цьому дата на них була відсутня. Дозволи на торгівлю при цих документах відсутні.

Як вбачається з протоколу огляду предметів від 13.05.2009 року (т.1 а.с. 123), слідчим був оглянутий мобільний телефон „Нокія-70", вилучений у ОСОБА_4 20.03.2009 року. У папці „Контакти" маються абоненти „Бушак Гриша", „ОСОБА_6 пластик", а при огляді папки „Сообщения", у підпапках „Входящие", „Переданньїе", „Исходящие", „Отчетьі" (щодо доставки) відсутні дані щодо направлення повідомлень абоненту за номером 17 (ОСОБА_33) та їх надходження від вказаного абонента. При перегляді, встановлених у телефоні „Настроек" передачі та прийому „смс" повідомлень встановлено, що в телефоні встановлені наступні параметри: „Отчет о приеме" - нет, „Сохранять переданньїе данньїе" - нет. Відповідно до протоколу спеціаліст при огляді присутній не був.

Згідно висновку судової експертизи спеціальних хімічних речовин (т.1 а.с. 133-139), на ватних тампонах зі змивами з грошових купюр, зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_5, наданих на дослідження, виявлено нашарування люмінесцентних спеціальних речовин (люмінофорів), які за сукупністю властивостей мають спільну родову належність з речовинами з контрольного зразку.

Як вбачається з рішення №60 виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.03.2009 року (т.1 а.с. 144-152), яким затверджено „Тимчасове положення про порядок видачі дозволів на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг у м. Чернігові", затверджено форму інформаційного листа -заяви

та бланків дозволів, а також вказано КП „Редакція Чернігівської міської газети „Чернігівські відомості" у десятиденний термін Оприлюднити це рішення. Відповідно до п.2.1 затвердженого „Тимчасового положення ..." для одержання дозволу суб'єкт господарювання подає до управління торгівлі заповнений інформаційний лист-заяву встановленого зразка (за формою згідно з додатком 2 до рішення) та належним чином оформлені копії документів. Відповідно до додатку 2 до рішення виконкому, у бланку інформаційного листа-заяви передбачено 11 пунктів щодо інформації про суб'єкт господарювання.

Згідно відповіді заступника начальника управління торгівлі Чернігівської міської ради (т.1 а.с.154), рішення виконкому міської ради від 16.03.2009 року №60 було офіційно оприлюднене у газеті „Чернігівські відомості" від 25.03.2009 року №13(941), а управління торгівлі розпочало здійснювати видачу дозволів на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг у встановленому „Тимчасовим положенням..." порядку після 25.03.2009 року.

Відповідно до додатку 10 до рішення міської ради від 14.10.2008 року „Про місцеві податки та збори", а саме п.2.1 „Положення про збір на видачу дозволу на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг" (т.1 а.с.158), яке було досліджено у судовому засіданні, збір за видачу дозволу на розміщення об'єктів торгівлі стягується з юридичних осіб та громадян, які займаються торгівлею та наданням послуг. Згідно п.3.1. цей збір сплачується юридичними особами або громадянами за рахунок коштів, які відносяться до валових витрат.

За постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2009 року(т.1 а.с.171-173), яка надійшла до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради 20.02.2009 року, рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради №139 від 19.06.2006 року „Про затвердження Положення про порядок видачі дозволів на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг у м. Чернігові" (т.1 а.с. 164-169) було визнано не чинним.

Як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_12 (т.1 а.с. 230-232), документів: копії договору купівлі-продажу(т. 1 а.с.233-235), плану схеми(т.1 а.с.236), відповіді Чернігівського МБТІ(т.1 а.с.243), протоколу допиту ОСОБА_13В.(т.1 а.с.238-240), складське приміщення, про яке ОСОБА_6 вказував у своїй заяві про отримання дозволу, фактично знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,46-Д.

Згідно протоколу допиту в якості свідка у ході досудового слідства ОСОБА_22А.(т.1 а.с.244-246), копії документа про право власності (т.1 а.с.247), відповіді начальника управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради (т.1 а.с.249-250), не житлова будівля, цех кабельно-провідникової продукції знаходиться за адресою: с. Новий Білоус, Чернігівського району та області, вул. Квітнева,23-а.

