АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1108/15 Справа № 191/4848/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001478 від 06 серпня 2014 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, п. 2, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калайтанівка Бердянського району Запорізької області, який не має постійного місця проживання, раніше судимого:

- 30 серпня 2005 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 104, 76 КК України - до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 15 березня 2006 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України - до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23 червня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України - до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; постановою Бердянського міськрайонного суду від 27 серпня 2012 року іспитовий строк скасовано та направлено обвинуваченого в місця позбавлення волі строком на 1 рік, який ним відбуто 05 листопада 2013 року;

- 25 серпня 2011 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України - до 6 місяців арешту;

за його апеляційною скаргою на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачений просить вирок суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для додаткового слідства. Свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує відсутністю доказів у кримінальному провадженні на підтвердження його вини. На думку обвинуваченого, свідками були надані неправдиві показання та не виключено, що під тиском зацікавлених осіб. Поряд цим, обвинувачений зазначає, що такі показання є суперечливими та неузгодженими між собою. Разом з тим, обвинувачений вказує й на те, що біологічні зразки були відібрані у нього без участі понятих, а також слідчим замість експерта. При цьому, зразки крові та пахового волосся в нього відібрані не були. Крім того, обвинувачений посилається на те, що суд залишив поза увагою заявлені ним клопотання щодо: невручення ухвали суду від 08 серпня 2014 року, здійснення судового провадження судом присяжних, виклику свідків, неправомірних дій органів досудового розслідування, ознайомлення з матеріалами справи, роздрукування копій показань свідків, ознайомлення з журналом судового засідання, відводу складу суду, розгляду провадження відкрито, повторного допиту свідків, призначення перекладача російською мовою, повідомлення родичів про його затримання, надання доступу до судового засобам масової інформації, перевірки аналогічного злочину, скоєного після його затримання. Разом з тим, на переконання ОСОБА_6 , судом першої інстанції не було надано оцінку тій обставині, що його затримання було здійснено працівниками міліції, які перебували в нетверезому стані, з порушенням порядку його проведення. Також, обвинувачений вказує на те, що органами досудового розслідування по відношенню до нього було застосовано недозволені методі слідства, у зв`язку з чим він себе обмовив.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, п.п. 2, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 152 у виді 15 років позбавлення волі; за п.п. 2, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Крім того, за результатами розгляду кримінального провадження судом визначено долю речових доказів.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, п. 2, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

05 серпня 2014 року, приблизно о 19.15 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на північному узбережжі водоймища, розташованого поблизу із вул. Степова в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, маючи умисел спрямований на вчинення статевих зносин із застосуванням фізичного насильства з малолітньою потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою разом він прийшов на зазначене водоймище купатися, з метою придушення волі потерпілої до опору, долонею руки перекрив верхні дихальні шляхи, а саме ніс та рот, від чого потерпіла ОСОБА_9 втратила свідомість, та використовуючи її безпорадний стан, поклав потерпілу на землю, після чого вступив з потерпілою в статевий зв`язок природнім шляхом. Закінчивши статевий акт сім`явиверженням в статеві органи ОСОБА_9 , ОСОБА_6 з метою приведення потерпілої до тями, став наносити ОСОБА_9 удари долонями по обличчю від чого потерпіла ОСОБА_9 прийшла до свідомості та почала кричати.

Після цього, ОСОБА_6 розуміючи, що йому не вдасться приховати вчинений ним у відношенні потерпілої ОСОБА_9 злочин, оскільки він передбачав, що через наявні тілесні ушкодження статевих органів, потерпіла ОСОБА_9 розповість про вчинений ним злочин, знаходячись на тому ж північному узбережжі водоймища, розташованого поблизу із вул. Степова в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, маючи умисел спрямований на умисне протиправне позбавлення потерпілої життя, з метою приховування вчиненого ним злочину, закрив руками ОСОБА_9 верхні дихальні шляхи, тобто рот та ніс, від чого потерпіла втратила свідомість. Після цього, продовжуючи діяти з метою протиправного позбавлення потерпілої життя, ОСОБА_6 кинув потерпілу малолітню ОСОБА_9 , яка перебувала у непритомному стані, у водоймище, на відстані приблизно 1,5 метрів від узбережжя та глибині приблизно 0,5 метрів, в результаті чого потерпіла ОСОБА_9 померла на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть потерпілої ОСОБА_9 настала в період часу з 19.00 год. до 21.00 год 05 серпня 2014 року, від асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні, що підтверджується характерними для утоплення ознаками, встановленими при судово-медичній експертизі трупу.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синця в лобно-тім`яно-скроневій ділянці справа з переходом на верхнє повіко правого ока, садження шкіри в області правої вилиці, численних ділянок садження шкіри в області лоба справа та зліва, численних дрібних саджень шкіри на тілі синців в області верхнього та нижнього повік лівого ока, численних дрібних саджень шкіри в області кінчика носа, червоної кайми верхньої та нижньої губи, в області лівої щоки, мочки лівої вушної скойки, переривчастого синця в області нижньої щелепи справа, численних переривчастих синців на передній та бокових поверхнях шиї, вогнищевих інфільтруючих крововиливів в м`які тканини органокомплексу шиї, перелому великого рогу щитоподібного хряща зліва; розриву промежини, який супроводжувався розривами дівочої перетинки на 5 та 7 годинах умовного циферблату годинника, які доходять до її основи, з переходом на слизову оболонку піхви, з розривом слизової оболонки присінка піхви, який переходить на шкіру в напрямку задньо - прохідного отвору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції та просив вирок суду залишити без змін, позицію обвинуваченого, який підтримав апеляцію, доводи захисника, який підтримав апеляцію обвинуваченого, просив скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями: потерпілої ОСОБА_10 , згідно з якими 05 серпня 2014 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_11 підходили до її будинку та пропонували їй та її дочці пройти на ставок для купання, однак вона, як мати, заперечувала, але дочка не послухавшись її, взяла вдома рушник темно-зеленого кольору та прослідувала із зазначеними вище особами до місця розташування водойми; свідка ОСОБА_11 , який вказав на те, що він 05 серпня 2014 року разом з ОСОБА_6 зайшов до потерпілої ОСОБА_10 , запропонував її дочці піти на ставок покупатися, після чого приблизно о 17.00 годині ОСОБА_6 та донька потерпілої пішли на ставок, а він пішов до ОСОБА_6 забрати машину для стрижки волосся; зайшовши до обвинуваченого вже у вечірній час, приблизно о 21.00 годині, останнього вдома не було, однак вийшовши з дому він зустрів ОСОБА_6 , який йшов зі сторони ставка, був дуже схвильований та задумливий, не розмовляв, його волосся, одяг та взуття були мокрі; ОСОБА_6 одразу пішов у душ, попросив принести рушник, а від тещі ОСОБА_6 , він дізнався, що останній, повернувшись з душу, стриже нігті; свідка ОСОБА_12 , яка вказала на те, що 05 серпня 2014 року вживала спиртні напої разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які потім пішли додому; разом з тим, близько 20.00 години ОСОБА_6 вдома не було, однак був лише ОСОБА_11 , зі слів якого вона дізналась про те, що обвинувачений разом з донькою потерпілої пішов на ставок; свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що повернувшись додому о 19.00 годині, ОСОБА_14 вдома не було, а зі слів ОСОБА_11 , який зайшов до нього о 21. 00 годині, їй стало відомо, що ОСОБА_6 пішов на ставок разом з донькою потерпілої; через 10 хвилин після того, як ОСОБА_11 вийшов з двору, він повернувся разом з ОСОБА_6 , який одразу пішов купатися до літнього душу та переодягнувся; свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 рибалили на ставку та бачили, як близько 20.30 години повз них хтось швидко пробіг, при цьому ОСОБА_19 та ОСОБА_20 впізнали в цій особі ОСОБА_6 ; свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які вказали на те, що впізнали ОСОБА_6 , який пробігав повз них, коли вони рибалили на ставку; свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 понятих під час проведення слідчого експерименту, згідно з якими ОСОБА_6 в присутності захисника та судмедексперта добровільно, послідовно та детально вказав на місце вчинення злочину, обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень, які були відомі лише обвинуваченому; при цьому, з боку працівників міліції тиск на обвинуваченого не здійснювався, скарги під час проведення слідчого експерименту від обвинуваченого та захисника не надходили; свідка ОСОБА_23 понятого під час відібрання в обвинуваченого ОСОБА_6 біологічного матеріалу, згідно з якими відібрані зразки були опечатані та були складені протоколи, де всі учасники поставили свої підписи; свідка ОСОБА_24 , яка вказала на те, що 05 серпня 2014 року ОСОБА_6 , який проводив малолітню ОСОБА_9 у вечірній час до вул. Степової в смт. Славгород, взагалі не бачила; експерта ОСОБА_25 , який у судовому засідання підтвердив надані ним висновки.