У Х В А Л А
Іменем України
21 жовтня 2015 року м. Львів
Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова зобов`язано прокурора м. Львова внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 26 травня 2015 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 192 та 364 КК України.
Як вбачається із даних витягів з ЄРДР, органом досудового розслідування визначено Франківський РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, без визначення слідчого та прокурора, які вправі виконувати обов`язки, передбачені ст. 37 та 40 КПК України.
Згідно змісту заяви, заявник звертає увагу слідчого судді, що 26 травня 2015 року вона звернулась до прокурора м. Львова із заявою про злочин, вчинений ректором Національного лісотехнічного Університету ОСОБА_5 , протиправними діями якого їй заподіяно матеріальної та моральної шкоди.
Однак, слідчими Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області не визнано її потерпілою та не вручено пам"ятки про процесуальні права і обов"язки потерпілого.
Відтак, просить зобов"язати слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування вчинити вказані вище процесуальні дії.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 09 вересня 2015 року скарга прийнята до розгялу. Підстави прийняття скарги викладені в ухвалі.
Розгляд скарги призначався неодноразово, однак із процесуальних підстав, що підтверджуються матеріалами судового провадження, переносився для вирішення питань, передбачених ст. 75 -77 КПК України та у звязку з неявкою слідчого, дії якого оскаржуються.
В чергове судове засідання слідчий не прибув, разом з тим прибув прокурор, який відповідно постанови заступника прокурора Франківського району м. Львова від 01 липня 2015 року, виконує обовязки прокурора, що передбачені ст. 36 та ст. 37 КПК України та який предявив суду для дослідження матеріали вказаних вище кримінальних проваджень.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 мотиви скарги підтримала та звернула увагу слідчого судді на те, що за захистом своїх прав сторони кримінального процесу звернулася після того, як не отримала відповіді на подані нею скарги до прокурора та Генерального прокурора України. Просить задоволити скаргу у повному обсязі.
Прокукрор в судовому засіданні проти скарги заперечив, мотивуючи тим, що скаржник не зверталася до слідчого із клопотанням про визнання її потерпілою, разом з тим, не зміг пояснити в суді, якою нормою закону передбачені такі клопотання. Крім цього, прокурор вважає, що перед тим, як вирішити питання про визнання ОСОБА_3 потерпілою, слідча повинна допитати її в якості свідка, однак ОСОБА_3 не зявляється на виклики останньої. При цьому прокурор теж не зміг пояснити якою нормою закону, передбачено допит заявника, визначеного ст. 60 КПК України з наділенням йому процесуального статусу свідка.
Даючи пояснення слідчому судді з приводу скарги ОСОБА_3 , прокурор надав суду копії доручень, з яких вбачається, що проведення досудового слідства у кримінальних провадженнях, що є предметом розгляду, доручено старшому слідчому Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_6 .М. Підтвердив, що у наявних матеріалах кримінальних проваджень відсутні постанови слідчого чи прокурора про визнання ОСОБА_3 потерпілою, чи постанов про відмову у визнанні такою.
Дослідивши матеріали кримінальних проваджень в частині наданих прокурором та матеріали судового провадження, розглянувши зміст скарги та пояснення сторін, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Приймаючи таке рішення виходжу з вимог ст.. 55 КПК України, згідно якої, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної, фізичної або майнової шкоди. Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Такі підстави виникли у скаржника, з урахуванням рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року з 10 червня 2015 року, тобто з часу внесення відомостей в ЄРДР за її заявою.
Із змісту заяви скаржника про вчинення кримінального правопорушення від 25 травня 2015 року вбачається, що скаржник вважає себе потерпілою, а крім того, сама диспозиція ст. 192 ч. 1 КК України, передбачає завдання майнової шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова , копія якої вручається особі, яка заявила
клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Як стверджує скаржник, та підтверджено прокурором, слідчим процесуальні рішення про визнання ОСОБА_3 потерпілою не приймалися, а отже такі дії слідчого суперечать вимогам процесуального закону.
Відповідно до ст.. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала за правилами цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись п. 18 ст. 3, ст. ст. 303 307, ст. ст. 318, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задоволити.
Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_7