З протоколу про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 23.03.2009 року (т.2 а.с.3-6), вбачається, що оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_17, по оперативно-розшуковій справі від 14.07.2008 року категорії „Захист" за ч.2 ст.368 КК України та на підставі ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" за результатами здійснення УОТЗ УМВС України в Чернігівській області оперативно-технічних заходів: застосування інших технічних засобів отримання інформації (слуховий та візуальний контроль), що проводився 20.03.2009 року, за дозволом начальника УМВС України в Чернігівській області від 20.03.2009 року, повідомлення в прокуратуру Чернігівської області від 20.03.2009 року та враховуючи оперативну необхідність невідкладного здійснення, передбаченого ч.14 ст.9 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", стосовно начальника управління торгівлі Чернігівської міської ради ОСОБА_4 за місцем його роботи, отримана інформація, що фігурант 20.03.2009 року вимагав та отримав через ОСОБА_5 від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 2 000 доларів США за видачу дозволу управління торгівлі на право зайняття торгівельною діяльністю зі складу. У протоколі вказано, що відібрано матеріали, які можуть бути використані як джерело доказів у кримінальному судочинстві. Відповідно до додатку до протоколу у розмові, як зазначено між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, йдеться про об'єкти, які розташовані по вул. Квітневій та вул. Любецькій, вказуються сума платежу „340". Далі з'ясовується питання, де сплатити платіж, і мається фраза особи під позначенням „М2" „Угу. Вот зто помощник мой. С ним нужно наверно будет пересечься он тебе подскажет где банк". Відповідно до цього додатку у розмові осіб слово дозвіл відсутнє.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 23.03.2009 року (т.2 а.с.7-9), вбачається, що оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_17, по оперативно-розшуковій справі від 14.07.2008 року категорії „Захист" за ч.2 ст.368 КК України та на підставі ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" за результатами здійснення УОТЗ УМВС України в Чернігівській області оперативно-технічних заходів: застосування інших технічних засобів отримання інформації (слуховий та візуальний контроль), що проводився 20.03.2009 року, за дозволом першого заступника начальника УМВС України в Чернігівській області від 20.03.2009 року, повідомлення в прокуратуру Чернігівської області від 20.03.2009 року та враховуючи оперативну необхідність невідкладного здійснення, передбаченого ч. 14 ст.9 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", стосовно ОСОБА_5, у автомобілі останнього, отримана інформація, що фігурант по справі, 20.03.2009 року отримав грошові кошти у сумі 2000 доларів США, як посередник, які вимагав від ОСОБА_6 начальник управління торгівлі ОСОБА_4 за видачу дозволу на право зайняття торгівельною діяльністю. У протоколі вказано, що відібрано матеріали, які можуть бути використані як джерело доказів у кримінальному судочинстві. Відповідно до додатку до протоколу у розмові, як зазначено між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, маються фрази особи під номером „МІ": „Здравствуйте. Сейчас я ОСОБА_36 наберу. ОСОБА_21. ОСОБА_37 вообщем я с ОСОБА_5 встретился вот, мне ему трубочку дать, да?", „Я вообщем ему как зто договаривались передаю две за два места". Відповідно до цього додатку у розмові осіб слово дозвіл

відсутнє. ОСОБА_6 двері свої не закрив і розмовляє відвернувшись від

ОСОБА_5.

У дослідженому у судовому засіданні протоколі про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 23.03.2009 року (т.2 а.с.10-14), складеного оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_17, вказано, що по оперативно-розшуковій справі від 14.07.2008 року категорії „Захист" за ч.2 ст.368 КК України та на підставі ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" за результатами здійснення УОТЗ УМВС України в Чернігівській області оперативно-технічних заходів: зняття інформації з каналів зв'язку, що проводився у період з 20.03.2009 року по 21.03.2009 року, за постановою голови Чернігівського апеляційного суду від 23.01.2009 року про надання дозволу УОТЗ УМВС України в Чернігівській області на негласний слуховий контроль переговорів ОСОБА_4 з власного мобільного телефону оператора „ЮМС" 1 з використанням технічних заходів терміном 90 діб, стосовно ОСОБА_4 за номером мобільного телефону 1, який належить йому на контрактній основі, проводилось негласне фіксування розмов між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у якого ОСОБА_4 вимагав грошові кошти у сумі 2000 доларів США в якості хабара за видачу дозволів на право зайняття торгівельною діяльністю. ОСОБА_7 у протоколі вказано, що відібрано матеріали, які можуть бути використані як джерело доказів у кримінальному судочинстві. У додатку до протоколу маються запис телефонних розмов, вказані абоненти, дата та час розмов, зміст „смс" повідомлень, вказано номера абонентів, що їх надсилали та отримували, дата та час їх отримання. Відповідно додатку до протоколу, 20.03.2009 року мається запис між особами „Ч" та „АЮ", і маються фрази „Ч": „Я вобщем ему как зто договаривались даю две за два места", та фраза „АЮ": „Я понял. Тьі зто самое ничего не передавай, ничего не зто самое. ОСОБА_37 самое".