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події - північного узбережжя ставка, розташованого в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області та фото таблицею до нього від 06 серпня 2014 року (т. 2, арк.пр. 16-25); протоколом огляду місця події від 06 серпня 2014 року, під час якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де були виявлені та вилучені чоловічі капці, футболка, шорти та труси чоловічі які були мокрі на дотик (т. 2, арк.пр. 39-43); протоколом огляду трупа дівчинки та фото таблицею до нього від 06 серпня 2014 року, під час проведення якого виявлено мікрочастинку у вигляді волосся, завиткової форми, яку було запаковано та вилучено (т. 2, арк.пр. 63-67); висновком судово-медичної експертизи трупу малолітньої ОСОБА_9 № 252, згідно з яким смерть останньої настала внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні, у період часу з 19.00 до 21.00 години 05 серпня 2014 року; давність виявлених в неї тілесних ушкоджень не суперечить даним, вказаним у постанові слідчого, тобто 05 серпня 2014 року; при судово-імунологічному дослідженні тампонів з вмістом вагіни, ротової порожнини знайдені сперматозоїди, на тампоні з вмістом прямої кишки встановлено наявність сперми (т. 2, арк.пр. 72-78); протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , під час якого останній, зокрема, вказав шлях, яким він, ОСОБА_6 та ОСОБА_26 пішли з вул. Щорса на вул. Чапаєва смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, та місце, де він їх залишив, коли останні пішли в напрямку ставка (т. 2, арк.пр. 79-83); протоколом та відеозаписом проведеного слідчого експерименту 06 серпня 2014 року, під час якого ОСОБА_6 підтвердив обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті; додатковою експертизою трупу від 23 серпня 2014 року № 252, згідно з якою механізм виникнення тілесних ушкоджень, зазначених у протоколі слідчого експерименту від 06 серпня 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , не суперечить механізму виникнення тілесних ушкоджень, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупу (т. 2, арк.пр. 114-115); висновком експертизи № 781 від 08 серпня 2014 року, яким встановлено, що кров, виявлена на чоловічих шортах могла походити як від самого підозрюваного ОСОБА_6 , так і від потерпілої ОСОБА_9 (т. 2, арк.пр. 140-143); висновком експерта № 778 від 18 серпня 2014 року, згідно з яким кров на змивах з долонь рук потерпілої ОСОБА_9 може походити від однієї особи, якою могла бути сама потерпіла ОСОБА_9 (т. 2, арк.пр. 169-171); висновком експерта № 779 від 20 серпня 2014 року, яким встановлено, що на фрагментах сухих стеблів рослин, дерева, на дитячому тапку, вилучених з місця вчинення злочину, встановлена наявність крові людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_9 (т. 2, арк.пр. 175-178); висновком експерта № 784 від 11 серпня 2014 року, згідно з яким сперма з домішками крові на дитячих бриджах, може походити від підозрюваного ОСОБА_6 , а кров - від самої потерпілої ОСОБА_9 (т. 2, арк.пр. 182-184); висновком № 92 щодо результатів медичного огляду від 06 серпня 2014 року, проведеного о 01.55 годині, згідно з яким ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с. 210); актом судово-психіатричної експертизи № 228 від 02 вересня 2014 року, яким встановлено, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, слабоумством або іншим хворобливим станом в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, не страждав і в теперішній час не страждає (т. 3, арк.пр. 10-12); висновком молекулярно-генетичної експертизи № 350 від 26 вересня 2014 року, згідно з яким генетичні ознаки, встановлені на тампонах з вмістом вагіни та прямої кишки ОСОБА_9 , є змішаними та містять генетичні ознаки, встановлені в зразках крові ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ; генетичні ознаки сперматозоїдів на тампоні з вмістом ротової порожнини ОСОБА_9 не встановлені (т. 3, арк.пр. 30-36); висновком експерта № 991 судово-імунологічної експертизи з якого вбачається, що при порівняльному морфологічному дослідженні волосу, вилученому з вагіни трупу ОСОБА_9 , та зразками волосся з лобкової області громадянина ОСОБА_6 виявлена схожість по більшості основних морфологічних ознак (т. 3, арк.пр. 39-41); постановою від 13 жовтня 2014 року згідно якої: рушник, два гумових капців, дівчачі трусики, які належали померлій ОСОБА_9 , два гумових капці, футболка, шорти та труси, які належали ОСОБА_6 ; фрагмент деревини з лавки з відбитком тканини одягу та слідами крові, два фрагменти рослини зі слідами крові; марлеві тампони зі змивами з правої та лівої долоней трупу; піднігтьовий вміст з правої та лівої рук трупу; футболка та бриджі, в яких був одягнений труп; мікрочастинка у вигляді волосини з вмісту піхви трупу; марлеві тампони з вмістом піхви, ротової порожнини та прямої кишки трупу; марлеві тампони зі змивами з правої та лівої долоней, зразки волосяного покрову пахової області, зразки слини, піднігтьовий вміст з правої та лівої рук, та зразки рідкої крові підозрюваного ОСОБА_6 ; марлеві тампони зі змивами з правої та лівої долоней, зразки слини, піднігтьовий вміст з правої та лівої рук та зразки рідкої крові ОСОБА_11 , визнані речовими доказами та згідно квитанції № 110374 здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Синельниківського МВ (т. 3, арк.пр. 42-43).

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам обвинуваченого, наведеним в апеляції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, обвинувачений вказує на відсутність доказів на підтвердження його вини.

Таку позицію останнього колегія суддів обґрунтованою визнати не може.

Як вбачається з матеріалів провадження, про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння свідчать насамперед показання свідків та висновки експертиз.

Виходячи з показань потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_6 дійсно пішов на ставок разом з ОСОБА_9 . Вказаний факт не заперечується й самим обвинуваченим.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , як рибалили на ставку разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , близько 20.30 години 05 серпня 2014 року повз них пробігав саме ОСОБА_6 .

При цьому, вказану обставину не заперечував й сам обвинувачений під час проведення слідчого експерименту, вказавши на те, що бачив рибаків, з ними не вітався, а в одному з них впізнав особу на прізвисько « ОСОБА_27 ».

З урахуванням таких показань, підстави вважати показання вказаних свідків неналежними доказами у колегії суддів відсутні.

Разом з тим, з показань свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , повернувшись додому пішов купатися та зістригав нігті.

На переконання колегії суддів, вказані обставини свідчать про намір останнього позбутися слідів вчинення злочину.

Щодо письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, колегія суддів передусім вважає за необхідне звернути уваги на висновки експертиз, з який і вбачається причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинних діянь.

