Справа №359/6160/15-к
Провадження №1-кп/359/315/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любарці Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого трактористом-комбайнером ТОВ «Паркагро», працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мирне Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, тимчасового не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
26.05.2015 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_5 перебував в гостях у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , де проводив свій вільний час. В цей час ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку металевих виробів з подвір,я будинку АДРЕСА_5 належного ОСОБА_8 . На пропозицію ОСОБА_7 останній погодився.
26.05.2015 року близько 22 год. 20 хв. реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 сіли до автомобіля АЗЛК Москвич 2140 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 і поїхали до вул. Жовтневої в с. Любарці Бориспільського району.
Прибувши до вул. Жовтневої в с. Любарці Бориспільського району вони залишили автомобіль на вулиці, а самі підійшли до металевих воріт будинку АДРЕСА_5 де ОСОБА_5 своїми руками відчинив незачинені металеві ворота, які ведуть до подвір`я будинку.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, 26.05.2015 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, зайшли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_5 , де зліва біля входу, між парканами на подвір`ї виявили металеві вироби загальною вагою 135 кг, які перебували в полімерному мішку.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 винесли металеві вироби в полімерному мішку за межі вказаного подвір`я та завантажили у вантажний відсік автомобіля АЗЛК Москвич 2140 червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знову повернулися на територію подвір`я АДРЕСА_5 де раніше побачили алюмінієву бочку, ємністю 54 л, яка лежала на землі території вказаного подвір`я. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взяли вказану алюмінієву бочку та винесли її з подвір`я. Після чого завантажили на вантажний відсік автомобілю АЗЛК Москвич 2140 червоного кольору, реєстраційний номер, НОМЕР_1 .
Після чого, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядилися на власний розсуд.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1 728 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинувачених, надані ними в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинувачених та думки прокурора і захисника, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінованого ним злочину, крім допиту обвинуваченого, - допиту інших свідків, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, завданого матеріального збитку потерпілому, стану обвинуваченого та повторюваності вчиненого злочину).
В судовому засіданні, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнали повністю, розкаялися у скоєному та зазначили, що зрозуміли значення вчиненого ними, та висловили намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати їм можливість виправитись. Зазначили, що викрадене майно повернуто власнику в повному обсязі.
Кожний окремо показали, що в кінці травня 2015 року зустрівшись разом, попередньо поспілкувавшись, вирішили викрасти у ОСОБА_8 металобрухт для його здачі та отримання коштів. Зважаючи на це сіли в автомобіль ОСОБА_4 та під`їхали до подвір`я ОСОБА_8 , де переконавшись в тому що за ними ніхто не спостерігає спільно викрали металеві вироби в поліетиленовому мішку та алюмінієву бочку з території подвір`я потерпілого, які знаходились за огорожею, однак яка булла відчинена. Завантажили до автомобілю ОСОБА_4 та від`їхали на пункт здачі металобрухту, однак в подальшому були затримані працівниками міліції. Викрадене майно було повернуто власнику.
Зазначили, що розуміли значення своїх дій, та те, що скоюють таємне викрадення чужого майна.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинувачених, речові докази у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинувачених, суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсно вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останніх до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, дані про осіб обвинувачених й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ним покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання до шести років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченими злочин є тяжким злочином.
За час судового розгляду справи в суді, обвинувачені вели себе з позитивно, дотримувалися встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримували.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинувачених не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обвинувачені раніше не судимі, за місцем свого проживання характеризуються позитивно, мають на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебувають.
ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, а ОСОБА_9 працює офіційно в ТОВ «Паркагро».
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченим, оскільки мають істотне значення щодо вивчення їх особистостей та відношення останніх до скоєного ними.
Обвинувачені не є інвалідами, не досягли пенсійного віку, та не є військовослужбовцями.
Згідно поданих до суду матеріалів викрадене майно повернуто потерпілому ОСОБА_8 . При наявності претензій до обвинувачених останній має право на звернення до суду в порядку, визначеному ЦПК України.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.
Дана міра покарання відносно обвинувачених є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особи обвинувачених.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного вище та осіб обвинувачених, суд вважає за доцільне також застосувати до них положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат не встановлено. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем свого проживання; без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем свого проживання; без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: автомобіль АЗЛК Москвич, н.з. НОМЕР_1 , залишити в користуванні ОСОБА_4 ; металеві вироби вагою 135 кг та алюмінієву бочку ваго 54 кг, - залишити в користуванні власника ОСОБА_8 .
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1