Як вбачається з протоколів огляду предметів (документів) від 29.04.2009 року (т.2 15-16,18-19,21-22), постанов про визнання та приєднання до справи речових доказів (т.2 а.с. 17,20,23), слідчим було оглянуто та приєднано до справи в якості речових доказів відеокасети та оптичні носії інформації, які були відібрані відповідно до протоколів про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 23.03.2009 року.

Згідно відповіді начальника Чернігівського обласного відділення ЗАТ "ОСОБА_38Ес.Ем" з додатками (т.2 а.с.29-134), які були досліджені у судовому засіданні, ЗАТ „ОСОБА_38Ес.Ем" на постанову апеляційного суду Чернігівської області надало роздруківку вхідних та вихідних дзвінків абонента 0, який є контрактним і належить ОСОБА_6 У роздруківці містяться дані з'єднання між абонентом 0 та абонентами 1 (а.с.76, 77, 88, 91, 92, ПО, 112,113,121,122), 7(а.с.122), 1(а.с.63,64,65,73,76,77,113,118,122).

У досліджених у судовому засіданні відповіді ЧФ ЗАТ „УМЗ" з додатками, договорів, наданих ЧФ ЗАТ „УМЗ"(т.2 а.с.128-226, зокрема а.с.196-197, 225-226, а.с.228, 233), мається інформація про належність номеру 80503 Ј32451 ОСОБА_4, номеру 7 ОСОБА_5М, а також наявність телефонії та текстових повідомлень між вказаними номерами.

Як вбачається з відповіді Представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва у Чернігівській області (т.4 а.с.222-228), копії протесту прокуратури м. Чернігова на рішення виконкому Чернігівської міської ради №60 від 16.03.2009 року, копії рішення виконкому Чернігівської міської ради №333 від 16.03.2009 року, копії позовної заяви, які були надані прокурором у судовому засіданні, у період з 03.02.2009 року по 16.03.2009 року проект рішення виконкому Чернігівської міської ради „Про упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Чернігова" на погодження до представництва не надходив, рішення виконкому Чернігівської міської ради №60 від 16.03.2009 року було опротестоване, однак виконкомом Чернігівської міської ради протест прокурора був відхилений, і прокурором м. Чернігова було подано позовну заяву до суду про скасування рішення №60 від 16.03.2009 року.

Згідно копії форми №1 на ОСОБА_10, повідомлення заступника начальника ВДАІ УМВС України в Чернігівській області щодо звільнення ОСОБА_10, щодо права власності на будинок №73 по вул. Бобровицькій у м. Чернігові, даних адресно-довідкового відділу УВГІРФО УМВС України в Чернігівській області, відповіді Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції (т.4 а.с.244-262), вбачається, що ОСОБА_10, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, разом з батьком та матір'ю, проходив службу у ВДАІ УМВС України в Чернігівській області та звільнився у 2007 році, власниками будинок за адресою: м. Чернігів, вул. Бобровицька,73, було продано у 2008 році іншій особі, що ОСОБА_10 знятий з вказаного місця реєстрації 27.05.2008 року у с. Манченки Харківської області, і що ОСОБА_10 мав заборгованість значних сум коштів перед фінансовими установами.

Відповідно до протоколів пред'явлення фотознімків для впізнання, яке було проведено у ході виконання судового доручення (т.5 а.с.10-13), ОСОБА_10 не впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Як вбачається з наданих у судовому засіданні захисником документів: відповіді ДП „Чернігівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", Правління Пенсійного фонду України у Новозаводському районі, Чернігівської районної санітарно-епідеміологічної станції, управління торгівлі, послуг та розвитку підприємництва Чернігівської ради (т.5 а.с. 18-20, 22-24), ТОВ „Прім'єр-Пластік" не зверталось до ДП „Чернігівстандартметрологія", і це підприємство не надавало будь-яких документів, консультацій та інформації, необхідної для функціонування та виробництва продукції, ТОВ „Прім'єр-Пластік" не зареєстроване у пенсійному фонді як платник внесків, і документи дозвільного характеру на роботу цеху по виробництву пластикової продукції (пакетів) ТОВ „Прім'єр-Пластік" (м. Чернігів, вул. Квітнева,23-А), Чернігівською райсанепідстанцією не надавались, товариство на поточному санітарному нагляді не знаходиться, а рішення №60 від 16.03.2009 року є регуляторним актом.