Так, висновком експерта № 784 від 11 серпня 2014 року, підтверджено, що сперма з домішками крові на дитячих бриджах, може походити від підозрюваного ОСОБА_6 , а кров - від самої потерпілої ОСОБА_9 (т. 2, арк.пр. 182-184)

З висновку молекулярно-генетичної експертизи № 350 від 26 вересня 2014 року вбачається, що генетичні ознаки, встановлені на тампонах з вмістом вагіни та прямої кишки ОСОБА_9 , є змішаними та містять генетичні ознаки, встановлені в зразках крові ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (т. 3, арк.пр. 30-36);

В свою чергу, висновком експерта № 991 судово-імунологічної експертизи встановлено, що при порівняльному морфологічному дослідженні волосу, вилученому з вагіни трупу ОСОБА_9 , та зразками волосся з лобкової області громадянина ОСОБА_6 виявлена схожість по більшості основних морфологічних ознак (т. 3, арк.пр. 39-41).

Оцінюючи зазначені показання свідків, потерпілої, а також висновки експертиз, з урахування інших досліджених судом першої інстанції доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у правильності його висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції оцінив такі докази у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про їх належність та достовірність.

При цьому, колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час їх збирання, а тому вказані докази слід вважати допустимими, а посилання суду на них у вироку аргументованим.

За таких обставин, доводи обвинуваченого в частині відсутності прямих доказів підтвердження його винуватості колегія суддів розцінює як безпідставні.

Поряд з цим, дослідивши обставини застосування до обвинуваченого недозволених методів слідства, на які він посилається в апеляції, колегія суддів зазначає, що останні не знайшли свого підтвердження під час проведення службового розслідування за скаргою останнього.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими й доводи обвинуваченого в частині надання ним зізнавальних показань під тиском.

Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема відеозапису слідчого експерименту, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 самостійно та послідовно вказував як саме вчинив кримінальні правопорушення.

Разом з тим, під час проведення вказаної слідчої дії були присутні поняті та захисник останнього, які у судовому засіданні вказані обставини спростували.

Крім того, той механізм нанесення тілесних ушкоджень, на який обвинувачений ОСОБА_6 вказав під час проведення слідчого експерименту, не суперечить висновку додаткової експертизи трупу від 23 серпня 2014 року № 252 (т. 2, арк.пр. 114-115).

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, а також інших вказаних вище доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляції обвинуваченого й в цій частині є необґрунтованими.

Щодо посилань обвинуваченого на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування ухваленого вироку, а саме не роз`яснення права на здійснення кримінального провадження судом присяжних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України, прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних лише під час підготовчого судового.

Матеріалами провадження встановлено, що обов`язок, передбачений ст. 384 КПК України прокурором було виконано, про що складено протокол, який містить підпис обвинуваченого (т. 1, арк.пр. 6-12).

Разом з тим, як вбачається з технічного запису підготовчого судового засідання, клопотання про розгляд кримінального провадження судом присяжних від ОСОБА_6 не надходило.

За таких обставин, порушень вимог ст. 384 КПК України, як й підстав для скасування судового рішення, передбачених ст. 412 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Поряд з цим, рішення суду першої інстанції, ухвалені за результатами розгляду заявлених обвинувачених клопотань, які окремому оскарженню не підлягають та заперечення відносно яких обвинувачений має право внести до апеляційної скарги на вирок суду, колегія суддів вважає законними та належним чином мотивованими.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив обвинуваченому у задоволенні клопотання про відвід суддів, оскільки останнім не були зазначені підстави, передбачені ст.ст. 75, 76 КПК України та не приведені інші обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Обґрунтованою, на думку колегії суддів, також є й відмова суду у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо необхідності допиту свідків, який судом не здійснювався, колегія суддів зазначає, що клопотання про їх виклик обвинуваченим під час судового розгляду у суді першої інстанції не заявлялись, а тому в силу вимог ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів позбавлена можливості дослідити такі докази під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляції мотивів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду :
____________ ___________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4