Справа № 133/3347/13-к
Провадження №11-кп/772/735/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши 14 жовтня 2014 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Козятинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000374 від 03.09.2013 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, освіта середньо-технічна,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами,-
за участю
секретаря: ОСОБА_8 ,
прокурора: ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
адвоката: ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_10 ,
представника потерпілої адвоката: ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.
Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 , 02.09.2013 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, проходячи повз домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1 , побачив на подвір`ї вище зазначеного домогосподарства раніше знайомого йому ОСОБА_12 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і стукав у двері та вікна кв. АДРЕСА_2 , де проживає його співмешканка ОСОБА_13 , намагаючись потрапити у вказаний будинок. На зауваження ОСОБА_7 , щодо його поведінки ОСОБА_12 не реагував. Після цього ОСОБА_7 зайшов у двір даного домогосподарства та підійшов до ОСОБА_12 .. Під час спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_12 між ними виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_7 зробивши ОСОБА_12 підніжку, збив його з ніг та впав разом з ним на землю. В подальшому, перебуваючи в тверезому стані, та маючи можливість оцінити ситуацію, яка склалась на той час, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що ОСОБА_12 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, не міг чинити йому активний опір, бажаючи настання смерті ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, направленим на протиправне спричинення смерті іншій людині, одночасно одним коліном притиснув потерпілого до землі, а руками схопив його за шию та здушив її, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 691 від 02.10.2013 року смерть ОСОБА_12 настала в результаті механічної асфіксії від здавлення органів шиї руками, про що свідчить наявність саден на шиї, крововиливів в м`які тканини шиї, порушення цілісності кістково-хрящової частини органокомплексу шиї, а також підтверджується загальноасфіктичними ознаками - дрібноцятковими крововиливами в сполучні оболонки очей, синюшністю обличчя, емфізематозним роздуттям легень. Механічна асфіксія від здавлення органів шиї руками належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 . Крім того, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 було виявлено прижиттєві тілесні ушкодження - перелом 7-го ребра праворуч, який утворився від дії тупого твердого предмету та належить до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, та садна на обличчі і кінцівках, які утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), належить до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,1 %%, що за життя могло викликати сильне алкогольне сп`яніння.

Прокурор до початку судового розгляду в порядку ст. 403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000374 від 03.09.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 посилається на те, що судом першої інстанції в основу вироку покладені суперечливі докази, які не узгоджуються між собою. Вказує, що обставини справи та докази, надані обвинуваченням, свідчать про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство через необережність, та просить скасувати вирок Козятинського міськрайонного суду від 28.07.2014 р. щодо ОСОБА_7 та визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, застосувавши при цьому ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_14 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення .
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, дії ОСОБА_7 за ст. 115 ч. 1 КК України судом кваліфіковано вірно.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , які були присутні на місці події засвідчили, що вони бачили сліди боротьби ( прим`яті квіти, порушену огорожу біля квітника, палицю та інші сліди), колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки захист однобоко трактує, що переміщення та наявність цих предметів сталося із за нападу потерпілого ОСОБА_12 на ОСОБА_7 а не навпаки. Адже згідно показів наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , спростовується ствердження захисту та ОСОБА_7 , що він кинувся на захист жінки (Піраловой), також те, що ОСОБА_7 проходячи біля будинку ОСОБА_13 , на подвір`ї почув крики ОСОБА_13 та її співмешканця ОСОБА_12 і тому вирішив їх розборонити та припинити суперечку, не відповідає дійсності, бо на подвір`ї суперечки між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 взагалі не було. ОСОБА_13 разом з сином постійно знаходилась в хаті і на вулицю не виходила, вхідні двері були зачинені з середини, тому і розбороняти та захищати було нікого. На подвір`ї будівлі ОСОБА_13 знаходився сам ОСОБА_12 і не він кинувся на ОСОБА_19 , а Рогаль зайшов на подвір`я ОСОБА_13 , накинувся на нього, звалив на землю, коліном став на груди ОСОБА_12 , ( зламавши при цьому ребра), наніс інші тілесні ушкодження та в подальшому задушив.