З листа відділення ЗАТ "ОСОБА_38Ес.Ем" КиФ (т.5 а.с.25), вбачається, що ЗАТ „ОСОБА_38Ес.Ем" на запит захисника повідомляє, що на сьогодні у мережі Інтернет існують сервіси, що дозволяють здійснювати надсилання 8М8 повідомлень абонентам мобільного стільникового зв'язку, змінивши реальний номер відправника на будь-який набір цифр чи літер, який може бути схожим на те чи інше доменне ім'я, сервісний номер чи номер абонента мережі, що час від часу використовується шахраями для вчинення протиправних дій. На веб-сайтах та стартових пакетах компанії міститься інформація про те, що на абонента покладається особиста відповідальність за правильне використання та зберігання 8ІМ-картки, РЕЧІ- та РІЖ - кодів, кодів поповнення рахунку та мобільного телефонного терміналу. Компанія звертає особливу увагу на те, що вона не проводить ніяких заходів (акцій, конкурсів тощо) з використанням кодів поповнення рахунку та послуги поповнення іншого рахунку.

Дослідивши обставини справи колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до договору №7 оренди частини приміщення будівлі від 01.01.2008 року, акту приймання-передачі приміщення в оренду від 01.01.2008 року, акту повернення приміщення з оренди від 31.12.2008 року (т.1 а.с. 67-71), вбачається, що ОСОБА_22 надавала в оренду ТОВ „Прім'єр-Пластік" частину приміщення за адресою: с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, вул.Квітнева,23-а. У відповідності до п.2 договору №7 об'єкт оренди передається для виробництва пластикової тари, а відповідно до п.6.1.1 орендар зобов'язаний використовувати об'єкт, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п.2 даного договору. Доводи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про те, що вони мали намір крім виробництва поліетиленової продукції налагодити реалізацію її за місцем виготовлення спростовуються показаннями свідка ОСОБА_22, яка вказала, що ніякої розмови по цьому факту з нею ніхто не вів та діями самих свідків, які ніяким чином не змінили умови договору оренди. Крім того, як вбачається зі змісту договорів оренди свідку ОСОБА_6 було відомо, що приміщення, яке вони орендували, знаходиться на території Чернігівського району, як зазначено в договорі, і звертатись необхідно за отримання дозволів до Чернігівської райдержадміністрації.

З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що вона направила ОСОБА_6 до фахівців для консультації.

З показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що не дивлячись на те, що він знаючи від спеціалістів управління торгівлі Чернігівської міської ради, які необхідні документи, не тільки навіть не намагався їх зібрати, а й ще саме він був ініціатором зустрічей зі ОСОБА_4

Наявність у ОСОБА_6 у мобільному телефоні номеру телефону „НОМЕР_3" абонента ОСОБА_17 ставить під сумнів правдивість його показань в частині того, що він звернувся до міліції тільки 20.03.2009 року, так як у відповіді Чернігівського обласного відділення ЗАТ „ОСОБА_38Ес.Ем" з додатками (т.2 а.с.29-134) маються дані про з'єднання між абонентом за номером „НОМЕР_5", який належав ОСОБА_6, з абонентом за номером „НОМЕР_3", задовго до 20.03.2009 року.

З показань свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_29 вбачається, що у їх присутності не перераховувались, не переписувались, не помічались грошові кошти, тобто фактично заперечували зміст протоколу огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.15), при цьому показали, що вся ця дія відбувалась 10-15 хвилин, а запросив їх побути понятими працівник міліції на ім'я ОСОБА_26, не 20.03.2009 року, а заздалегідь. Свої показання на першому судовому засіданні, вказані свідки пояснювали тим, що боялись працівників міліції, які їм постійно телефонували, знаходились у суді, та казали, які необхідно давати показання у суді. Враховуючи те, що свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_39, в першому судовому засіданні давали інші показання і вказували, що дія відбувалась близько години, їх показання в суді першої інстанції та апеляційної, зміст показань свідка ОСОБА_20, який складав протокол, що ця дія відбулась десять - п'ятнадцять хвилин, показання свідка ОСОБА_6, що це зайняло від п'яти до п'ятнадцяти хвилин, що у самому протоколі огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року не вказано скільки проходила ця дія, тому колегія суддів приходить до висновку, що показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_29 в останньому судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційній інстанції є правдивими, оскільки показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_29 (т.4 а.с.104,124) про те, що ця дія відбувалась протягом години, взагалі суперечить показанням ОСОБА_6 у частині даних про перебіг подій, а саме часу: звернення його до міліції, написання ним заяви, пояснень та виходу з міліції, коли він поїхав до управління торгівлі Чернігівської міської ради, а крім того, у судовому засіданні не встановлено інших обставин щодо зміни свідками показань, ніж ті, про які вони пояснили у судовому засіданні, які б ставили під сумнів їх теперішні показання.

Виходячи з показань свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_29, які визнані судом правдивими, зміст протоколу огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.15), фактично не відповідає тим діям, які проводив працівник міліції. Таким чином, протокол огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.15), не може бути допустимим, належним та достовірним доказом, що підтверджує обвинувачення підсудним.

ОСОБА_7 колегія суддів, при цьому враховує, що працівник міліції, свідкам ОСОБА_26 та ОСОБА_29 показав два конверти з грошовими коштами, при цьому сказав, що буде використаний той, який знадобиться, а ОСОБА_6 написав заяву щодо видачі дозволу по вул. Квітневій,23 тільки 20.03.2009 року, а крім того, з досліджених у судовому засіданні записів розмов, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 слово „дозвіл" у розмовах не вказувалось, що взагалі ставить під сумнів показання ОСОБА_6 про те, що товариству необхідні були дозволи на торгівлю. Крім того, як видно з телефонних розмов ОСОБА_4 прямо вказав, що нікому нічого передавати не треба, але незважаючи на це ОСОБА_6 не уточнюючи нічого, чому не передавати, чи змінилось щось, виконуючи вказівку працівників міліції підкинути гроші всерівно залишає їх. Все вищевикладене вказує, що ОСОБА_6 у судовому засіданні частково давав суду неправдиві показання, і у його діях вбачається провокація хабара, що взагалі ставить під сумнів правдивість показань ОСОБА_6, у зв'язку з чим, його показання судом не можуть бути прийняті як достовірний та належний доказ обвинувачення підсудним.

Показання свідка ОСОБА_8 підтверджують факти: приїзду ОСОБА_6 у м. Чернігів, його переміщення по м. Чернігову, здійснення дзвінка ОСОБА_5 з аркушу паперу, на якому був вказаний номер телефону та ім'я ОСОБА_5, а також перебування ОСОБА_6 у машині ОСОБА_5

При оцінці показань свідка ОСОБА_9, колегія суддів враховує, що про всі обставини, викладені у обвинуваченні підсудним, він повідомив зі слів ОСОБА_6, показання якого викликають сумнівними у їх достовірності.

ОСОБА_9 є співзасновником ТОВ „Прім'єр-Пластік" разом з ОСОБА_6 З врахуванням цього та показань свідка ОСОБА_22 щодо проведення перевірки товариства працівниками міліції, зупинки після цього роботи виробництва, а потім її поновлення, так як директор ТОВ „Прем'єр-Пластік" повідомив їй про вирішення всіх питань, при факті відсутності санітарного контролю за виробництвом продукції по вул. Квітнева,23-А, суперечливості самих його показань щодо необхідності отримання дозволу на торгівлю, і зменшення цієї необхідності після 20.03.2009 року, не вчинення будь-яких дій на отримання дозволів, суд приходить до висновку, що показання ОСОБА_9 не є достовірним та належним доказом обвинуваченням підсудним.

Щодо вилучених 20.03.2009 року під час огляду кабінету ОСОБА_4, оглянутих та приєднаних до матеріалів справи заяв ОСОБА_6, копій документів до них, бланків управління з резолюціями ОСОБА_4 „ОСОБА_14 видати дозвіл", які вказані органами досудового слідства, як докази обвинувачення підсудним, суд, приймає до уваги показання підсудного ОСОБА_4, який не заперечував змісту цих документів, їх наявності у нього у кабінеті, а також те, що на той момент дозволи не видавались, а його резолюція є вказівкою ОСОБА_14 для перевірки документів, що підтвердила свідок ОСОБА_14 Крім того, свідок вказала, що відповідно до нового положення, форму заяви на отримання дозволу, яка складалась не у довільній формі суб'єкти, які залишили документи на зберігання, коли положення вступило у силу, писали нові заяви для отримання дозволів відповідно до нового положення. У 2008 році, 2009 році, вона дозволів на торгівлю без довідок пожежників та сес не видавала, і їй не відомо, щоб інші працівники видавали такі дозволи. Показання підсудного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_14 підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_23 При цьому суд враховує, що будь-яких обставин, які б ставили під сумнів показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_23 у судовому засіданні не встановлено. Крім того, сам протокол огляду місця події проведений з порушенням норм діючого законодавства, а саме, як видно з відеозапису оперативними працівниками перетрушувались всі речі. На думку колегії суддів в даному випадку працівниками міліції проводився обшук кабінету ОСОБА_4, а оскільки дана дія була зроблена зпорушенням КПК України, що в свою чергу ставить під сумнів законність дій працівниками міліції.

