АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1820/15 Справа № 209/350/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002500, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, українець, громадянин України, раніше неодноразово судимий (останній раз):
- 17 вересня 2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 25 вересня 2014 року по відбуттю строку покарання,

Засуджений: - за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки;

*за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки;

*за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено в повному обсязі, стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі, стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

ОСОБА_7 14 грудня 2014 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, знаходячись біля квартири ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , попросив у останньої мобільний телефон, нібито для здійснення дзвінку, не маючи насправді наміру повернути ОСОБА_8 її мобільний телефон. ОСОБА_8 , довіряючи ОСОБА_7 , передала йому свій мобільний телефон "Леново А516" вартістю 1625 грн. ОСОБА_7 , зробивши вигляд, що здійснює дзвінок, став спускатися по сходах і таким чином, шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном, який належить ОСОБА_8 , завдавши останній матеріальну шкоду на суму 1625 гривень. Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Повторно, 10 грудня 2014 року приблизно 15.00 години ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у своєї знайомої на ім`я ОСОБА_10 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів фотоапаратом "Olimpus", який належить ОСОБА_9 , завдавши останній матеріальну шкоду на суму 700 гривень. Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Повторно, у період часу з 07.00 години до 09.00 години 13 грудня 2014 року ОСОБА_11 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом відкриття вікна на балконі, проник до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав монітор, вартістю 1500 грн., та комп`ютерний системний блок, вартістю 3500 гривень, веб-камеру, вартістю 200 гривень, та музичний центр, вартістю 1000 гривень, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 6200 гривень. Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень та їх юридичну кваліфікацію вважає призначене йому содом покарання занадто суворим. Просить вирок районного суду скасувати. Обвинувачений звертає увагу суду на те, що до нього безпідставно не застосували ст. 69 КК України за наявності підстав для її застосування. Просив пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав апеляцію і просив пом`якшити покарання, вважав, що судом було допущено порушення кримінального процесуального закону які виразилися в тому, що йому не дали сказати слів на свій захист та стосовно нього в період досудового слідства були застосовані недозволені методи слідства, думку прокурора яка заперечувала проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, таємне викрадення чудового майна поєднане з проникненням у житло та заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, за обставин встановлених судом, кваліфіковані судом вірно і в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 висловлені ним в ході апеляційного розгляду кримінального провадження про те, що в ході судового слідства йому не дали сказати слів на свій захист, колегія суддів вважає голослівними.

Вказані доводи обвинуваченого спростовуються журналом судового засідання та аудіо записом судового засідання, згідно яких ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінальних правопорушень визнавав повністю, розповідав про обставини скоєних ним злочинів. Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 ст. 349 КПК України про обсяг доказів, які будуть досліджуватися в судовому засіданні та порядок їх дослідження. При цьому судом було з`ясовано чи правильно обвинувачений ОСОБА_7 розуміє зміст цих обставин, та переконався у відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого і роз`яснив йому, що в такому разі він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_7 всі ці обставини підтвердив в ході слухання кримінального провадження в місцевому суді.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що стосовно нього в період досудового слідства були застосовані недозволені методи слідства колегія суддів вважає також голослівними і необґрунтованими, оскільки обвинувачений про вказані обставини нікого, в тому числі і суд першої інстанції не повідомляв, а вказав на них лише під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції та судових дебатах обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляцію та просив пом`якшити йому покарання.

В останньому слові ОСОБА_7 просив застосувати до нього ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході досудового і судового слідства були належно досліджені всі обставини справи. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При винесенні вироку, районний суд врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості та один є тяжким, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, перебуває на обліку в лікаря нарколога, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність пом`якшуючої покарання обставини щиросердне каяття.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за вказані кримінальні правопорушення та за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років позбавлення волі є обґрунтованим і справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, підстав для застосування ст. 69 чи ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляції обвинуваченого не має, а даний вирок є законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України (2012 року) колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим, який знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_13