Також не відповідає дійсності ствердження ОСОБА_20 , що він став душити ОСОБА_12 , коли побачив, що той схватив цеглу з клумби. ( а.с. 46 т.1). Хоча повинен був тримати руку з цеглою ОСОБА_12 , а не його горло, адже ОСОБА_12 маючи вільну руку, наніс би удар цеглою ОСОБА_7 . Тим більш, поза ОСОБА_7 , коли він стоячи однією ногою на землі, а коліном ноги на грудях ОСОБА_12 , говорить про те, що у нього було достатньо сил та можливості, збити з ніг останнього, опинитись зверху, та припинити будь - які дії ОСОБА_12 , а не вбивати його. При цьому ОСОБА_19 , на протязі дня постійно спілкувався з невідомої особистої необхідності з ОСОБА_12 , ходив з ним по місту, вияснював стосунки і пізно ввечері знову «чомусь випадково» опинився біля подвір`я ОСОБА_13 , де знаходився ОСОБА_12 , зайшов на подвір`я, вступив у бійку з останнім та задушив його. Хоча в судовому засіданні дав покази, що біля подвір`я ОСОБА_13 опинився випадково, після того як обходив територію кооперативного господарства.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що його мати ОСОБА_13 , співмешкала з ОСОБА_12 , 02.09. 2013 року він приїхав в м. Козятин з м. Вінниці, приблизно о 21:30, коли проходив по вулиці Винниченка, бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_12 які сперечалися та штовхали один одного. Він пішов додому. Приблизно через годину прийшов ОСОБА_12 , який був у нетверезому стані і почав стукати у двері і проситися в хату і чомусь він був переляканий. ОСОБА_12 ніколи не бив ні мати, ні його, а тому причин боятись покійного у них не було, його просто не хотіли п`яного пускати до хати і мати зателефонувала в міліцію. Потім почув як прийшов ОСОБА_7 , і став з ОСОБА_21 сваритись та битись. Було чути крики ОСОБА_12 «руки», «голова». Через деякий час все затихло і було чути ж хтось когось волочить по землі. ( т.2 а.с. 31-33, 116-118)

В судовому засіданні ОСОБА_7 так і не зміг пояснити чому він на протязі всього дня знаходився поряд з ОСОБА_12 і що від нього хтів. Але разом з тим ОСОБА_7 зазначив, що 02.09.2013 року близько 23.45 год на подвір`ї ОСОБА_22 , ОСОБА_12 ображав його словесно, тому він не втримався, підійшов до ОСОБА_12 та задушив його, шляхом стискання кистями рук за шию. ( т.2 а.с. 172 )
Крім того, на думку колегії суддів необхідності захищати будь кого, про що стверджує ОСОБА_7 , в даному випадку, взагалі не існувало, загрози його життю та здоров`ю взагалі не було, а надумана самим ОСОБА_19 , з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин, що підтверджується відсутністю на ОСОБА_19 будь-яких тілесних ушкоджень і навпаки на тілі ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичної експертизи, виявлені прижиттєві ушкодження - перелом 7- го ребра праворуч та садна на обличчі та кінцівках ( а.с 163-165)

Крім того, ОСОБА_7 після того як вбив ОСОБА_12 не повідомив ні ОСОБА_13 , на подвірні якої це сталося, не викликав швидку допомогу, а намагався скрити факт вбивства та витягнув тіло ОСОБА_12 з подвір`я ОСОБА_13 за паркан на вулицю та закрив калитку, де його і затримали працівники міліції, які прибули на виклик ОСОБА_13 , при цьому вигадав, що він тягнув ОСОБА_12 на світло, щоб роздивитись його стан. Але згідно показів свідків на вулиці також не було світла.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 на висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 у якого було виявлено прижиттєві тілесні ушкодження; перелом 7-го ребра праворуч, що у крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт концентрації 3.1% та 3.7% у сечі, та те, що у потерпілого ОСОБА_12 були фізіологічні особливості (висновок судово-медичної експертизи №111 від 27.9.2013 року (а.с. 163-165, т. 2) хрящ з ділянками окостеніння в проекції нижніх країв обох пластин та нижніх ріжків хряща та у обох легенях виявлено туберкульозний процес, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці факти якраз і підкреслюють наявність тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_7 шляхом активних дій відносно потерпілого ОСОБА_12 та стан сп`яніння ОСОБА_12 , в якому він не міг активно нападати та захищатись.

Колегія суддів вважає, що доводи які заначені в апеляційній скарзі адвокатом ОСОБА_6 неспростовуються показами ОСОБА_17 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_12 був співмешканцем його матері, зловживав спиртними напоями і був кволий від природи. Комарницький не раз бачив ОСОБА_12 у стані сп`яніння і знає, що у такому стані він дуже слабкий, майже безсилий і що ОСОБА_7 не міг захищатись від ОСОБА_12 так як той був п`яний і слабкий, і не міг нападати та чинити опір. Його стан був беззахисний. А поза обвинуваченого ОСОБА_7 , одна нога на коліні на землі, а друга нога коліном на грудях ОСОБА_12 коли той лежав спиною на землі, підтверджують безсилість і неможливість чинити опір ОСОБА_12 та перевагу та силу ОСОБА_7 , а зазначене підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 .

Окрім, посилання апелянта на фізіологічні особливості потерпілого та обвинуваченого не мають в даному випадку ніякої доказової бази, та як на думку колегії суддів є не об`єктивними, а заангажованими та надуманими. Крім того, невідомо яким чином захистом було оцінена міцність тіло будови померлого потерпілого, та впевнена оцінка переваги ОСОБА_12 задовільного живлення над худорлявою тіло будовою ОСОБА_7 , це є надумана, необґрунтована позиція.

Також посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 щодо емоційного стану обвинуваченого ОСОБА_7 та посилки на акт №292 амбулаторної судово - психолога - психіатричної експертизи від 26.09.2013 року ( а.с 208-212), про те, що особливості обвинуваченого ОСОБА_7 притаманні інтравертованість, сенситивність ( підвищена ранимість, вразливість, чутливість), тривожність, соромливість, схильність до тривалого переживання життєвих подій, тенденції до підвищення моральної вимогливості до себе та заниження рівня претензій, на думку колегії суддів суддів підтверджує що ОСОБА_7 є особою емоційною і непередбаченою і в будь якій ситуації, а в даному випадку, агресія ОСОБА_7 , якраз і проявилась на тлі конфліктної ситуації побутового характеру, направленого в бік потерпілого ОСОБА_12 ..

Тим більш, колегія суддів не вважає зазначене аргументом для констатації невинності чи оправдання дій обвинуваченого, а навпаки вважає, що дані доводи підтверджують умисність дій ОСОБА_7 так як згідно висновкам експертизи, ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту не перебував. Зазначений емоційний стан не вплинув на його свідомість та діяльність і з урахуванням його індивідуально - психологічних особливостей, рівня розумового розвитку та емоційного стану міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ( а.с 208- 212).
Посилання адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на показання судово-медичного експерта ОСОБА_23 , згідно яких останній дав пояснення що хрящі легко піддають руйнації і є особливо крихкими, коли є процес кальціонізації (окостеніння), і що для того, щоб хрящ у горлі зламався, не потрібно докладати великих зусиль, колегія суддів не вважає такими, що спростовують вину обвинуваченого, а вважає що зазначені доводи належним чином досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та дано всебічну правову оцінку зазначеному , що підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_12 .
Посилання адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_20 та його становище в суспільстві на думку колегії суддів не доводять відсутність мотиву й мети вчинення злочину останнім, та обґрунтовано зазначене враховано судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_20 .
Разом з тим, посилаючись в апеляції на п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи , захист перераховуючи зобов`язання для судів при призначені покарання за злочини даної категорії, ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують ( форма, вина, мотив, спосіб, характер вчиненого діянні, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо) особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ігнорує мотивацію суду першої інстанції зазначену у вироку, щодо того, що ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані необхідної оборони, так як ні його здоров`ю, ні його життю, ні життю та здоров`ю ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , - ніщо не загрожувало.

Крім того, з акту № 292 амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи від 26.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_20 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_20 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. До індивідуально - психологічних особливостей ОСОБА_20 належать: збереженість пізнавальних процесів, психічної діяльності, відповідний віковим стандартам інтелектуальний розвиток. В сфері особистості - інтравертованість, сенситивність (підвищена ранимість, вразливість, чутливість), тривожність, сором`язливість, схильність до тривалого переживання життєвих подій, тенденції до підвищеної моральної вимогливості до себе та заниженого рівня претензій.
Доводи адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про безпідставне засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та спростовуються доказами, які проаналізовані судом першої інстанції і наведені у вироку, з яких вбачається, що вина ОСОБА_7 у скоєнні навмисного вбивства підтверджується доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме: З протоколу огляду місця події від 03.09.2013 р. та фототаблиці до нього вбачається, що місцем події є домоволодіння гр. ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок представляє собою одноповерхову цегляну споруду. Вхідні двері до будинку одностворчаті дерев`яні, на момент огляду двері були відчиненні. На момент огляду пошкоджень дверей не виявлено. В ході огляду на дорозі поблизу паркану будинку АДРЕСА_3 виявлено труп чоловічої статі. Труп знаходиться у положенні на спині, руки та ноги витягнуті вздовж тулуба. Труп на дотик холодний. Трупне заклякання присутнє. При огляді на подвір`ї було виявлено сліди волочіння від воріт до подвір`я довжиною 1,65 м. Біля ноги трупа на землі зафіксований слід взуття на фотоапарат «Соні». З місця події було вилучено труп чоловічої статті до бюро СМЕ для розтину та встановлення причини смерті. У нижній третині тіла трупа зліва переривчастий синець світло фіолетового забарвлення розміром 4х1 см, на рівні щитовидного хряща садно овальної форми розміром 0,2х0,2 см нижче рівня шкіри вкрите червоною кірочкою, на рівні тіла щелепи з права садно неправильно-овальної форми розміром 0,3х0,2 см нижче рівня шкіри навколо цього садна 4 цяткових садна. В ділянці підборіддя цяткове садно, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва садно овальної форми нижче рівня шкіри розміром 0,1х0,1 см. На 2 см нижче кута нижньої щелепи зліва продовгувате садно розміром 2х0,5 см.(а.с.13-26, т. 2).
З лікарського свідоцтва про смерть вбачається, що смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї руками(а.с.29, т. 2). З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.09.2013 р. вбачається, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З протоколу огляду предмету від 20.09.2013 р. вбачається, що був оглянутий та з участю понятих прослуханий диск для лазерних систем зчитування, на якому знаходиться звукозапис повідомлення ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення до чергової частини Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій обл. З тексту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_13 викликала працівників міліції, повідомивши їм про те, що її колишній співмешканець намагається проникнути в будинок, б`є та вивалює вікна в будинку(а.с.98-101). Вказане повідомлення ОСОБА_13 про те. що її колишній співмешканець б`є та вивалює вікна в будинку, суперечить протоколу огляду місця події, з якого вбачається. що вікна та двері в будинку цілі.(а.с.13-26, т. 2).
З висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 № 691 від 02.10.2013 року вбачається, що смерть ОСОБА_12 настала в результаті механічної асфіксії від здавлення органів шиї руками, про що свідчить наявність саден на шиї, крововиливів в м`які тканини шиї, порушення цілісності кістково-хрящової частини органокомплексу шиї, а також підтверджується загальноасфіктичними ознаками - дрібноцятковими крововиливами в сполучні оболонки очей, синюшністю обличчя, емфізематозним роздуттям легень. Механічна асфіксія від здавлення органів шиї руками належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 . Крім того, при судово- медичній експертизі трупа ОСОБА_12 було виявлено прижиттєві тілесні ушкодження - перелом 7-го ребра праворуч, який утворився від дії тупого твердого предмету та належить до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, та садна на обличчі і кінцівках, які утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), належить до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,1 %%, що за життя могло викликати сильне алкогольне сп`яніння(а.с.163-165, т. 2).
З висновку судово-медичної експертизи №111 від 27.09.2013 р. вбачається, що було проведено експертизу фрагменту органокомплексу шиї від трупа ОСОБА_12 . Щитоподібний хрящ шиї потерпілого має ділянки окостеніння в проекції нижніх країв обох пластин та нижніх ріжків хряща. На щитоподібному хрящі виявлено два лінійних паралельних один одному косо-вертикальних перелома лівої пластини хряща та переломи обох верхніх ріжків хряща в ділянках їх основ.(а.с.167-168, т.2).