ОСОБА_7 органами досудового слідства не встановлено фактів видачі управлінням дозволів на торгівлю з 16.03.2009 року до 20.03.2009 року включно, а взагалі з показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що дозволи почали видаватись після 26.03.2009 року, тобто після оприлюднення рішення від 16.03.2009 року, і у судовому засіданні не встановлено іншого. Крім того, відповідно до рішення №60 виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.03.2009 року передбачено інформаційний лист-заяву встановленого зразка (за формою згідно з додатком 2 до рішення), що беззаперечно вказує на те, що по заявам ОСОБА_6 управління торгівлі, станом на 20.03.2009 року, у будь-якому випадку дозволів не видало би. Таким чином, вказані органом досудового слідства документи, не тільки не доводять обвинувачення виправданим, а навпаки, у сукупності з показаннями підсудного ОСОБА_4, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_23, рішенням виконкому Чернігівської міської ради, вказують на те, що 20.03.2009 року ОСОБА_4 не мав можливості видавати дозволи на торгівлю не тільки ОСОБА_6, а і будь-кому.

Як встановлено у судовому засіданні протокол огляду місця події (т.1 а.с.28-30), складався до порушення кримінальної справи, і як вказано у самому протоколі, відповідно до ст.ст.190, 191 КПК України, з дотриманням ст.85 КПК України. З протоколу та переглянутого у судовому засіданні відеозапису до протоколу огляду місця події, гроші, що були вилучені у ОСОБА_5, не опечатувались. Як доставлялись вилучені грошові кошти до приміщення УМВС України в Чернігівській області у протоколі не вказано, а відповідно до відеозапису їх у руках віз працівник міліції. Про вилучення телефонів у ОСОБА_5 при його затриманні у протоколі нічого не вказано, а містяться дані про те, що вони були оглянуті. Огляд місця події, як вказано у протоколі, було тимчасово призупинено, без будь-яких підстав, що взагалі ст.190, 191 КПК України не передбачено, та вказує на порушення, цих статей особою, яка проводила огляд. Крім того, з показань свідка ОСОБА_20, який проводив цей огляд, як у ході досудового слідства, так і у судовому засіданні, вбачається, що під час огляду на мобільний телефон ОСОБА_5 почали приходити „смс" повідомлення, відправником яких був, як зазначено, ОСОБА_4, на які він відповідав, але ці дії у протоколі огляду місця події не описані, що суперечить вимогам ст.85, ст.195 КПК України. Взагалі, у кабінеті, розташованому у приміщенні УМВС України в Чернігівській області, ніякої події не відбулося, а зрозуміло, не може і бути у кабінеті огляду місця події.

Як вбачається з матеріалів справи, після проведення цього огляду місця події, кримінальна справа негайно порушена не була, при наявності заяви ОСОБА_6 та вилучених у ОСОБА_5 грошей, а проводились вилучення та огляди телефонів. Враховуючи встановлені порушення КПК України при проведенні огляду місця події, суд вірно визначив їх, як суттєвими, і прийшов до висновку, що протокол огляду місця події не є належним та допустимим доказом, і не може враховуватись, як такий, що підтверджує обвинувачення.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи нашарування люмінесцентних спеціальних речовин на руках ОСОБА_5 та купюрах гю 100 доларів США, які за своїми властивостями подібні до речовин з контрольного зразку. З показань ОСОБА_5 вбачається, що він дивився, що йому дають і тому даний висновок експертизи узгоджується з показаннями виправданого.

Копіями договорів про укладення між ЗАТ "УМЗ" та ОСОБА_4, ОСОБА_5, підтверджується факт реєстрації за ними відповідних номерів телефонів станом на 20.03.2009 року.

Суд не може прийняти, як належний та допустимий доказ по справі, акт огляду технічного засобу (мобільного телефону), а саме мобільного телефону ОСОБА_5М.(т.1 а.с.31), тому що він складений в порушення вимог КПК України. Після проведення огляду місця події(т.1 а.с.28-30), відповідно до ст.190 КГЖ України повинна була бути негайно порушена кримінальна справа. Як встановлено у судому засіданні, кримінальна справа на той час порушена не була, проведення огляду технічного засобу нормами КПК України, до порушення кримінальної справи, не передбачено, а тому, проводити будь-які інші слідчі дії працівник міліції не мав повноважень, як не передбачено і такого процесуального документа як акт.

За аналогічних підстав, суд не приймає, як належний та допустимий доказ по справі, як такий, що підтверджує обвинувачення, акт огляду технічного засобу (мобільного телефону), а саме мобільного телефону ОСОБА_4 (т.1 а.с.75). Крім цього, суд також враховує, що сам мобільний телефон, з показань ОСОБА_4, був у нього відразу, біля центру „Відродження", вилучений ОСОБА_17, який це заперечував. У акті вилучення технічного засобу (т.1 а.с.74), не вказано час, коли саме був вилучений мобільний телефон, а іншого у судовому засіданні не встановлено, і тому всі сумніви щодо часу вилучення мобільного телефону повинні тлумачитися на користь виправданого.

Не може бути визнаний допустимим доказом по справі акт вилучення предметів та документів, а саме вилучення на підставі ст.ст.190, 191 КПК України, у ОСОБА_6 аркушу паперу з надписом номеру телефону та ім'ям ОСОБА_33, так як такого документу, як акт вилучення, ст.ст.190, 191 КПК України не передбачено.

Як зазначив суд, щодо роздруківок оператора мобільного зв'язку ЗАТ "УМЗ" щодо вхідних та вихідних дзвінків та „смс" повідомлень (т.2 а.с. 196-197,198-226), а також протоколу про результати здійснення оперативно-технічного засобу (т.2 а.с. 10-14) щодо самого змісту „смс" повідомлень, суд зазначає, що у судовому засіданні встановлено, що з телефону ОСОБА_5 „смс" повідомлення ОСОБА_4 відправляв працівник міліції, а у мобільному телефоні ОСОБА_5 у папці „вихідні" та „передані" ці повідомлення відсутні. У мобільному телефоні ОСОБА_4 вихідні „смс" повідомлення, які є у мобільному телефоні ОСОБА_5, як вхідні, відсутні. ОСОБА_4 заперечував направлення „смс" повідомлень ОСОБА_5, а крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що „смс" повідомлення з телефону ОСОБА_4 відправлялись працівниками міліції, так як це технічно можливо. Крім того, в т.2 на а.с. 11-14 мається додаток до протоколу оперативно-технічних заходів від 23.03.2009 року, в якому розшифровані телефонні розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 20.03.2009 року. В цьому ж томі на а.с.225 мається довідкова інформація про надання послуг, яка надана оператором ДжіЕсЕм „МТС Перший плюс" в якій зазначені час надання послуг і тип сервісу телефону ОСОБА_6. При порівнянні обох документів встановлено, що час надання послуг та тип сервісу в них не співпадають.

Враховуючи такі дані про наявність та відсутність „смс" повідомлень у мобільних телефонах виправданих, що отриманні у результаті огляду телефонів, що дії працівника міліції по відправленню ним „смс" повідомлень з мобільного телефону ОСОБА_5 на телефон ОСОБА_4 у будь-якому процесуальному документі свого відображення не знайшли, перебування мобільних телефонів виправданих у працівників міліції протягом певного часу, зокрема ОСОБА_4, повідомлення відділення ЗАТ „ОСОБА_38Ес.Ем" КиФ про технічну можливість втручання в телефон, при цьому колегія суддів чотири рази намагалась перевірити дану інформацію у безпосереднього оператора зв'язку, але безрезультатно, з врахуванням інших досліджених у судовому засіданні доказів щодо можливої провокації хабара з боку ОСОБА_6, приймаючи до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_31 щодо наявності такої технічної можливості, і що у судовому засіданні не встановлено даних, які б спростовували показання підсудних, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_31, зміст повідомлення відділення ЗАТ „ОСОБА_38Ес.Ем" КиФ, суд приходить до висновку, що обставина про те, що „смс" повідомлення, вказаного у протоколі (т.2 а.с.10-14) змісту відправлялись безпосередньо ОСОБА_4 викликає сумніви. За таких обставин, роздруківка оператора мобільного зв'язку ЗАТ „УМЗ", протокол про результати здійснення оперативно-технічного засобу (т.2 а.с.10-14) щодо „смс" повідомлень, не можуть бути прийняти судом, як докази, що підтверджують обвинувачення.

Що стосується телефонних розмов між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, (т.2 а.с.12) то як видно з роздруківки остання підтверджує показання ОСОБА_4 про те, що він в той час їхав на машині. Йому здалося незрозумілим, що йому хоче передати ОСОБА_6В і тому він сказав тому, що нічого не треба передавати.

