печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2015Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баркасово, Мукачівського р-ну, Закарпатської області, цигана, громадянина України, без освіти, непрацюючого, неодруженого, без визначеного місця реєстрації, без визначеного місця проживання, засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2010 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15., ч. 3 ст. 186, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18.03.2014 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Р. Комарівці Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., цигана, громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання в м. Києві (тимчасово мешкає в таборі по АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Р. Комарівці Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., цигана, громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання в м. Києві (тимчасово мешкає в таборі по АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
10.03.2015 приблизно о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_6 з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, перебував на території підземного переходу, що веде до будинку АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_6 в той час побачивши раніше не знайому йому дівчину, а саме, потерпілу ОСОБА_9 , яка заходила до вказаного підземного переходу зі сторони АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілої позаду, схопив її за шию, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження та наказав віддати йому гроші. Остання під примусом дістала зі своєї сумки гаманець чорного кольору марки «Дольче Габбана», з грошовими коштами в сумі 100 гривень, та передала його ОСОБА_6 . Після чого, через декілька хвилин у вказаний підземний перехід зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підійшли до потерпілої та приєднались до дій ОСОБА_6 . Забрали у потерпілої мобільний телефон марки «Самсунг GT-E1225T», вартістю 400 гривень, та відразу зникли з місця вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_9 віддати йому сумку, однак, почувши незгоду з його вимогою, дістав з сумки, яку мала при собі потерпіла мобільний телефон марки «Айфон 3» чорного кольору, вартістю 1800 гривень та відкрито для потерпілої викрав його. Після вказаних вище дій ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 після роз`яснення суті обвинувачення вказав, що вину в інкримінованому йому діянні визнає повністю, однак згодом при його допиті вказав, що вину в інкримінованому йому діянні визнає частково. Зазначив, що він дійсно відкрито заволодів майном потерпілої, однак без участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Показав, що точної дати він не пригадує, однак десь приблизно на початку весни 2015 року він ввечері був в супермаркеті неподалік від пішохідного переходу, що на вул. В. Васильківська, 145/1, щоб там взяти продукти, термін зберігання яких закінчився.

Тому, йдучи через підземний перехід, в якому було дуже темно, він побачив дівчину, яка йшла попереду нього. Він вирішив наздогнати її та відібрати в неї телефон та сумку. Тому він підійшов до дівчини, обхопив своєю рукою її шию, почав вимагати, що вона відділа йому гроші. На що вказана дівчина віддала йому свій гаманець. Потім він побачив як ззаду нього йшли двоє осіб, в яких він впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вони обійшли його та дівчину, яку він продовжував тримати та в той час він наказав дівчині відключити ліхтарика, який був ввімкнений в неї на мобільному телефоні. Дівчина виключила ліхтарика та телефон, який вона тримала в руці, випав в неї рук і він його встиг підхопити. Потім, продовжуючи її тримати однією рукою, він з сумки дівчини дістав ще один мобільний телефон та забравши його відпустив дівчину.

Коли це все відбувалось, повз них пройшли якісь люди, однак ніяких дій вони не вчиняли.

Після цього пішов до виходу з підземного переходу. Куди поділась дівчина, він не знає. При виході з підземного переходу він наздогнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та віддав останнім телефони. Після цього вони всі разом вийшли з підземного переходу та почали йти пішки до місця, де знаходиться їх табір. Коли він побачив, що за ними йдуть міліціонери, він крикнув хлопцям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щоб ті тікали, оскільки телефони крадені, що вони й зробили.

Після цього, він побіг туди, де розташований табір, де згодом затримали ОСОБА_8 .

У вчиненому кається та просить його суворо не карати. Зазначив, що ніякої попередньої змови в нього та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не було. Останні не знали про його умисел на викрадення майна, вони тільки отримали від нього викрадені телефони.

Допитані кожен окремо обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після роз`яснення суті обвинувачення вказали, що вину визнають, однак при дачі ними показань вину в інкримінованому їм діянні не визнали. Показали, що в день коли трапилась інкримінована їм подія, вони були в супермаркеті неподалік від пішохідного переходу, що на вул. В. Васильківська, 145/1, щоб там взяти продукти, термін зберігання яких закінчився.

