Справа № 669/787/15-к
Провадження № 1-кп/669/94/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір?я Хмельницької області кримінальне провадження № 000134 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого пастухом худоби в ТОВ «Маяк», одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше судимого:

- 14 травня 1997 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 215-3 КК України 1960 року до 2 років виправних робіт;

- 22 лютого 1999 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України 1960 року до 3 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03 жовтня 2001 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 17 листопада 2003 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі;

- 14 серпня 2014 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року виправних робіт з відрахуванням в доход держави 15 відсотків заробітку,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2015 року біля 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на пасовищі поблизу с. Семенів Білогірського району Хмельницької області, де також з ним випасав худобу ТОВ «Маяк» ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в процесі суперечки з останнім, яка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки та три удари долонею правої руки в область обличчя. В результаті бійки вони попадали на землю і, підчас шарпання за одяг один одного, з кишені сорочки ОСОБА_4 випали грошові кошти в сумі 400 грн. який, не помітивши цього, пішов в напрямку с. Семенів. ОСОБА_6 маючи не погашену судимість за вчинення злочину проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав вказані грошові кошти в сумі 400 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 вину свою визнав повністю, показав, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин в передобідню пору 06 червня 2015 року разом з ОСОБА_4 на пасовищі поблизу с. Семенів випасали худобу ТОВ «Маяк». ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння і хотів з цієї причини залишити випасання худоби та піти додому на відпочинок. Із-за цього між ними виникла сварка та бійка, в ході якої ОСОБА_4 обізвав його нецензурними словами, а він, у відповідь, вдарив останнього кулаком в обличчя. Бійку між ними припинив ОСОБА_8 , який розвів їх в різні сторони, однак він знову декілька разів вдарив долонею руки ОСОБА_4 в область голови, при цьому вони почали між собою шарпатися за верхній одяг, від чого попадали на землю і бійка припинилась. Під час бійки в ОСОБА_4 порвалася кишеня сорочки і з неї випали на землю гроші. Він спочатку не повідомив ОСОБА_9 про те, що у нього випали гроші, а пізніше, маючи намір їх викрасти, віддав дружині для того щоб вона розрахувалася з боргами. У вчиненому розкаявся, з потерпілим в судовому засіданні примирився, просив суворо його не карати.

Крім власного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , та його представника ОСОБА_5 в судовому засіданні, які підтвердили в вказані обставини. Від підтримання обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України відмовилися про що подали до суду письмову заяву. За ст. 185 ч.2 КК України просили суворо ОСОБА_6 не карати, оскільки вони примирилися з ним, заподіяна шкода їм відшкодована. Вони перебувають з обвинуваченим у приязних відносинах, допомагають одне одному.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що біля 12 год. 06 червня 2015 року він, разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_10 , а також із своєю дружиною, ОСОБА_11 на пасовищі поблизу с. Семенів випасали худобу ТОВ «Маяк». Пояснив, що бачив, як між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт та бійка, під час якої ОСОБА_6 завдавав ударів ОСОБА_4 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та з цієї причини намагався залишити пасовище, а ОСОБА_6 йому в цьому перешкоджав, що стало причиною бійки між останніми. Він двічі розбороняв їх, відштовхуючи одне від одного, а коли це не допомогло,- залишив, щоб вони самостійно вирішували свою суперечку.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25 липня 2015 року з відеозаписом на СД-диску, в ході якого ОСОБА_6 відтворив дії, обстановку та обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 та викрадення грошей останнього в сумі 400 грн.;

- даними висновку експерта від 10 червня 2015 року № 237, згідно якого встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на правому крилі носа, синця на верхній повіці правого ока, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;

- даними протоколу огляду місця події від 08 червня 2015 року з фототаблицями, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 та дружина обвинуваченого ОСОБА_10 добровільно видали гроші в загальній сумі 400 грн. ( ОСОБА_8 1 купюру номіналом 200 грн. та ОСОБА_10 2 купюри номіналом по 100 грн.), які були викрадені обвинуваченим ОСОБА_6 в потерпілого ОСОБА_4 .

За ст. 125 ч.1 КК Україн кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрито із-за відмови потерпілого та його представника від підтримання приватного обвинувачення.

Таким чином, на підставі наведеного, з урахуванням визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 в в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані відповідно за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, що кваліфікується як злочин середньої тяжкості, раніше судимий за злочини проти власності, на утриманні має двоє малолітніх дітей: дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, згідно висновку експерта від 24 липня 2015 року № 442 на момент вчинення злочину виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з легкими змінами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, примирення з потерпілим, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченому на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не встановлено.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, характер вчиненої крадіжки, розмір викраденого майна, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарананя у межах санкції, передбаченої статтею КК України за якою ОСОБА_6 визнанно винним.

Разом з тим, враховуючи сукупність наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер вчинених злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочинів, має на утриманні двох малолітніх дітей, син ОСОБА_13 потребує оперативного лікування. Враховуючи відсутність негативних наслідків для потерпілого, який матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого немає і примирився з ним, просить не призначати обвинуваченому покарання з реальним відбуттям покарання, те що він працевлаштований та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного та істотно знижують ступінь його небезпечності для суспільства, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до ч. ч.2, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: гроші в сумі 400 грн., а саме 1 купюра номіналом 200 грн. та 2 купюри номіналом по 100 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у його власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1