Справа №
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
Ухвала мотивована тим, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є неконкретним, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення ОСОБА_7 діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення , зокрема, місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, в межах якого повинен проводитися судовий розгляд відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, обгрунтовуючи свої висновки практикою міжнародної інституції - рішеннями Європейського суду з прав людини. Одночасно суд вказав про порушення права особи на захист в силу малограмотності обвинуваченої. Також суд вказав, що реєстр матеріалів досудового слідства не містить всіх необхідних відомостей, а саме щодо часу надходження заяви( повідомлення) про кримінальне правопорушення, виклад обставин щодо кваліфікації, прізвище прокурора чи слідчого, який вніс відомості в ЄРДР.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 повернути для розгляду до суду першої інстанції. Вважає твердження суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, хибним, оскільки у ньому викладені відомості про вчинення особою кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена законом України про кримінальну відповідальність, у вчиненні яких особа обвинувачується. Також вважає безпідставним твердження суду, що органом досудового розслідування не роз`яснено право на захист та можливість надання ОСОБА_7 безоплатної правової допомоги. Прокурор надав суду копію протоколу роз`яснення права на захист на досудовому слідстві, Піцура від захисника відмовилась . Крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні 09.11.2015 підтвердила вміння читати та писати. Також вказує на те, що вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом, встановлені ст.109 КПК України, слідчим були дотримані. Вважає, що таких недоліків обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню його до судового розгляду, немає. Окрім того, суд вказуючи, що органом досудового слідства було порушено право на захист, сам таке допустив, оскільки під час судового засідання не вирішив питання про забезпечення Піцури захисником. Також зазначає, що суд, оголошуючи технічну перерву у судовому засіданні строком понад 5 діб, порушив розумні строки розгляду, що викликає сумнів в неупередженості суду.

В запереченні на апеляційну скаргу Піцура вважає її необгрунтованою, а ухвалу суду законною. Стверджує, що вона є малограмотною особою, суті обвинувачення на досудовому слідстві не розуміла, захисника не мала, ніхто їй не розяснив, що вона має право не безоплатну правову допомогу. Вважає, що обвинувачення є надуманим, держава гарантує надання допомоги при народженні дитини, таку допомогу їй надали, а те, який саме вид допомоги, для неї немає значення. Умислу на заволодіння грошима держави у неї не було. Подавши відповідні документи на отримання допомоги, вона використала свої конституційні права. На досудовому слідстві вона підписувала документи і не розуміла, що вони означають в силу своєї малограмотності. Тільки в суді дізналася, що притягається до кримінальної відповідальності і лише суд їй роз`яснив право мати захисника безоплатно. Одночасно вказує не безпідставність притягнення її до кримінальної відповідальності, на неконкретне , незрозуміле для неї обвинувачення за ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України, так само за ч.1, ч.3, ч.4 ст. 358 КК України, вважаючи надуманим твердження про підробку нею документів та шахрайські дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про необхідність виключення з резолютивної частини ухвали вказівку на повернення обвинувального акту у місячний термін та висловлення позиції про непідтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність його вимогам ст. 291 КПК України, встановив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам даної норми закону, що унеможливлює його призначення до судового розгляду .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що обвинувальний акт не містить твердження про обвинувачення, а містить виклад про підозру Окрім того, убачається, що обвинувальний акт не містить викладу формулювання обвинувачення в контексті ст. 11 КК України. У ньому коротко зазначені обставини висунутої підозри, при цьому, такі містять суперечності щодо часу вчинення і місця події. З цього видно, що обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення.

Також в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілих осіб. Цивільний позов прокурора поданий без дотримання вимог ст. 128 КПК України, оскільки змістова його частина не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України ,зокрема, відсутнє посилання на докази про заподіяння матеріальної шкоди, розмір її, порядок визначення ( обчислення в розрізі на кожну дитину, вид допомоги, помісячну виплату).

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт опирався також на рішення Європейського Суду з прав людини в контексті дотримання права особи на справедливий суд, визначених п.3 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, який включає у собі поняття: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; б) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; в повній мірі ознайомленим та розуміти про висунуте обвинувачення; с) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника- одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

З огляду на це, апеляційний суд враховує заперечення обвинуваченої ОСОБА_7 , поданої на апеляційну скаргу прокурора , що вона в силу своєї малограмотності, за відсутності захисника на досудовому слідстві, не розуміла в повній мірі про висунуте їй обвинувачення і його наслідки.

Те, що ОСОБА_7 було роз`яснено право на захист - зі змісту протоколу роз`яснення права на захист, копію якого подала суду сторона обвинувачення, друкованим текстом вказано, що остання заявила, що бажає захищати себе самостійно і це не пов`язано з її матеріальним становищем. Апеляційний суд не може це рахувати, як добровільну відмову від захисника, оскільки з урахуванням того, що ОСОБА_8 ніде не працює, має на утриманні 5-ро дітей, є малограмотною і матеріально незабезпеченою, вважати , що було дотримано право на захист, є сумнівним.

Докази здобуті з порушенням права особи на захист підпадатимуть під визначення поняття недопустимості доказів.

Окрім іншого, апеляційний суд встановив, що реєстр до обвинувального акту не містить всіх процесуальних дій та рішень. Зокрема, у ньому не вказано про те чи обирався запобіжний захід щодо особи.

Інші доводи апеляційної скарги : щодо недотримання строків розгляду, сумніви в неупередженості судді, не можуть піддаватись оцінці, оскільки не входять в компетенцію апеляційного суду .

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що суд сам допустився порушень під час підготовчого судового засідання, оскільки не забезпечив обвинувачену захисником, так як це не вплинуло на законність прийнятого судом рішення і даним рішенням суд не погіршив становище особи.

Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

Разом з тим убачається що суд помилково вказав у резолютивній частині вказівку на повернення обвинувального акту у місячний строк, тому таку вказівку слід виключити з резолютивної частини ухвали.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.1, ч.2 ст. 190, ч.1, ч.3, ч.4 ст. 358 КК України повернуто прокурору - залишити без зміни.

Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку суду на повернення обвинувального акту у місячний строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: