У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 від 26.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 від 26.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року.

Скаргу мотивує тим, що 23.10.2015 року вона звернулася до органу досудового розслідування про залучення її в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року, досудове розслідування якого здійснюється СВ прокуратури Закарпатської області по факту неправомірних дій прокурора прокуратури міста Мукачева ОСОБА_6 , який порушив її право на захист у справі № 303/682/14-к, яка на даний час перебуває на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді. 28.10.2015 року ОСОБА_4 отримала копію постанови про відмову у визнанні потерпілою, яку вважає незаконною і необґрунтованою, виходячи з того, що основним і єдиним мотивом, в оскаржуваній постанові, у визнанні її потерпілою є не встановлення спричинення їй збитків. У своїй скарзі скаржниця посилається на те, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України за якою проводиться слідство є нормальна, відповідаюча вимогам закону діяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Додатковим об`єктом є конституційне право особи на захист, якщо вона є підозрюваним, обвинуваченим, підсудним. Тобто, спричинення або не спричинення їй прокурором збитків аж ніяк не впливає на визнання її потерпілою. Посилаючись на ст. 55 КПК України, зазначає, що відповідно до наведеної норми закону, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В даному випадку ОСОБА_4 перебуває під кримінальним переслідуванням вже декілька років у зв`язку з чим їй завдано значної моральної шкоди. Скаржниця вважає, що основним беззаперечним доказом винуватості прокурора ОСОБА_6 є ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року у справі № 303/682/14-к, яка є остаточною та оскарженню не підлягає та у якій встановлено факт порушення прокурором її права на захист. Зокрема, на сторінці 7 абзацу 2 вищезазначеної ухвали встановлено наступне «Також в обвинувальному акті про визнання ОСОБА_4 винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України прокурором вказано на те, що ОСОБА_4 заволоділа чужим майном шляхом обману , при цьому не зазначено в чому саме полягає обман, які саме неправдиві відомості повідомила ОСОБА_4 , та кому саме такі відомості повідомлялися із зазначенням часу, місця, способу. Не розкрито причинно-наслідкових зв`язків між наданою «неправдивою» інформацією та заволодіння коштами потерпілого. Указані обставини не були встановлені й під час судового розгляду. Тобто, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення є неконкретним, а тому остання була позбавлена можливості здійснювати ефективний захист від обвинувачення, що призвело до порушення її права на захист.» А тому на підставі наведеного просить суд скасувати рішення (постанову) слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 від 26.10.2015 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року.
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримала з підстав викладених у ній, просила суд таку задовольнити.
Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити вимоги скарги.
Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив, надав суду постанову від 31.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000258 від 07.10.2015 року. Просив відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, представника особи, яка подала скаргу, слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається із ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області провадилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року.
23.10.2015 року ОСОБА_4 звернулася до органу досудового розслідування про залучення її в якості потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.
26.10.2015 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області юристом 1 класу ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.
Водночас, як вбачається з наданої в судовому засіданні прокурором, постанови про закриття кримінального провадження від 26.10.2015 року, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000258 від 07.10.2015 року - закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України.

Відповідно до ст. 303 КПК України слідчий суддя розглядає скарги на дії чи бездіяльність слідчого виключно на досудовому провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Наслідками закриття кримінального провадження є припинення всієї процесуальної діяльності по справі, та неможливість продовження процесуальних дій до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому КПК порядку.

За таких обставин, враховуючи, що кримінальне провадження № 0000258 від 07.10.2015, постановою слідчого слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області юриста 1 класу ОСОБА_3 від 31.10.2015 року - закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 від 26.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000258 від 07.10.2015 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1