В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/13194/15-к, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 29.01.2015 р. про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні доньку 1999 р.н., працюючого на посаді начальника відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації, не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Приблизно на початку липня 2015 року, точну дату і час досудовим розслідуванням не встановлено, начальник відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації ОСОБА_5 , до якого звернувся ОСОБА_6 з тим, щоб він посприяв його знайомій ОСОБА_7 у оформленні візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони, вирішив використати дану ситуацію у своїх особистих інтересах з метою власного збагачення. При цьому , в ході вказаної розмови, яка відбувалася неподалік місця роботи ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , останній запевнив ОСОБА_8 , що за неправомірну вигоду, розмір якої буде залежати від терміну дії візи, він вплине на службових осіб Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді, які уповноважені на виконання функцій держави, при прийнятті ними рішення щодо видачі ОСОБА_7 візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони, на що ОСОБА_6 погодився.
Після цього, 21.07.2015 року об 14-20 год., ОСОБА_5 під час чергової зустрічі з ОСОБА_6 , яка мала місце за місцем його роботи, за адресою: АДРЕСА_2 , одержавши від останнього документи необхідні для видачі візи ОСОБА_7 , у тому числі її паспорт громадянина України для виїзду за кордон, 2 фотографії, копію її паспорта громадянина України тощо, повідомив ОСОБА_6 , що за вплив на службових осіб Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді, при прийнятті ними рішення щодо видачі ОСОБА_7 візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони строком на 1 рік, він повинен йому сплатити неправомірну вигоду в розмірі 120 Євро, на що ОСОБА_9 погодився.
Далі 27.07.2015 року, точний час розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем роботи, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою одержання від ОСОБА_6 неправомірні вигоди за вплив на службових осіб Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді, за допомогою комп`ютерної техніки склав адресований службовим особам Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді офіційний документ, а саме лист-прохання в якому клопотав про відкриття ОСОБА_7 безкоштовної візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони, при цьому, умисно вказав у даному документу завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_7 є учасником колективу художньої самодіяльності Ужгородського району, що не відповідало дійсності.
Потім ОСОБА_5 , проставивши у вказаному листі-прохані рукописним текстом дату 27.07.2015 та реєстраційний №72, надав його поряд з іншими документами до Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді, яке розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Локоти, 4, для прийняття рішення про видачу ОСОБА_7 візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони строком на один рік, яка їй в подальшому була оформлена (вклеєна в паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 від 25.04.2008р.) 29.07.2015 р. терміном дії з 08.08.2015 р. по 07.08.2016 р.
У подальшому, 11.08.2015 р. об 12-30 ОСОБА_5 , знаходячись в кафе «Bfly», за адресою : м. Ужгород, вул.. Минайська, 40, доводячи до кінця свій злочиний намір, який полягав у його протиправному збагаченні, повернувши ОСОБА_6 отриманий в Генеральному консульстві Словацької Республіки в м. Ужгороді паспорт ОСОБА_7 для виїзду за кордон, одержав від нього неправомірну вигоду в розмірі 3500 грн., що на той час дорівнювало приблизно 120 євро, за здійснення впливу на службових осіб Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгороді при прийнятті рішення щодо видачі ОСОБА_7 візи для виїзду до Європейських країн Шенгенської зони строком на один рік, після чого був викритий працівниками міліції.
Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст. 366 КК України, зловживання впливом, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та службове підроблення , за кваліфікуючими ознаками складання та видача службовою особою завідомо неправдивого документа.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 31 жовтня 2015 року в приміщенні прокуратури Закарпатської області, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2 «а», між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з корупційними злочинами прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 про визнання винуватості з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_10 . 26.10.2015 року ОСОБА_5 була висунута підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369-2, ч.1 ст.366 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони враховуючи: щире каяття та активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, погоджуються на призначення покарання за ч.2 ст.369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 3 500 грн., які відповідно до ч.5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню ОСОБА_6 , який є їхнім власником ; за ч.1 ст.366 КК України у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування та правоохоронних органах на строк два роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування та правоохоронних органах на строк два роки та із спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 3 500 грн., які відповідно до ч.5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню ОСОБА_6 , який є їхнім власником.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_5 згоден. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 31.10.2015 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.369-2 , ч.1 ст.366 КК України визнав повністю.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України, як зловживання впливом, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та за ч.1 ст.366 КК України, як складання та видача службовою особою завідомо неправдивого документа - вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 31.10.2015 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками зловживання впливом, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та складання та видача службовою особою завідомо неправдивого документа, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 2 ст.369-2, ч.1 ст.366 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 за ч. 2 ст.369-2, ч.1 ст.366 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання виниуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПКУкраїни, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладеною 31 жовтня 2015 року в приміщенні прокуратури Закарпатської області, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2 «а», між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з корупційними злочинами прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 про визнання винуватості з додержанням наступних умов відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрюваний ОСОБА_5 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначенняпокарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угоди підлягають затвердженню.
За наведених обставин, угоди належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.369-2, ч.1 ст.366 КК України

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування складають 2150 грн. і підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами , які ведуть боротьбу з корупційними злочинами прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 369-2, ч.1 ст.366 КК України і призначити йому покарання :
- за ч.2 ст.369-2 КК України у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 3 500 грн., які відповідно до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню ОСОБА_6 , який є їхнім власником.
- за ч.1 ст.366 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування та правоохоронних органах на строк два роки та із спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 3 500 грн., які відповідно до ч.5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню ОСОБА_6 , який є їхнім власником.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту - до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6233», з сім картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «МТС Україна» який поміщено до спеціального пакету експертної служби № 2946085 повернути ОСОБА_5 ;
- фільтрувальні аркуші білого кольору, на які було проведено змиви рук ОСОБА_5 , поміщені до спеціальних пакетів експертної служби № 2946087 та № 2946086 відповідно, та взірець (контрольний аркуш) фільтрувального аркушу білого кольору, поміщений до спеціального пакету експертної служби № 2946088 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1