Провадження № 11кп/792/495/15 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 683/1119/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000287 за апеляційною скаргою старшого прокурора Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури на вирок Старокостянтинівського районного суду від 12 червня 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеська Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 21.04.2005 року Старокостянтинівським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки;
- 13.12.2005 року Старокостянтинівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 28.10.2008 року постановою Шепетівського міськрайонного суду замінено невідбуту частину покарання на покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік 3 місяці 16 днів з відрахуванням 10% із суми заробітку в дохід держави;
- 02.06.2009 року Старокостянтинівським райсудом за ч. 2 ст. 389; ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.186; ст.70, ч. 1 ст.71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_10 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись до неї для реєстрації.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено попередній домашній арешт.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду 17 квітня 2015 року біля 19 год. 30 хв. ОСОБА_10 , ідучи по вул. Лермонтова м. Старокостянтинова від магазину «Лідер» за ОСОБА_11 , яку він бачив у вищевказаному магазині, будучи обізнаним про те, що вона має при собі грошові кошти, з метою їх викрадення, діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , що виразилось у викручуванні її правої руки за спину, відкрито викрав гаманець із шкірозамінника вартістю 85 грн., у якому знаходились кошти в сумі 485 грн., банківська картка, візитні картки, квитанції, чеки. Після цього ОСОБА_10 втік з місця події, при цьому гаманець з банківською карткою, чеками, квитанціями та грошима в сумі 163 грн., викинув.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Просить вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_10 покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок суду прокурор просить залишити без змін. Стверджує, що покарання, призначене ОСОБА_10 із застосуванням ст. 75 КК України, є явно несправедливим через його м`якість, оскільки не враховано те, що обвинувачений чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, двічі відбував покарання в місцях позбавлення волі, був засуджений за ухилення від відбування покарання, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, а тому підстав призначати йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України у суду першої інстанції не було.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, за яке його засуджено, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, які ніким не оспорюються.

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду 17 квітня 2015 року біля 19 год. 30 хв. ОСОБА_10 , ідучи по вул. Лермонтова м. Старокостянтинова від магазину «Лідер» за ОСОБА_11 , яку він бачив у вищевказаному магазині, будучи обізнаним про те, що вона має при собі грошові кошти, з метою їх викрадення, діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , що виразилось у викручуванні її правої руки за спину, відкрито викрав гаманець із шкірозамінника вартістю 85 грн., у якому знаходились кошти в сумі 485 грн., банківська картка, візитні картки, квитанції, чеки. Після цього ОСОБА_10 втік з місця події, при цьому гаманець з банківською карткою, чеками, квитанціями та грошима в сумі 163 грн. викинув.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив, що ввечері 17 квітня 2015 року він, вживши спиртні напої, в м. Старокостянтинові по дорозі біля магазину «Лідер» вирвав з рук потерпілої ОСОБА_11 гаманець, звідки витягнув біля 300 грн., після чого гаманець викинув.
Потерпіла ОСОБА_11 підтвердила, що ввечері 17 квітня 2015 року ОСОБА_12 вирвав з її рук гаманець, з якого викрав біля 300 грн. На даний час збитки їй відшкодовано повністю і вона претензій матеріальних та моральних до обвинуваченого не має, просила його не засуджувати до реального позбавлення волі.
Доказам в кримінальному провадженні суд першої інстанції дав належну правову оцінку, дії ОСОБА_10 кваліфікував вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину, повністю добровільно відшкодував завдану шкоду, а тому прийшов до вірного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальній строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Всупереч вимог ст. 65 КК України місцевий суд не в повній мірі врахував ті обставини, що ОСОБА_10 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, має не зняту та не погашену судимість за вчинення аналогічного злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, двічі реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, не турбувався про батьків інвалідів, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства.

Тому колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування до ОСОБА_10 ст. 75 КК України.

Йому слід призначити покарання у виді реального позбавлення волі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Старокостянтинівського районного суду від 12 червня 2015 року стосовно ОСОБА_10 в частині призначення йому покарання скасувати.

Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід з домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взяти обвинуваченого ОСОБА_10 під варту в залі апеляційного суду.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_10 , який перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області