АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1506/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
з секретарем - ОСОБА_7 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2015 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16 жовтня 2015 року та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На думку апелянта, ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановленою за відсутності підстав для застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу, всупереч законним правам та інтересам підозрюваного. Захисник вважає недоведеними існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу. Апелянт вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де мешкає разом із матір*ю, стійкі соціальні зв*язки, працює неофіційно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, сума збитків від якого не є значною 400 грн. На думку захисника, ані клопотання слідчого, ані ухвала слідчого судді не містять жодного посилання на докази, які підтверджують обставини щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Апелянт вважає, що висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 більш м*якого запобіжного заходу належним чином не мотивований. Зазначене у сукупності, на переконання автора апеляційної скарги, свідчить про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 в обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
В порядку ст.ст.276-278 КПК України 15 жовтня 2015 року слідчим здійснено повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (а.с.7-10).
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України; ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою (а.с.2-5).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яка в апеляційній скарзі не оспорювалася апелянтом. Натомість, в письмових поясненнях адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що вважає невірною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за кваліфікуючою ознакою використання електронно-обчислювальної техніки та на підтвердження своєї позиції надав копії судових рішень у інших кримінальних провадженнях за аналогічних обставин кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. При цьому факту вчинення ОСОБА_8 шахрайства апелянт не спростовує та вважає, що, з огляду на наведені ним доводи, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.
Окрім того, слідчий суддя визнав доведеним існування у кримінальному провадженні всіх ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з чим погодитися не можна.
Колегія суддів вважає, що про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить тяжкість можливого покарання, а саме санкція ч.3 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, під загрозою якого ОСОБА_8 , який офіційно не працює, не одружений та утриманців не має, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Виходячи із фабули інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, шахрайство він вчинив за попередньою змовою у групі з особою, яка на даний момент не встановлена органом досудового розслідування, що свідчить про можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілу, свідків та іншого потенційного підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, повідомляючи невстановленій особі співучаснику злочину про перебіг та обставини досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також про можливість знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та можуть перебувати у інших невстановлених слідством осіб, тобто існування ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України. В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг конкретизувати доводи щодо наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, та пояснив, що, на його думку, перешкоджати кримінальному провадженню підозрюваний може шляхом здійснення дій, передбачених п.п.2,3 ч.1 с.177 КПК України, а тому ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає недоведеним. Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомостей щодо його антисуспільної поведінки матеріали кримінального провадження не містять, інкримінований злочин є закінченим, вину у якому підозрюваний визнав, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тобто ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України теж є недоведеним.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий в клопотанні лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м*яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_8 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу, клопотання не містить. В цій частині висновок слідчого судді про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, також належним чином не вмотивований.
Згідно з ч.4 ст.195 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м*який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про доведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні та необхідність застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу. Так, при визначенні виду запобіжного заходу в достатній мірі не враховані обставини, передбачені п.п.3-4,6,8,10,11 ч.1 ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_8 є молодою людиною, має постійне місце реєстрації та проживання в Харківській області, де проводиться досудове розслідування; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався ; відомостей щодо особи підозрюваного, які б негативно впливали на його репутацію, матеріали кримінального провадження не містять; за місцем реєстрації мешкає з матір*ю, що у сукупності свідчить про достатність соціальних зв*язків ОСОБА_8 та його належну репутацію; на даний час ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні одного епізоду шахрайства, внаслідок якого потерпілій завдана матеріальна шкода у розмірі 400 грн. Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні, що підозрюваний визнав себе винним, щиро кається, за його дорученням захисник здійснював спроби відшкодувати потерпілій збитки від кримінального правопорушення, але не зміг цього зробити, оскільки потерпіла уникає будь-яких контактів зі стороною захисту.
З огляду на викладені обставини у сукупності, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов*язків, передбачених п.п.1,4,8,9 ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у п.п.1-3 ч.1 ст.177 КПК України.
За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СГ СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою : будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, та покласти на ОСОБА_8 обов*язки :
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;
-утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
-носити електронний засіб контролю;
-здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області закордонний паспорт громадянина України на ім*я ОСОБА_8 (за наявності), як документ, який надає право на виїзд з України та в*їзд до України.
Строк дії даної ухвали - в межах строку досудового розслідування, до 15 грудня 2015 року.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :