Справа № 11-566/11
Провадження №
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : Рупак А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2011 рокум. Вінниця

колегія суддів судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Рупака А.А.

суддів Петришина І.П., Ляліної Л.М.

з участю прокурора Фінца Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок заступника прокурора Тульчинського району Зубара В.В. на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 березня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

визнано винним за ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто з засудженого на користь Тульчинської центральної районної лікарні 11569 (одинадцять тисяч пятсот шістдесят девять) гривень 26 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_3 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди та 482 (чотириста вісімдесят дві) гривні матеріальної шкоди.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_2 27 листопада 2010 року о 16 годині 10 хвилин в селі Юрківка Тульчинського району перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці 50-річчя Жовтня в порушення правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка стояла на узбіччі за межами проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_3 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку та постановлення нового вироку через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особи засудженого внаслідок мякості. На думку прокурора суд не врахував обставини вчинення злочину, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані спяніння, внаслідок чого безпідставно не призначив додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того розмір основного покарання повинен бути збільшений.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, виступ засудженого ОСОБА_2, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляції не заперечуються.

Доводи прокурора про мякість призначеного покарання на думку колегії суддів є необґрунтованими. Як вбачається з протоколу судового засідання (а.с.120-121), в ході судових дебатів прокурор, який брав участь в розгляді справи, орієнтував суд при призначенні покарання не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, за керування транспортним засобом в стані спяніння за обставин дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 18.02.2011 року постановою судді притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також в даному випадку слід врахувати, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів. У справі встановлено, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем з видом діяльності «пасажирські перевезення» (а.с.55-56). Враховуючи соціальні звязки засудженого, його сімейний та матеріальний стан - наявність на утриманні малолітньої дитини, необхідність здійснення підприємницької діяльності для сплати вартості автомобіля, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість непризначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки його призначення негативно вплине на забезпечення сімї засудженого.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок заступника прокурора Тульчинського району Зубара В.В. залишити без задоволення.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 березня 2011 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Судді:

З оригіналом вірно: