Провадження № 1-кп/537/184/2015
Справа № 537/2551/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.09.2015 року Крюківський райсуд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №000445 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Липняги Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, перебуваючого на обліку в державній службі зайнятості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

-08.06.1994 Крюківським районним судом м. Кременчука, за ч. 3 ст. 140, 46-1 КК України, до 3 року, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

- 30.07.1996 Автозаводським районним судом м. Кременчука, за ч. 1 ст. 140, ч. 3 ст. 140, 42, КК України, до 4 року з конфіскацією майна. Звільнений 08.07.1999 року умовно достроково. Невідбутий термін 8 місяців 26 днів.

-07.09.2000 Автозаводським районним судом м. Кременчука, ч. 3 ст. 140 КК України, до 3 років п/волі. Звільнений умовно достроково не відбутий термін 9 місяців 16 днів.

-17.10.2003 Крюківським районним судом м. Кременчука, за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 15, ч. 3 ст. 185, 70 КК України, до 6 років п/волі. Звільнений 04.09.2008 року, умовно достроково, невідбутий термін 1 рік 2 місяці 27 днів.

-17.10.2014 Крюківським районним судом м. Кременчука, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців п/волі. Від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

Епізод №1

17.03.2015 близько 15.00 год., громадянин ОСОБА_5 , 1970 р. н., маючи не погашену та не зняту судимість, в період іспитового строку, знаходячись у магазині «Сударь», що розташований по вул. Першотравневій у м. Кременчуці, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволодів телефоном, який належить громадянину ОСОБА_6 , 1970 р. н., а саме: «Nokia 206 Dual Sim ІМЕІ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 790 грн., флеш картою на 16 Гб., вартістю 120 грн., чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 910 гривень.

З місця вчинення кримінального правопорушення громадянин ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Епізод №2

30.04.2015 близько 18.00 год., громадянин ОСОБА_5 , 1970 р. н., продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи не погашену та не зняту судимість, в період іспитового строку, знаходячись біля будинку № 95 по вул. Республіканській у м. Кременчуці, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволодів телефоном, який належить громадянину ОСОБА_7 , 1972 р. н., а саме: «Samsung A 500» ІМЕІ НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 7400 грн., з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , яка вартості для потерпілого не становить, чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 7400 гривень.

З місця вчинення кримінального правопорушення громадянин ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно 17.03.2015 близько 15.00 год. знаходячись у магазині «Сударь», що розташований по вул. Першотравневій у м. Кременчуці під приводом зателефонувати, заволодів телефоном, який належить громадянину ОСОБА_6 , 1970 р. н., а саме: «Nokia 206 Dual Sim ІМЕІ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , чорного кольору. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

По епізоду №2 обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, та пояснив, що телефон у потерпілого ОСОБА_7 не брав, даний телефон він знайшов , а потім намагався його продати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у повному обсязі у вчиненні злочинів, його вина повністю підтверджується матеріалами справи та показами свідків, які в судовому засіданні пояснили.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 17.03.2015року він перебував на вул.Першотравневій в м.Кременчуці біля магазину « Сударь», коли до нього звернувся його знайомий ОСОБА_5 , та попрохав надати йому телефон щоб зателефонувати сестрі. Він погодився та надав йому телефон. ОСОБА_5 взяв телефон та відійшов від нього, а потім і зовсім зник. Він одразу зателефонував на телефон з іншого телефону, але телефон вже був відключений. Він разом зі знайомим шукали ОСОБА_5 але марно. За місцем проживання ОСОБА_5 його також не було. Потім він звернувся до дільничного та повідомив що трапилося. Телефон до цього часу не повернули, шкода не відшкодована.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 30.03.2015 року він дійсно перебував на Раківці, біля 25 відділення зв*язку по вул.Республіканської в м.Кременчуці. В цей час до нього підійшли двоє чоловіків. Одного він знав в обличчя, з іншим був знайомий, його прізвище ОСОБА_8 . Вони розмовляли, а потім чоловік, який був з ОСОБА_8 попрохав телефон, щоб зателефонували. Він надав йому телефон, з яким останній відійшов в сторонку, а потім зник. Тоді він звернувся до ОСОБА_9 з запитанням де його знайомий і де телефон. ОСОБА_9 відповів, що не знає. Між ними сталася сварка. Потім в міліції він впізнав особу, яка викрала в нього телефон. Телефон йому повернули.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що дійсно знайома з обвинуваченим. Дійсно ОСОБА_5 взяв у її чоловіка телефон, щоб зателефонувати та зник. Її чоловік шукав ОСОБА_11 в той день, приходили до нього до дому, але його дома не було. Телефон був відключений одразу. До цього часу телефон не повернутий, шкода не відшкодована.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює в Крюківському РВ, дійсно він займався розшуком телефонів потерпілих. Дійсно було встановлено особу, який викрав телефон ОСОБА_6 , це був ОСОБА_5 . Телефон останній продав, до цього часу телефон не знайдений. Інший телефон був знайдений. Його намагався продати громадянин ОСОБА_5 , який його вкрав у потерпілого ОСОБА_7 . Ним був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що дійсно в той день був разом з ОСОБА_5 . Дійсно в той день вони перебували на вул.Республіканській, біля пошти, коли побачили потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у нетверезому стані. ОСОБА_5 попрохав у потерпілого ОСОБА_7 телефон щоб зателефонувати. Взяв у потерпілого ОСОБА_7 телефон ОСОБА_5 пішов в сторону ОСОБА_13 та зник. Свідок ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_5 продає дорогий телефон. Після чого ОСОБА_5 був затриманий, телефон вилучений.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що дійсно в той день прийшов на пошту, де побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які були у нетверезому стані. Він зайшов на пошту та потім пішов до дому. Більше він їх не бачив.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що дійсно коли він перебував біля бару по вул.Манагарова в м.Кременчуці до нього звернувся ОСОБА_15 , який запропонував йому придбати телефон. ОСОБА_15 пояснив, що це його особистий телефон і що йому терміново потрібні гроші і тому він його продає. Він передав ОСОБА_5 700 грн. а останній передав йому телефон. Після того як йому стало відомо, що телефон крадений, то він передав його працівникам міліції.

