Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва юриста 3 класу ОСОБА_5 та скасування постанови прокурора від 21.10.2014 року у кримінальному провадженні № 0004457, -
встановив:
22.10.2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва юриста 3 класу ОСОБА_5 та скасування постанови прокурора від 21.10.2014 року у кримінальному провадженні № 0004457. Також ОСОБА_4 просить зобов`язати прокурора ОСОБА_5 надати належну відповідь на клопотання від 17.09.2014 року.
В своїй скарзі скаржник посилається на те, що в порушення ч. 1 ст. 220 КПК України прокурор ОСОБА_5 у визначений законом триденний строк не розглянув її клопотання про виконання процесуальної дії, а саме - повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Зазначене клопотання було розглянуто прокурором 21.10.2014 року, про що винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.
Скаржник у судовому засіданні повністю підтримує свою скаргу та просить задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 скаргу не визнав та пояснив, що скаржник вже неодноразово зверталась до суду щодо несвоєчасного розгляду даного клопотання про повідомлення про підозру ОСОБА_6 , в результаті чого судом було прийнято ряд рішень. Станом на сьогоднішній день клопотання скаржника про повідомлення про підозру ОСОБА_6 розглянуто постановою прокурора від 21.10.2014. На думку прокурора, вказана постанова є обґрунтованою, вмотивованою та винесеною з додержанням вимог чинного законодавства.
Вислухавши думки скаржника та прокурора, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0004457, суд прийшов до наступного.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що прокурором ОСОБА_5 порушено триденний строк, визначений ч. 1 ст. 220 КПК України при розгляді клопотання ОСОБА_4 від 17.09.2014 року, оскільки постанова за результатом розгляду даного клопотання була винесена лише 21.10.2014 року.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що питання щодо розгляду вищезазначеного клопотання, в тому числі щодо порушення строку розгляду даного клопотання, вже вирішено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року, якою прокурора у кримінальному провадженні № 0004457 зобов`язано розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_4 від 17.09.2014 року, у відповідності до положень ст. 220 КПК України. Також ухвалою від 20.10.2014 року слідчий суддя ОСОБА_7 розглянув аналогічну за замістом скаргу та зобов`язав прокурора вчинити тотожні дії.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Частиною 2 статті 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, стаття 94 КПК України передбачає, що прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили.
Таким чином, із наданих суду матеріалів убачається, що 21.10.2014 року прокурором ОСОБА_5 , з порушенням строків, визначених ч. 1 ст. 220 КПК України, винесено вмотивовану та обґрунтовану постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0004457.
З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав до задоволення скарги ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, суд -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва юриста 3 класу ОСОБА_5 та скасування постанови прокурора від 21.10.2014 року у кримінальному провадженні № 0004457 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: