Справа № 452/1461/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/879/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001128, від 29 жовтня 2013 року, з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2015 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_6 у користь ОСОБА_8 1612,25 грн. як відшкодування матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної (немайнової) шкоди, всього 4112,25 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6 у користь КЗ Самбірської центральної районної лікарні 4534,56 грн. як витрати лікувальної установи на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 28 жовтня 2013 року о 15:30 год., на присадибній ділянці біля будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_8 , яка утримувала його ззаду за одяг, маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно наніс останній один удар своєю лівою рукою з розвороту по обличчю, внаслідок чого потерпіла впала на землю і згідно висновку судово-медичної експертизи № 332/13 від 29.11.2013 року отримала струс головного мозку, повний вивих 2-го зуба зліва нижньої щелепи, що за ступенем тяжкості вважається легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.
На даний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий, та виправдати його за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Вважає вирок незаконним, оскільки у такому неправильно зазначено, що подія із потерпілою ОСОБА_8 28.10.2013 року відбулась на її подвір`ї, а не на його земельній ділянці.

Також суд, всупереч вимогам законодавства, у вироку акцентує свою увагу на показах потерпілої та свідків, які були допитані на досудовому слідстві. При цьому неправильно оцінив покази потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 щодо саме умисного заподіяння ним тілесного ушкодження. Із таких показів вбачається, що під час конфлікту ОСОБА_12 тримав його за руку, потерпіла ОСОБА_8 шарпала за сорочку, а невістка ОСОБА_11 стояла між ними, щоб він не наносив удари її чоловіку. В результаті таких дій, вириваючись, нібито вдарив потерпілу ліктем в обличчя. Однак при таких обставинах, жодного умислу на спричинення тілесних ушкоджень бути не могло, та жодним чином не причетний до його заподіяння.

З потерпілою та свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебуває у неприязних стосунках, тому вважає, що вони його оговорили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і виступ його захисника ОСОБА_10 на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 про безпідставність такої та залишення без зміни вироку суду, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як достовірно встановлено у справі, під час конфлікту, який мав місце 28 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 , його братом ОСОБА_13 та сім`єю ОСОБА_14 , саме обвинувачений ОСОБА_6 завдав удару рукою, заподіявши ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Однак, як в суді першої, так і апеляційної інстанції ОСОБА_6 заперечив факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Аналізуючи представлені докази, у їх сукупності, місцевий суд належно оцінив такі показання ОСОБА_6 , ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності, та взяв за основу вироку показання потерпілої про обставини вчинення злочинних дій щодо неї, які підтверджуються іншими доказами.

Так потерпіла ОСОБА_8 ствердила, що саме ОСОБА_6 завдав удару рукою в голову, внаслідок чого їй було заподіяно тілесні ушкодження. Після чого тривалий час перебувала на лікуванні.

Крім цього свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що в процесі конфлікту ОСОБА_6 лівою рукою, попавши в голову, сильно відштовхнув і вона впала на землю.

Показання потерпілої та свідків всебічно перевірялися в судовому засіданні. Даних, які давали б підстави вважати, що вони могли обмовити ОСОБА_6 не встановлено. Доводи апеляційної скарги про те, що суд взяв до уваги їх показання під час досудового розслідування є надуманими. Потерпіла і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були допитані в судовому засіданні, і саме зміст їх показань відображено у вироку суду.

Оцінка таким показанням та визнання їх належним і допустимим доказом, дана судом з врахуванням всіх обставин провадження, в тому числі і щодо умисності дій обвинуваченого, спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №332/13 від 29.11.2013 року (а.п.40-41), у ОСОБА_8 було виявлено струс головного мозку, повний вивих 2-го зуба зліва нижньої щелепи, які утворилися від дії твердого тупого предмету, можливо в час та при вказаних обставинах і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Висновок експертизи належно аргументований з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд правомірно визнав його достовірним доказом.

Даним висновком підтверджуються показання потерпілої ОСОБА_8 про час та обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Сам обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив наявність постійного конфлікту між їх сім`ями, в тому числі суперечки між ними 28 жовтня 2013 року, щодо з`ясування причини загибелі кози, заперечуючи при цьому причетність до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

З врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, учасників події, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з чим погоджується колегія суддів, що дії обвинуваченого були умисними, і тілесні ушкодження потерпілій заподіяні саме в результаті умисного завдання удару в голову.

Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість необережного заподіяння тілесних ушкоджень є безпідставними.

Також колегія суддів вважає, що покликання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку судом доказів, що в основу вироку покладено припущення, не відповідають дійсності. Суд дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Доповнень до судового розгляду не було.

Що ж до неправильного визначення місця вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такі доводи не суттєвими, оскільки будинки та земельні ділянки, як обвинуваченого так і потерпілої, межують між собою. Суд взяв до уваги показання потерпілої про вчинення кримінального правопорушення саме на її присадибній ділянці, виходячи з пояснень обвинуваченого, який ствердив, що прийшов до ОСОБА_12 для з`ясування обставин загибелі кози.

На підставі аналізу всіх представлених у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та вірно кваліфікував його діяння за ч.2 ст.125 КК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про його особу. Обране судом покарання у виді штрафу, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов про відшкодування майнової, моральної шкоди та витрат лікувальної установи, суд керувався вимогами чинного законодавства.

Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4