Вони йшли додому, та зайшли в пішохідний перехід, що на АДРЕСА_3 , де побачили як хтось тримає якусь особу та забирає в тієї особи майно. Вони підійшли ближче та побачили свого знайомого ОСОБА_10 , який напав на когось, однак вони не побачили на кого. Вони злякались та пішли на вихід з пішохідного переходу, в той напрямок, з якого прийшли. Через пару хвилин до них прийшов ОСОБА_10 , який віддав їм по телефону. Потім, коли вони побачили, що за ними йде міліція, ОСОБА_10 сказав їм тікати, оскільки телефони, які він їм дав - крадені. Вони почувши це почали тікати, однак ОСОБА_7 затримали. ОСОБА_7 після цього віддав добровільно наявний в нього телефон та пояснив, як він в нього опинився.

Через деякий час працівники міліції приїхали до них в табір, де до працівників міліції вийшов ОСОБА_8 та добровільно віддав наявний в нього телефон марки «Айфон». Після чого поїхав з працівниками міліції до управління міліції, де його було затримано.

Такі показання обвинувачених були перевірені судом шляхом дослідження наявних у справі доказів під час судового розгляду кримінального провадження

Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та часткове визнання вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, їх вина в інкримінованому їм злочині, за встановлених судом обставин доведена повністю і стверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинувачених за встановлених судом обставин.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 10.03.2015, приблизно о 20:40 год. вона вийшла з дому, з будинку АДРЕСА_4 та пішла в напрямку станції метро «Либідська», до пішохідного переходу, який розташований біля будинку № 145/1 по вул. В. Васильківській, в м. Києві, з метою перейти дорогу на інший бік, до зупинки громадського транспорту, яка розташована неподалік від приміщення бібліотеки, поруч з ТРЦ «Оушен-плаза». Для того, щоб перейти дорогу, вона спустилась в підземний перехід та пішла у вказаному напрямку. В переході було темно і коли вона пройшла декілька кроків то позад себе почула як хтось йде.

Потім вона відчула як хтось схопив її правою рукою за шию, обхопивши її навколо. Таким чином її зупинили і вона почула голос чоловіка, який тримав її за шию. Той чоловік російською мовою наказав їй віддати гроші. Оскільки вона знала, що в неї з собою тільки 100 грн., вона вирішила швидко віддати гаманець з грошима та йти далі, що вона й зробила. Після цього чоловік який тримав її за шию поміняв свою праву руку на ліву, знову ж таки обхопивши її шию. В той час вона побачила, як до неї з двох боків підійшли двоє інших осіб чоловічої статі, яких в судовому засіданні вона впізнає як ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вказані особи стали з правого боку від неї

На той час в неї в руці був мобільний телефон марки «Самсунг», на якому був включений ліхтарик, за допомогою світла якого вона розгледіла обличчя та зовнішні ознаки чоловіків, які підійшли до неї.

Оскільки вона постійно світила ліхтариком, чоловік, який тримав її за шию постійно вимагав вимкнути його. Однак, враховуючи, що вона була в стані стресу, то постійно махала ліхтариком і встигла роздивитися чоловіка, який її тримав, в якому в судовому засіданні впізнає ОСОБА_6 .

Згодом вона виключила ліхтарик та телефон «Самсунг», на якому він був ввімкнений, випав в неї з рук, однак звуку падіння вона не чула, тому розуміє, що телефон забрав хтось із чоловіків, які прийшли. Вказала, що чоловік, який тримав її за шию не міг забрати вказаний телефон, оскільки його руки були розташовані в такому положенні, яке унеможливлювало забрати означений телефон. Забравши телефон, вони почали відходити в бік чоловіка, який тримав її за шию та втекли.

Потім, чоловік, який тримав її за шию, наказав їй віддати її сумку, вона почала казати, що сумку не віддасть, тоді він схилився до її сумки та забрав з її сумки телефон марки «Айфон», та після цього вказаний чоловік втік в напрямку двох інших.

Крім вказаних осіб, в переході вона не бачила більше нікого.

Одразу після цього, вона вийшла з переходу та переконавшись, що в неї були викрадені речі, повідомила про вказані обставини працівників міліції.

Згодом через деякий час після її дзвінка, до неї приїхав наряд міліції з чоловіком, який був в підземному переході та в останнього було вилучено її телефон марки «Самсунг». В судовому засіданні впізнала вказаного чоловіка як ОСОБА_7 .

Через деякий вона з іншими працівниками міліції поїхала до Печерського РУГУ МВС України в м. Києві, де в неї прийняли заяву про вчинення злочину.

Аналогічні за змістом означеним показанням дані, містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від 11.03.2015, згідно яких потерпіла ОСОБА_9 одразу після викрадення в неї майна повідомила, що 10.03.2015, приблизно о 20 год. 50 хв. по вул. Велика Васильківська, 145 в підземному переході, троє невідомих відкрито заволоділи її речами: гаманцем, в якому було 100 грн., телефоном марки «Айфон» та телефоном, марки «Самсунг» (а.м. 58).

З даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2015 (а.м. 100 102,103-105) вбачається, що саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_9 впізнала як осіб, які 10.03.2015, приблизно о 20 год. 50 хв. разом з іншою особою скоїли проти неї злочин в підземному переході, поблизу будинку, який розташований по вул. В. Васильківська, 145/1 в м. Києві.

Щодо даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2015, потерпіла ОСОБА_9 , зазначила, що впізнає особу на фотознімку № 2, як особу, яка 10.03.2015, приблизно о 20 год. 50 хв. разом з іншими особами скоїла проти неї злочин в підземному переході, поблизу будинку, який розташований по вул. В. Васильківська, 145/1 в м. Києві. (а.м. 106-107).

Між тим, згідно довідки, долученої до вказаного протоколу, на фотознімку № 2 зображена особа, яка не має жодного відношення до обставин діяння, яке інкримінується обвинуваченим (а.м. 108). Відтак дані вказаного протоколу, судом приймаються як неналежні.

Однак, визнання вказаного доказу як неналежного не вказує на невчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення, за встановлених судом обставин. Останнього потерпіла впізнала в судовому засіданні, прямо вказала на нього як на особу, яка напала на неї 10.03.2015, приблизно о 20 год. 50 хв. в підземному переході, поблизу будинку, який розташований по АДРЕСА_3 та заволоділа її майном.

Дані стосовно наявності в потерпілої легких тілесних ушкоджень містяться у висновку експерта за № 724 від 12.03.2015, згідно яких при проведені судово медичної експертизи громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено наступне тілесне ушкодження:

-синець в лівій надключичній ділянці з переходом в проекцію проксимального кінця лівої ключиці, в проекції «тіла» грудини косо-вертикально.

-Вказане ушкодження спричинене тупим (тупими) предметом (предметами), що не відобразило в собі характерних властивостей травмуючого (травмуючих) предмета (предметів) за давністю утворення, враховуючи його морфологічні особливості може відповідати даті, вказаній в постанові, тобто 10.03.2015 та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я. (а.м. 79-81).

З даних протоколу огляду місця події від 11.03.2015 , вбачається, що в приміщенні Печерського РУГУ МВС України в м. Києві в громадянина ОСОБА_11 з кишені його куртки вилучено мобільний телефон «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_1 , який як повідомив останній дав йому гр. Золі, якому 26 років, який він викрав у дівчини у переході на АДРЕСА_3 (а.м. 65-67).

Означений телефон, оглянуто (протокол огляду предмета від 11.03.2015( а.м. 83-84) та визнано речовим доказом у справі (постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 11.03.2015 (а.м. 85).

Даними протоколу огляду від 11.03.2015 встановлено вилучення в приміщенні Печерського РУГУ МВС України в м. Києві в гр. ОСОБА_8 телефону марки «Айфон». Як пояснив ОСОБА_8 , вказаний телефон йому дала особа, яка повідомила, що викрала вказаний телефон. (а.м. 69 70).

Означений телефон, оглянуто (протокол огляду предмета від 11.03.2015( а.м. 86-87) та визнано речовим доказом у справі (постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 11.03.2015 (а.м. 88).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кожен окремо показали, що 11.03.2015, приблизно об 11-00 год. на підставі вказівки командир взводу ними здійснено виїзд на вул. Лисогірська в м. Київ, де знаходився циганський табір. Вказівка командира взводу полягала в тому, щоб знайти там хлопця на ім`я ОСОБА_14 , який згідно, раніше отриманої Печерським РУГУ МВС України в м. Києві заяви, в співучасті з іншими особами міг вчинити грабіж. Також встановити наявність в ОСОБА_14 викраденого майна та при наявності підстав, доставити останнього в приміщення міліції.

Приїхавши до циганського табору, вони покликали старшого в таборі та спитали чи є там хлопець на ім`я ОСОБА_14 . Старший покликав ОСОБА_14 , який на запитання чи є в нього телефон, дістав з кишені телефон марки «Айфон», та повідомив, що вказаний телефон йому віддав його знайомий, який він викрав у якоїсь дівчини.

Після цього, ОСОБА_14 було запрошено до Печерського РУГУ МВС України в м. Києві для з`ясування всіх обставин, останній добровільно на це погодився та взявши з собою свій паспорт поїхав з ними до Печерського РУГУ МВС України в м. Києві, де був переданий працівникам СОГ.

Свідок ОСОБА_15 показав, що він працює інспектором ППС Печерського РУГУ МВС України в м. Києві. 11.03.2015 він в складі групи автопатруля ще з одним співробітником та водієм перебували на охороні громадського порядку. Проїжджаючи в напряму до станції метро «Либідська» в м. Києві, побачили як через дорогу від супермаркету дорогу перебігають троє невідомих йому чоловіків циганської зовнішності. Вони здались йому та іншим співробітникам автопатруля підозрілими та вони вирішили прослідувати за вказаними особами. Як наслідок цього, вони з напарником вийшли з автомобіля та почали слідувати за вказаними особами через двори будинків, а водій поїхав з метою зупинити їх на сусідній вулиці.

Згодом водію вдалось зупинити вказаних чоловіків та він ( ОСОБА_15 ) з напарником підійшли до тих чоловіків з метою з`ясування їх осіб. В той час, коли вони підійшли, він зателефонував до чергової частини Печерського РУГУ МВС України в м. Києві з метою перевірки причетності зазначених чоловіків до вчинення будь яких злочинів. Та в той час їм по рації (гучномовцю) надійшло повідомлення про те, що троє невідомих чоловіків в підземному переході на станції метро «Либідська» викрали в заявниці два мобільні телефони та гаманець з грішми. В цей час хлопці спробували втекти, однак одного з них їм вдалось затримати. Після цього, затриманого хлопця вони повели до заявниці, яка за повідомленням чекала на вул. Червоноармійській, щоб перевірити чи не причетний затриманий хлопець до викрадення в заявниці майна.

Коли вони прийшли туди, де чекала потерпіла, остання впізнала хлопця як одного з тих, хто в неї викрав її майно. При цьому, хлопець, якого затримали, на запитання чи є в нього мобільний телефон, витягнув мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, на що заявниця повідомила, що означений телефон є її, який в неї викрали.

Після цього ними було викликано СОГ Печерського РУГУ МВС України в м. Києві для подальшого встановлення всіх обставин.

Показання свідків та потерпілої є логічними та послідовними під час усього кримінального провадження узгоджуються поміж собою та вказують на наявність умислу на заволодіння майном потерпілої усіма обвинуваченими.

Кількість, найменування та вартість викраденого майна визначається судом на підставі показань потерпілої, даних протоколу огляду місця події від 11.03.2015, показань самих обвинувачених та також не заперечується стороною захисту.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілої за встановлених судом обставин.

Між тим, дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурором кваліфіковані як грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , за попередньою змовою групою осіб. А дії обвинуваченого ОСОБА_6 прокурором кваліфіковані як грабіж, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

Разом з цим, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які зазделегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо).

Судовим розглядом не встановлено та прокурором в судовому засіданні не доведено наявності попередньої змови всіх обвинувачених до моменту виконання об`єктивної сторони грабежу з боку ОСОБА_6 .

Так, доказами, наданими стороною обвинувачення не спростована версія обвинувачених про те, що ОСОБА_6 самостійно почав вчинення інкримінованого йому діяння. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вказаного переходу, щоб перейти дорогу. Потерпіла зазначала в судовому засіданні, що двоє інших співучасників підійшли пізніше, фактично після того, як ОСОБА_6 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для її життя та здоров`я, заволодів її майном, а саме гаманцем та грошовими коштами. А обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в ході вчинення ОСОБА_6 злочину, приєднались до останнього.

Наряду з викладеним, група осіб без попередньої змови - це двоє або більше виконавців, які утворили групу для спільного вчинення злочину без попередньої домовленості між собою про це. Відсутність попередньої змови означає, що виконавці злочину до моменту його вчинення не обговорювали питання про його вчинення, не домовлялися про спільність своїх дій, розподіл ролей тощо. Для цієї групи характерне спонтанне, ситуативне об`єднання зусиль виконавців для досягнення загального злочинного результату безпосередньо перед його вчиненням або в процесі його вчинення. Учасники такої групи можуть бути не знайомі між собою. Діючи як співвиконавці, вони можуть разом розпочинати виконання об`єктивної сторони злочину або долучатися до злочину, вчинення якого іншим співвиконавцем вже розпочалося, але ще не закінчилося. Дії таких осіб мають бути погоджені стосовно об`єкта та об`єктивної сторони злочину, і ці особи повинні усвідомлювати, що діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату.

Співучасники повинні діяти спільно, спиратися у своїх діях один на одного, між їхніми діями має бути причинний зв`язок, їм належить усвідомлювати, що спільними діями вони вчиняють злочин і бажати чи свідомо допускати настання суспільно небезпечних наслідків.