Щодо протоколів про результати здійснення оперативно-технічних заходів (т.1 а.с.3-9), то вони є суперечливими перш за все щодо застосування норм Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", що у свою чергу ставить під сумнів законність проведення зазначених у них оперативно-технічних заходів. Так, у протоколах вказано посилання на ч.2 ст.8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", відповідно до якої застосування технічних засобів проводяться за рішенням суду, і у цьому протоколі далі є посилання на оперативну необхідність невідкладного здійснення, передбаченого ч.14 ст.9 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність", відповідно до якої рішення суду не потрібно. ОСОБА_21, оперативно-розшукова справа була заведена 14.07.2008 року, працівники міліції по цій же справі отримували дозвіл суду на негласний слуховий контроль переговорів ОСОБА_4 23.01.2009 року (т.2 а.с.10), а тому, виходячи з вказаного, суд приходить до висновку, що оперативний підрозділ мав можливість та зобов'язаний був отримати дозвіл суду для застосування технічних засобів, які вказані у протоколах (т.1 а.с.3-9). З врахуванням викладеного, суд не приймає вказані протоколи, як доказ вини підсудних.

При оцінці показань свідка ОСОБА_10, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_10 без сумнівів вказав дати, відповідно до яких знаходився у різних місцевостях, тоді, як пройшов значний проміжок часу. З відеозапису протоколу допиту не вбачається, що у ході допиту вівся протокол, що він оголошувався та підписувався. Будучи приватним підприємцем, а не службовою особою, знаючи, що йому необхідно з'явитись до суду, ОСОБА_10 виїхав у службове відрядження. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 мав значні суми заборгованості перед фінансовими установами. Показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_19, підтверджується показання ОСОБА_5 Тому суд приходить до висновку, що показання не спростовують постійних та однакових показань ОСОБА_5 про заборгованість йому коштів ОСОБА_10, якіч-він вказав зразу після затримання. За аналогічних підстав, без наявності додаткових даних на підтвердження показань ОСОБА_10, колегія суддів вважає, що протоколи пред'явлення для впізнання, з врахуванням якості фотознімків підсудних на них, також не спростовують показання ОСОБА_5

Крім того, суд приймає до уваги і те, що працівник міліції, фактично не проводячи дій, зазначених у протоколі огляду та вручення грошових коштів від 20.03.2009 року (т.1 а.с.15), не зазначаючи всіх дій, які проводились у ході огляду місця події від 20.03.2009 року (т.1 а.с.28-30), проводячи огляд в порушення норм КПК України (т.1 а.с.31), діяв в порушення ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи, до яких відносяться працівники міліції, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а з врахуванням перебування його у ІТУ та зустрічі з ОСОБА_5, без законних на те підстав, без сумнівів вказує, що цей працівник міліції діяв саме в порушення ст.19 Конституції України.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що протокол допиту ОСОБА_8, самі по собі речові докази - 2 000 доларів США, висновок судово-хімічної експертизи, протоколи огляду речових доказів: відеокасет та оптичних носіїв інформації, які були досліджені у судовому засіданні, самі речові докази відеокасети та оптичні носії інформації, зі змістом записів на них, а також протокол про застосування технічних засобів (т.2 а.с. 10-14), з врахуванням неприйняття судом інших доказів обвинувачення, не є достатніми, і такими що доводять вину підсудних у пред'явленому їм обвинуваченні.

ОСОБА_7 на думку колегії суддів не ґрунтується на вимогах закону посилання прокурора на порушення судом вимог ст. 313 КПК України, під час огляду телефонів, а саме огляд телефонів без участі спеціаліста, і не є підставою для скасування вироку суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи виправданих ОСОБА_4 і ОСОБА_5, наведені ними на свій захист від пред'явленого обвинувачення, та їх захисника про недоведеність обвинувачення виправданим, знайшли своє підтвердження, а участь виправданих у вчиненні злочину згідно обвинувачення, пред'явленому: ОСОБА_4 у закінченому замаху на одержання службовою особою, що займає відповідальне становище, хабара у сумі 2 000 доларів США, що по курсу Національного банку України складає 15 400 грн., поєднаним з його вимаганням, та ОСОБА_5 у пособництві у закінченому замаху на одержання службовою особою, що займає відповідальне становище, хабара, не доведено у судовому засіданні, а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно були визнані невинними у вчиненні інкримінованого їм в вину злочинах..

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

<Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2010 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без змін.>

СУДДІ:

<ОСОБА_1 ОСОБА_40 ОСОБА_41