З висновку судово-медичної експертизи №298 від 03.09.2013 р. вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_7 механічних тілесних ушкоджень. які б відповідали терміну 02.09.2013 р.. не виявлено. Зі слів ОСОБА_7 відомо, що 02.09.2013 р. близько 23.45 ОСОБА_12 ображав його словесно, тому не втримався та, підійшовши до останнього, задушив його шляхом стискання кистями рук за шию (а.с.172, т. 2)
З висновку експерта № 417 від 25.09.2013 р. вбачається, що кров із трупа гр. ОСОБА_12 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В. Кров гр. ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В плямах на куртці, що належить потерпілому ОСОБА_12 , встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В. що не виключає її походження від ОСОБА_12 (а.с.176-178, т.2).
З акту № 292 амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи від 26.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. До індивідуально - психологічних особливостей ОСОБА_7 належать: збереженість пізнавальних процесів, психічної діяльності, відповідний віковим стандартам інтелектуальний розвиток. В сфері особистості - інтравертованість, сенситивність(підвищена ранимість, вразливість, чутливість), тривожність, сором`язливість, схильність до тривалого переживання життєвих подій, тенденції до підвищеної моральної вимогливості до себе та заниженого рівня претензій.
В момент вчинення злочину ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту не перебував.
В досліджуваний період часу ОСОБА_7 перебував у стані емоційного збудження, яке виникло на тлі конфліктної ситуації побутового характеру, характеризувалось почуттям страху за своє життя та проявилось агресивними діями, направленими в бік потерпілого. Зазначений емоційний стан не вплинув на його свідомість та діяльність. ОСОБА_7 з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку та емоційного стану міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.(а.с.208-212, т. 2).
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що місцевий суд вірно встановив , що
ОСОБА_7 під час вчинення вбивства потерпілого не перебував у стані необхідної оборони, оскільки ні його життю і здоров`ю, ні життю і здоров`ю ОСОБА_17 та ОСОБА_13 ніщо не загрожувало. Крім того, як зазначено у вироку суду, будь-які докази того, що ОСОБА_12 напав на зазначених осіб, відсутні.
Зазначені висновки суду першої інстанції обґрунтовані показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , які показали, що ОСОБА_12 вночі стукав у двері та вікна будинку та просив впустити його. Однак, оскільки той перебував у стані алкогольного сп`яніння, вони не бажали його пускати та пропонували прийти наступного дня, та зателефонували в міліцію. При цьому зазначені свідки охарактеризували загиблого як слабку, неконфліктну людину. Зазначали, що чули як ОСОБА_20 та ОСОБА_12 сварилися і бились, при цьому з криків останнього вбачалось, що йому наносились удари. Після того, як крики затихли, вони почули, ніби хтось щось тягнув по двору.
Крім того, суд послався на показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які за викликом приїхали до будинку ОСОБА_13 де побачили біля паркану труп чоловіка та ОСОБА_7 , який пояснив, що задушив ОСОБА_12 ; дані протоколів огляду місця події; висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 та показання судово-медичного експерта ОСОБА_23 щодо причин смерті потерпілого, локалізації та механізму заподіяння виявлених тілесних ушкоджень; показання судово-медичного експерта ОСОБА_26 про те, що при ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено, а останній пояснював, що ОСОБА_12 ображав його словесно, тому він не втримався та задушив його.
Враховуючи зазначене колегія судді вважає , що суд першої інстанції провів судовий розгляд кримінального провадження з достатньою повнотою, дотриманням принципів верховенства права , законності , рівності перед законом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини , забезпечення права на захист , змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості , безпосередності дослідження показань , речей і документів , публічності , диспозитивності та виніс законне обґрунтоване і вмотивоване судове рішення .
Оскільки судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України та винесені вироку, дотримано вимоги КПК України ,тому колегія суддів вважає, що доводи зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року не підлягають до задоволення, оскільки ними не наведено достатніх даних, які б давали підстави для перекваліфікації його діянь з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, а зазначені в апеляційній скарзі доводи спростовуються доказами які були досліджені судом при судовому розгляді кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 403, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Козятинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000374 від 03.09.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України закрити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000374 від 03.09.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без задоволення.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000374 від 03.09.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:
з оригіналом згідно
суддя