Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1960/15-к
Провадження № 1-кп/376/120/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" вересня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора прокуратури Сквирського району ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000335 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Руда Сквирського району Київської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, розлученого, працюючого у приватних осіб по разових угодах, без постійного місця проживання, раніше судимого: 19.02.1996 року Таращанським районним судом Київської області за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі; 03.02.2003 року Сквирським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.3, 15, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 26.03.2008 року Сквирським районним судом Київської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.02.2012 року Сквирським районним судом Київської області за ст. 309 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 15.08.2012 року Сквирським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.3, 263 ч.1, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.03.2015 р. з Бучанської ВК Київської області №85 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 19.03.2015 р. із застосуванням ст. 81 КК України, з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 30 днів, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , останній раз судимий 15.08.2012 року Сквирським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.3, 263 ч.1, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, прибув 03.04.2013 року до Бучанської ВК №85, де відбував покарання до 27.03.2015 року. За ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.03.2015, згідно ст.81 КК України, п «г» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими із місць позбавлення волі» засудженому ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком 1 рік 2 місяці 30 днів.

27.03.2015 ОСОБА_3 звільнений з Бучанської ВК №85 та йому оголошено ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19.03.2015 р., згідно якої ОСОБА_3 :

заборонено залишати своє місце проживання із 22.00 години до 06.00 години ранку кожної доби;

заборонено відвідувати місця, де дозволена торгівля та розливання спиртних напоїв;

чотири рази на місяць з`являтися на реєстрацію до ОВС;

заборонено виїжджати за межі постійного місця проживання без дозволу органів внутрішніх справ.

Проте, з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_3 діючи умисно, після звільнення з місць позбавлення волі 27.03.2015 року до обраного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у визначений термін, тобто до 31.03.2015 року не прибув, а поїхав до своєї сестри ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 , де і проживав протягом двох тижнів. Після цього, ОСОБА_3 прибув до с. Руда Сквирського району, проте проживав не за визначеним місцем проживання, а в будинках пустках на території с. Руда.

Крім цього, ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду по даний час не з`явився до Сквирського РВ на реєстрацію, про своє місце перебування працівникам міліції не повідомив, тим самим порушив умови адміністративного нагляду.

11.09.2015 року між прокурором прокуратури Сквирського району Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та сторони узгодили міру покарання за ст. 395 КК України у вигляді 3-ох місяців арешту. На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 15.08.2012 року та призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Також, ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та пояснив, що реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 11.09.2015 року з покаранням, яке визначене під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Злочин, передбачений ст. 395 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбутті без поважних причин у встановлений законом строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлений адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Судом встановлено, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України,

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 11.09.2015 року відповідає вимогам ч. 4 ст.469, ст.472 КПК України, підстав для відмови у затвердженні угоди відсутні, а тому таку угоду слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 472, 474, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.09.2015 року, укладену між прокурором прокуратури Сквирського району Київської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст.71,72 КК України призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 15.08.2012 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дати затримання.

Доставити ОСОБА_3 в місця відбування покарання в порядку, визначеному для засуджених до позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення має право звернутись до Сквирського районного суду Київської області, який затвердив угоду, з клопотання про скасування вироку.

Суддя