Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/984/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000096 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, який не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винуватим та засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі п. «в» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування призначеного покарання.

Також, стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2691, 19 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 176, 39 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Голованіськ, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна вища, який неодружений, студент5 курсу Уманського національного інституту садівгицтва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винуватим та засуджено за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також, стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2003, 47 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_8 визнано винуватими за те, що ОСОБА_8 вчинив умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_8 вчинив умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за таких обставин:

24.02.2014 року приблизно 02.00 год. ОСОБА_8 разом зі своїм братом ОСОБА_8 приїхали до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , де біля вказаного домоволодіння вчинили сварку із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час якої ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних пошкоджень, а ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину в його діях.

Свої вимоги мотивує тим, що він потерпілим тілесних ушкоджень не спричиняв, свідок ОСОБА_11 та потерпіла вказували, що тілесні ушкодження потерпілій наносив ОСОБА_8 , його брат, а останній у судовому засіданні пояснив, що під час бійки він міг по необережності потягнути потерпілу ОСОБА_10 за ногу, чим спричинити травму.

Жоден зі свідків не підтверджує, що бачив хто викручував ногу потерпілій ОСОБА_10 і чи бив палицею ОСОБА_8 , а також стверджує що у потерпілої немає жодних тілесних пошкоджень, крім перелому кісток носа та розриву зв`язки лівого колінного суглобу, які спричинив їй ОСОБА_12 .

Вказує, що потерпіла ОСОБА_10 нанесла йому удар вилами по голові, чим спричинила струс мозку, забиття м`яких тканин та садно голови, і останній втратив свідомість та до приїзду працівників міліції нічого не пам`ятає, що підтверджується епікризом. Зазначив, що звертався з заявою в ОСОБА_13 , за якою було відкрите кримінальне провадження по якому ще не прийнято рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи правову кваліфікацію та доведеність винуватості, просить скасувати вирок в частині цивільного позову.