Безпосередньо дослідивши та перевіривши в судовому засіданні зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

-Протокол огляду місця події від 15.04.2015року , відповідно до якого ОСОБА_16 добровільно видав аркуш листа з книги прийому телефонів в якому зазначено, що ОСОБА_5 здав телефон НОКІЯ 206.;

-Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2015року, відповідно до якого ОСОБА_6 звертається з заявою, та повідомляє, що 17.03.2015року біля магазину Сударь ОСОБА_5 заволодів його телефоном;

-ухвала слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.05.2015року, в якої зазначено, що при обранні запобіжного заходу вину визнав та підтвердив факт вчинення злочину;

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.05.2015року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 звертається з заявою та повідомляє про викрадення у нього телефону Самсунг та вказує на ОСОБА_5 ;

-рапорт о/у ОСОБА_17 , яким повідомляється, що викрадений у ОСОБА_7 телефон було придбано гр. ОСОБА_14 у ОСОБА_5 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 14.05.2015року, яким ОСОБА_9 підтверджує факт заволодіння ОСОБА_5 мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 ;

-протокол пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2015року, де потерплий ОСОБА_7 вказує на ОСОБА_5 , як на особу яка заволоділа його телефоном;

-заявою ОСОБА_14 , який добровільно видав мобільний телефон Самсунг, який він придбав у чоловіка на ім*я ОСОБА_18 за 700 грн;

-протокол огляду місця події , яким підтверджується факт вилучення мобільного телефону Самсунг.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв злочину по епізоду №2 спростовуються як показами свідків, так і матеріалами справи.

Судом взято до уваги покази свідка ОСОБА_9 , які він надав слідчому, та повідомив, що дійсно ОСОБА_5 взяв у потерпілого телефон, під виглядом зателефонувати та зник, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 виникла сварка.

Дані покази співпадають з показами свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що ОСОБА_9 повідомив йому про обставини викрадення ОСОБА_5 телефону у потерпілого ОСОБА_7 .

За повідомленням обвинуваченого ОСОБА_5 зі свідком ОСОБА_9 він підтримує відносини з часу коли вони разом відбували покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочину.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність до вчинення злочину про заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_7 також спростовуються показами як самого ОСОБА_5 , який стверджував, що знайшов телефон, показами свідка ОСОБА_9 , який стверджував, що бачив як обвинувачений взяв телефон у потерпілого та зник., а також показами потерпілого ОСОБА_7 який вказував, що після зникнення ОСОБА_5 з його мобільним телефоном він деякий час утримував ОСОБА_9 та між ними виникла сварка.

Показами свідка ОСОБА_12 , що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_7 і ОСОБА_5 обманним шляхом заволодів майном потерпілого. Після того як ОСОБА_5 зник, то між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникла сварка. Даний факт не заперечує і сам свідок ОСОБА_9 .

Приходячи до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд виходить з сукупності доказів, досліджених в судовому засіданні.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, є належними і допустимими.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 , що він знайшов даний телефон, не заслуговують уваги суду, тому, що спростовуються, як показами свідків ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , які вказують на заволодінням ОСОБА_5 мобільним телефоном потерпілого, так і матеріалами справи.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторне.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого який вину визнав частково, сприяв розкриттю злочину, шкода відшкодована частково і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або не відбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_5 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства . Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості, вчинив злочин під час іспитового строку відповідно до вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.10.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 75, 76 КК України, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 17.10.2014 року . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів. Судових витрат по справі немає. Відповідно до ст.100 КПК України вирішити питання щодо речових доказів. Запобіжний захід обрати у виді тримання під вартою. Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 190 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2/два/ роки.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 17.10.2014року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири / роки 9/дев*ять/місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили

обрати у виді тримання під вартою. Заарештувати в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 02 вересня 2015року.

Речові докази, відповідно до ст.100КПК України, залишити власникам.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1