ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-1кМ16 У х в а л а
21 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 5-1КМ16 за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29 травня 2003 року Дарницьким районним судом м. Києва, з урахуванням змін, внесених Апеляційним судом м. Києва 10 березня 2004 року, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за ст. ст. 185; 186 КК України, вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.
07 серпня 2013 року, близько 15 години, засуджений поблизу будинку АДРЕСА_2 , із салону автомобіля «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_1 , розбивши скло, повторно таємно викрав майно ОСОБА_8 загальною вартістю 1600 гривень.
Крім цього, 29 серпня 2014 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_6 у парку імені Тараса Шевченка, розташованому по вулиці Терещенківській у місті Києві, повторно таємно викрав сумку ОСОБА_9 в якій знаходилися два мобільні телефони із сім-картками операторів мобільного зв`язку, гаманець з грішми, завдавши своїми діями потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2700 гривень.
Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою м`якість призначеного покарання, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування наведеного зазначає, що апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, не здійснив належної перевірки доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування місцевим судом ст. 75 КК України, та не дав на них переконливих відповідей. Прокурор вважає необґрунтованими висновки суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звертаючи увагу, що ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив 2 нові умисні корисливі злочини, а завдану шкоду не відшкодував, що свідчить про відсутність щирого каяття.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити, засудженого ОСОБА_6 , який вважав рішення судів про його звільнення від відбування покарання з випробуванням законними, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України та вид і розмір покарання у касаційній скарзі не оспорюються.
Висновки суду щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням ґрунтуються на тих обставинах з якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує можливість застосування положень статті 75 КК України.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції урахував, що, вчинені винним злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості , засуджений страждає на ряд небезпечних захворювань, є інвалідом 2-ої групи та потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ої категорії, має на утриманні малолітню дитину та дружину-інваліда, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому повністю визнав вину, щиро розкаявся, обставини, що обтяжують покарання, відсутні (а. с. 42-50, 55).
Посилання прокурора, як на обставину, що свідчить про відсутність каяття, на невідшкодування ОСОБА_6 завданої шкоди є безпідставними. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що викрадене майно повернуто потерпілим, тобто фактично їх порушені права відновлені, у зв`язку з чим ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 жодних претензій до засудженого не заявляли.
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та вважає, що суд, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Наведені у касаційній скарзі прокурора доводи законності й обґрунтованості таких висновків не спростовують.

Непогашена судимість засудженого за злочини проти власності знайшла відображення при кваліфікації його дій за ознакою повторності і не може ще раз враховуватися як обставина, що перешкоджає звільненню особи від відбування покарання з випробуванням.

Кількість епізодів злочинної діяльності враховано судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, найбільш суворого за видом у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Водночас, зазначена обставина не свідчить про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду щодо ОСОБА_6 і виніс мотивовану ухвалу, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційної скарги прокурора, аналогічні викладеним у касаційній скарзі, дав на них вичерпні і переконливі відповіді, що ґрунтуються на вимогах закону і матеріалах кримінального провадження, з наведенням достатніх підстав, через які відповідні доводи визнано необґрунтованими.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

5-1кМ16 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 5-1КМ16 за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на на ухвалу колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києвавід 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376,433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження 22 січня 2016 року, о 10-й годині 30 хвилин.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3