Свої доводи мотивує тим, що в наданих листках лікарських призначень потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також у відповідях на адвокатські запити, про те, які були проведені хірургічні операції, прописом написані ціни за лікарські препарати, і потерпілі не надали жодного чеку, який би підтвердив придбання саме потерпілими цих препаратів. Тому, вважає, що потерпілі самі могли дописати лікарські препарати, а долучені до матеріалів справи копії чеків надані потерпілими є недопустимими доказами, оскільки не були надані оригінали чеків.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, обвинувачених та захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав та пояснив, що в ніч із 23.02.2014 року на 24.02.2014 року він разом з братом, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 двома машинами їхали із с. Станіславове до м. Ульяновки через с. Грушку. Він їхав із своїм братом ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , який був за кермом.
Проїжджаючи через с. Грушку їм на зустріч вибіг ОСОБА_9 із рушницею та вистрілив вгору. Після того, він вийшов із автомобіля та запитав, що трапилось, однак ОСОБА_9 нічого не відповів, а наніс удар йому рушницею. В подальшому він намагався відібрати рушницю, в результаті чого розпочалась штовханина між ним та ОСОБА_9 , потім вибігла дружина ОСОБА_9 із палицею та нанесла удар його брату в область голови. Допускає, що коли він відтягував ОСОБА_17 міг спричинити їй удар по нозі. Через деякий час збіглися сусіди, побили їх, зв`язали, забрали у брата ювелірні прикраси. Потім приїхали працівники міліції.
Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав та підтвердив пояснення ОСОБА_8 , дав аналогічні покази. Крім того пояснив, що другий автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_18 поїхав іншою дорогою. Після того, як його та брата зв`язали та побили сусіди, приїхали працівники міліції та швидка допомога, його забрали у лікарню, де він лікувався 10 днів.
Позицію обвинувачених, щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів розцінює, як спосіб уникнення відповідальності за вчинені злочини, оскільки вина останніх повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, допитаний під час судового розгляду в районному суді потерпілий ОСОБА_9 , пояснив, що в ніч із 23.02.2014 року на 24.02.2014 року приблизно о 10.00 год. вечора, біля його будинку почав їздити автомобіль ОСОБА_19 , при цьому лунали вибухи петард.
Приблизно о 02.00 03.00 год. ночі в будинок полетіли каміння. Коли він вийшов на вулицю, там знаходився автомобіль, який належить ОСОБА_8 . Неподалік автомобіля стояли ОСОБА_8 та його менший брат ОСОБА_8 , які кидали камінням по покрівлі будинку, він почав кричати аби вони перестали кидати камінням, але останні не реагували.
ОСОБА_20 сів до автомобіля, з`їхав з дороги. Після чого з автомобіля вийшов ОСОБА_8 та його брат ОСОБА_20 , які почали лаятись.
Після цього, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_21 та потягнув її до низу до машини. Коли він підбіг до дружини, то ОСОБА_12 також накинувся і на нього. При цьому ОСОБА_12 почав наносити численні удари кулаками та ногами в область обличчя та в область нирок та живота.
В цей час донька ОСОБА_22 побігла на допомогу до сусідів, при цьому почала кричати викликаючи на поміч. Зі слів дружини йому стало відомо, що ОСОБА_20 їй викрутив ліву ногу. На крик доньки ОСОБА_22 прибігли сусіди, які припинили бійку та забрали від нього ОСОБА_19 , а від дружини ОСОБА_23 .
Так як, ОСОБА_12 та ОСОБА_16 продовжували вести себе агресивно, були у нетверезому стані та не припиняли бійку, на прохання зупинитись не реагували - ОСОБА_24 та ОСОБА_25 змушені були зв`язати їх мотузкою щоб припинити їх злочинні дії та одразу викликали міліцію та швидку допомогу. Після інциденту він та дружина лікувались в лікарні.
Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 дала аналогічні свідчення, крім того зазначила, що після того, як ОСОБА_12 підійшов до неї назустріч, то ухопив однією рукою за держак вил, іншою рукою кулаком ударив два рази в область носа. Після чого вона почала кликати на допомогу.
На допомогу прибіг її чоловік, який забрав від неї ОСОБА_12 . Натомість ОСОБА_12 почав бити чоловіка кулаками в обличчя.
Потім з`явився ОСОБА_20 , який наніс їй удар ногою по її нозі та почав її штовхати від чого вона впала на землю. В подальшому ОСОБА_20 , який сидів на ній зверху виражаючись в її адресу фізичною розправою, почав викручувати їй ногу в області колінного суглоба, згинаючи в колінному суглобі так, що вона відчула гострий біль всередині коліна та хруст.
На крик доньки ОСОБА_22 прибігли сусіди, ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , які припинили бійку та забрали від них обвинувачених.
Оскільки обвинувачені продовжували вести себе агресивно, були у нетверезому стані та не припиняли бійку, на прохання зупинитись не реагували, тому ОСОБА_24 та ОСОБА_25 змушені були їх зв`язати мотузкою, щоб припинити їхні злочинні дії. Потім одразу викликали міліцію та швидку допомогу.
Уточнила, що вона ОСОБА_23 особисто не била та не бачила, щоб хтось інший наносив йому тілесні ушкодження.
Допитана під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є колишньою дружиною одного з обвинувачених та дочкою потерпілих.
ОСОБА_26 ніч із 23.02.2014 року на 24.02.2014 року приблизно 01.00 год. її розбудила мати та сказала, щоб вона виходила, оскільки їздить ОСОБА_27 по селі і зараз будуть кидатись камінням у вікна або щось палити.
В зв`язку з цим, вона із батьками вийшла на вулицю та були там приблизно 30 хв. Після того, як зайшли до будинку то почули стукіт каміння по даху, батько із матір`ю вийшли на двір.
В цей час до домоволодіння автомобілем під`їхали ОСОБА_27 , вийшли із автомобіля та затіяли сварку із її матір`ю. Остання почала казати ОСОБА_28 , щоб той їхав додому та що він п`яний, щоб він перестав кидати камінням. Проте, ОСОБА_12 не реагував і почав виражатись нецензурною лайкою та тягнути матір із-за будинку до себе. Коли вона вибігла із будинку, то мати була вже закривавлена, ОСОБА_29 сидів на її батькові зверху та спочатку бив батька обличчям до каміння, а потім добивав руками.
ОСОБА_16 при цьому, сидів на матері неподалік. Вона почала відтягувати ОСОБА_29 від батька, однак не змогла. Мати почала кричати, щоб вона покликала на допомогу сусідів. Вона покликала на допомогу сусідів та попросила їх допомоги аби захистити батьків. Після чого сусіди одразу зібрались, прибігли на допомогу та зв`язали ОСОБА_27 .
Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_30 пояснив, що 24.02.2014 року приблизно 02.00 год. до нього додому прибігла ОСОБА_31 із криком: "допоможіть убивають батька".
Він разом зі своїм батьком ОСОБА_32 побігли до домоволодіння ОСОБА_9 , де побачив, що ОСОБА_9 лежить на землі, а двоє чоловіків його б`ють.
ОСОБА_21 в цей час відтягувала одного із чоловіків, який наносив їй удари по обличчю. Прибігши він почав відтягувати ОСОБА_19 від ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_12 не припиняв наносити удари ОСОБА_9
ОСОБА_33 в цей час побіг до ОСОБА_21 . ОСОБА_9 лежав увесь закривавлений та не рухався. У ОСОБА_21 були синці, йшла кров із носа.
Охріменків ОСОБА_29 та ОСОБА_16 вони із батьком, за допомогою ОСОБА_34 зв`язали мотузкою, дані особи знаходились в стані алкогольного сп`яніння.
Потім прибігли інші сусіди, вони викликали швидку допомогу та працівників міліції. Чи наносив хтось із присутніх в ту ніч ОСОБА_35 чи ОСОБА_16 тілесні ушкодження він не бачив, особисто він та його батько ОСОБА_27 не били.
Свідок ОСОБА_33 суду першої інстанції підтвердив покази ОСОБА_36 , крім того пояснив, що коли він прибіг до домоволодіння ОСОБА_9 , то ОСОБА_27 били ОСОБА_9 ногами, при цьому ОСОБА_21 кульгаючи на ліву ногу відтягувала одного, а його син другого.
Допитана під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_11 надала показання, згідно яких 24.02.2014 року приблизно 02.00 год. до них додому прибігла ОСОБА_31 із криком: "допоможіть, ОСОБА_29 та ОСОБА_16 убивають батька".
ЇЇ син ОСОБА_30 разом із чоловіком ОСОБА_32 побігли до домоволодіння ОСОБА_9 , вона пішла також.
Прийшовши до домоволодіння потерпілих, вона побачила ОСОБА_9 , в якого було дуже побите обличчя та біля вуха текла кров та ОСОБА_10 в якої із носа йшла кров та вона кульгала на ногу, при цьому остання пояснила, що їй хтось із ОСОБА_27 викрутив ногу.
В іншій стороні від них знаходились ОСОБА_37 та ОСОБА_16 , які були зв`язані мотузком і перебували у сидячому положенні на землі, спиною до спини. В подальшому підійшли інші сусіди викликали міліцію та швидку допомогу. Чи наносив хтось із присутніх в ту ніч ОСОБА_35 чи ОСОБА_16 тілесні ушкодження вона не бачила.
Свідок ОСОБА_38 суду першої інстанції показав, що 24.02.2014 року приблизно 02.00 год. його розбудили сусіди. Коли він прийшов до домоволодіння ОСОБА_39 , то побачив зв`язаних ОСОБА_27 , що були на землі та багато інших сусідів. ОСОБА_40 був побитий, у ОСОБА_21 теж на обличчі була кров та вона кульгала на ногу.
Допитаний під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_41 пояснив, що приблизно 03.00 год. до нього на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_21 та повідомила, що їх вбивають чи б`ють.
Після даної розмови він одразу разом із дружиною попрямували до домоволодіння ОСОБА_39 . Прийшовши до своїх сусідів вони побачили ОСОБА_9 в якого була розбита голова та по лиці текла кров та ОСОБА_10 , яка кульгала на ногу.
Охріменки ОСОБА_29 та ОСОБА_16 були зв`язані мотузком і лежали на землі, мали п`яний вигляд.
Свідок ОСОБА_42 суду першої інстанції дала аналогічні свідчення, крім того зазначила, що у ОСОБА_21 був розбитий ніс та вона кульгала на ногу. Повідомила також, що біля ОСОБА_23 лежав мобільний телефон, який вони віддали останньому та який він поклав собі до карману.
Допитаний під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_43 пояснив, що 24.02.2014 року приблизно 01 год. 30 хв. його розбудив житель с. Грушки ОСОБА_44 та повідомив, що відбувається бійка ОСОБА_39 та ОСОБА_27 . Після чого, він одразу зібрався та попрямував до будинку де проживають потерпілі.
Коли він прийшов до вказаного місця, то побачив, що перед будинком знаходились жителі с. Грушка. Також він побачив зв`язаних ОСОБА_45 та його брата ОСОБА_16 , які перебували у нетверезому стані. ОСОБА_40 пояснив йому, що вони побилися та йому вибили зуби, на запитання де дружина, ОСОБА_46 йому пояснив, що її також побили.
Крім даних пояснень потерпілих та свідків, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- висновком експерта № 18 від 26.02.2014 року та № 30 від 30.03.2014 року з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забійних ран голови, першого пальця лівої кисті, правої та лівої вушної раковини, лівої кисті, крововиливів та садна обличчя. Дані тілесні ушкодження відповідають указаному строку і відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та могли виникнути від ударів зжатими в кулак чи обутими ногами (т. 1 а.п. 17-19, 28-29);
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 16.06.2014 року за участю ОСОБА_9 , під час якого останній на місці вчинення злочину підтвердив власні показання та показав за яких обставин отримав тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 83-90);
- висновком експерта № 59 від 25.06.2014 року, де зазначено що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли бути отримані при обставинах вказаних потерпілим під час слідчого експерименту (т. 1 а.п. 94-95);
- висновком експерта № 17 від 25.02.2014 року у відповідності до якого на тілі ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, набряку очей та носа. Дані тілесні ушкодження відповідають указаному строку і відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та могли виникнути від ударів зжатими в кулак чи обутими ногами (т. 2 а.п. 24-25);
- висновком експерта № 29 від 3.04.2014 року у відповідності до якого на тілі ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, набряку очей та носа, розрив внутрішньо бокової зв`язки лівого колінного суглоба. Дані тілесні ушкодження відповідають указаному строку і відносяться до середньої тяжкості тілесних пошкоджень (т. 2 а.п. 35-36);
- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 16.06.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , під час якого остання на місці вчинення злочину підтвердила власні показання та показала за яких обставин отримала тілесні ушкодження (т. 2 а.п. 88-99);
- висновком експерта № 58 від 25.06.2014 року де зазначено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли бути отримані при обставинах вказаних потерпілою під час слідчого експерименту (т. 2 а.п. 104-105).
Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України.

За вказаних обставин, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 125 ч. 2 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та ОСОБА_8 за ст. 122 ч. 1 КК України ,як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, і у цьому немає жодного сумніву, оскільки такий висновок ґрунтується на належних, достовірних, допустимих і достатніх доказах, зібраних у справі та вірно оцінених судом першої інстанції.
Посилання обвинувачених стосовно того, що у потерпілого ОСОБА_9 була зброя з якої він зробив постріл, спростовуються матеріалами кримінального провадження та показаннями свідків, допитаних в ході судового розгляду в суді першої інстанції, які є допустимими доказами, так як дані показання свідків в частині того, що у ОСОБА_9 не було рушниці були логічними та послідовними під час судового розгляду, та цілком співвідносяться з об`єктивними доказами по кримінальному провадженню.
Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показів як потерпілих та свідків у колегії суддів немає підстав, оскільки вониє належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають.

Невизнання своєї вини та заперечення факту спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 , суд розцінює як спробу уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення та відсутністю критичного аналізу своїх дій. Зважаючи, що ОСОБА_8 є його рідним братом кваліфікацію стосовно себе не оскаржує, за вчинений злочин, підпадає під Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому з метою уникнення братом відповідальності ОСОБА_8 вказує на те, щопід час бійки він міг по необережності потягнути потерпілу ОСОБА_10 за ногу, чим спричинити травму.

В той же час, свідок ОСОБА_22 вказувала, що саме ОСОБА_20 знаходився біля її матері в той час, коли ОСОБА_12 бився з її батьком, що повністю узгоджується з показаннями потерпілих. Посилання ж обвинуваченого на показання свідка ОСОБА_11 , колегія суддів не приймає до уваги, так як остання очевидцем самої бійки не була, вона з`явилася на місце злочину після свого сина та чоловіка і коли потерпіла ОСОБА_10 була вже з тілесними ушкодженнями.

Також, з показань самої ОСОБА_10 вбачається, що їй завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_20 , дані показання колегія суддів визнає достовірними, логічними та які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 та інших свідків.

Доводи ОСОБА_8 про те, що потерпіла ОСОБА_10 нанесла йому удар вилами по голові, чим спричинила тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він звертався з заявою, за якою було відкрите кримінальне провадження, по якому ще не прийнято рішення є не належними, так як дані доводи не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого та не спростовують його вини у вчиненому.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що цивільні позови потерпілих судом першої інстанції безпідставно задоволено є необґрунтованими, оскільки позов про відшкодування матеріальної шкоди підтверджений відповідними доказами, які є належними та допустимими (підтверджують понесені потерпілими витрати на лікування), а позов про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково, із врахуванням душевних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я та спричиненням болю, необхідністю проходження лікування та виходячи із принципів розумності, виваженості і справедливості.
Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4