справа № 619/4095/15-к
провадження №1-кс/619/502/15
УХВАЛА
іменем України
29 вересня 2015 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
слідчогоОСОБА_4
власника майнаОСОБА_5
захисникаОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0001784 від 27.09.2015 року,

установив
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого про арешт автомобіля «Мегсеdes ML 350 CDI» р/н НОМЕР_1 та поміщення його на зберігання на спец майданчик, розташований за адресою: ФОП « ОСОБА_7 » м. Харків пров. Ващенківський №28-Б.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 27 вересня 2015 року приблизно о 13 год. 50 хв. на блок-посту «П`ятихатки» неподалік с. Лісне на автошляху Харків-Щербаківка, де несуть службу працівники «Східного корпусу», водій автомобіля «Мегсеdes ML 350 CDI» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 , проїжджаючи повз блок-посту «П`ятихатки», порушив правила дорожнього руху (знак 2.2), здійснив наїзд на міліціонера-водія РПС МОП «Східний корпус» молодшого сержанта міліції ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою до ОКЛ м. Харкова, де йому було встановлено первинний діагноз: забиття четвертого пальця правої стопи. Із матеріалів вказаного кримінального провадження слідує, що автомобіль «Мегсеdes ML 350 CDI» р/н НОМЕР_1 , був використаний для вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Крім того, в ході огляду місця ДТП водій ОСОБА_5 відмовився надати дозвіл на огляд салону транспортного засобу, а також в наданні його для подальших експертних досліджень. У зв`язку із викладеним, приймаючи до уваги, що вказані обставини дають достатні підстави вважати, що вище вказаний предмет відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України і є засобом вчинення злочину.
У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому.
У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на його безпідставність.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних мотивів.
Як зазначено вище 27 вересня 2015 року відповідно до вимог КПК України до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, особа, яку повідомлено про підозру, не встановлена.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, у кримінальному провадженні №0001784 від 27.09.2015 року підозра нікому не пред`явлена.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
З огляду на наведене, слідчий суддя визнає, що клопотання про накладення арешту на майно є передчасним та відмовляє у його задоволенні, оскільки на момент його розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру, та не доведено необхідність такого арешту.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив
У задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля «Мегсеdes ML 350 CDI» р/н НОМЕР_1 відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1