Відсутність попередньої змови не виключає можливості змови між членами такої групи під час виконання ними об`єктивної сторони злочину. Безпосередньо вчинюючи злочин, вони можуть домовлятися при цьому про характер спільних дій, розподіляти ролі, узгоджувати свою подальшу (у т. ч. посткримінальну) поведінку тощо.

В судовому засіданні, дослідженими доказами, зокрема показаннями потерпілої, яка є особою сторонньою, попереджена судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приведена судом до присяги, встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 приєднались до вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння. При цьому своїми діями усвідомлювали що діють спільно для досягнення єдиного злочинного результату відкритого заволодіння майном потерпілої.

Після вчинення спільного злочину, побачивши наряд міліції, почали втікати, (дані містяться в показаннях свідка ОСОБА_15 , що описані в мотивувальній частині вироку вище),що вказує на обізнаність та участь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у відкритому викраденні майна потерпілої телефону «Самсунг».

Крім цього, збереження ОСОБА_8 в подальшому викраденого телефону «Айфон» вказує на його посткримінальну домовленість з ОСОБА_6 та узгодженість спільних дій, вказує на вчинення злочину групою осіб без попередньої змови як таких, що дійшли домовленості в тому числі після вчинення злочину.

Таким чином дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна групою осіб без попередньої змови.

При цьому, суд враховує, що викрадений телефон «Самсунг» виявлено в ОСОБА_7 , який в момент його викрадення діяв спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , потерпіла в судовому засіданні стверджувала, що його викрав хтось із осіб, що прибули після початку вчинення злочину ОСОБА_16 , та враховуючи розташування останнього, він не міг вчинити цього особисто, а відтак приходить до висновку про неправдивість версії обвинувачених, яка описана в мотивувальній частині вироку вище.

Враховуючи, що обов`язковою альтернативною кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 186 КК України є попередня змова групи осіб, стороною обвинувачення не доведено попередньої їх змови до початку вчинення злочину, дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 186 КК України.

А дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої особи, вчинене повторно, групою осіб без попередньої змови, та вважає за необхдіне виключити таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 186 КК України, а дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України, узгоджується з положенням ст. 337 КК України, оскільки не погіршує становище обвинувачених та узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, викладеною в рішенні «Жупнік проти України».

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу кожного обвинуваченого, думку потерпілої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він раніше засуджений за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання реально, вчинив злочин при незнятій та не погашеній судимості, що вказує, що останній на шлях виправлення не став, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується формально позитивно, не одружений, не працює, без освіти, немає визначеного місця проживання, без визначеного місця реєстрації.
В якості пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує, часткове визнання вини обвинуваченим та враховуючи непослідовність позиції обвинуваченого не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття в частині визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у вигляді позбавлення волі в межах, наближених до максимальної межі санкції, передбаченої ч.2 ст. 186 КК України, з реальним його відбуттям. Суд не знаходить підстав для застосування до нього ст. ст. 69 та 75 КК України, , оскільки призначення іншого виду покарання не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 12.03.2015.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується формально позитивно, не одружений, не працює, без освіти, немає визначеного місця проживання, має місце реєстрації.
В якості пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує, молодий вік обвинуваченого та вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання у вигляді позбавлення волі в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 186 КК України з реальним його відбуттям. Суд не знаходить підстав для застосування до нього ст. ст. 69 та 75 КК України, а також застосування інших, альтернативних видів покарання, визначених санкцією ч.1 ст. 186 КК України , оскільки призначення іншого виду покарання не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 11.03.2015.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується формально позитивно, не одружений, не працює, без освіти, немає визначеного місця проживання, має місце реєстрації.
В якості пом`якшуючих покарання обставин, суд враховує, молодий вік обвинуваченого та вчинення злочину вперше.

Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у вигляді позбавлення волі в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 186 КК України з реальним його відбуттям. Суд не знаходить підстав для застосування до нього ст. ст. 69 та 75 КК України, а також застосування інших, альтернативних видів покарання, визначених санкцією ч.1 ст. 186 КК України, оскільки призначення іншого виду покарання не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 11.03.2015.

Підстав для зміни запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених, до набрання вироком законної сили, з урахуванням наявних ризиків, визначених ст. 177 КПК України, немає.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 12.03.2015.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_6 , до набуття вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 11.03.2015.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 , до набуття вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 11.03.2015.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 , до набуття вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг», який переданий потерпілій ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 як законному володільцю;

мобільний телефон «Айфон 3», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 як законному володільцю.

Документи, долучені до матеріалів судового провадження залишити при матеріалах судового провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.
Суддя: