КП№ 278/63/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
08 лютого 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волна, Казаківського р-ну, Миколаївської обл., громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, який має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
за ч. 4ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Попередніми Указами Президента України «Про часткову мобілізацію», а також Указом №15/2015 від 14.01.2015 року в Україні проводилася мобілізаця та було оголошено про особливий період у державі. На підставі Указу Президента України №15/2015 ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 03.02.2015 року було призвано на військову службу. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №55 від 08.04.2015 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка-водія-гранатометника військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Отже, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду.
Під час проходження військової служби ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військовій присяги відповідно до яких захист Вітчизни, незалежності та її територіальної цілісності є обов`язком громадянина України, а військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові. За дозволом на звільнення з розташування військової частини військовослужбовець зобов`язаний звертатись до безпосереднього командира частини.
Усупереч вимогам закону, інтересам військової служби, ОСОБА_4 вирішив самовільно, без відповідного дозволу командування залишити військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючі свій злочинний умисел, 29.03.2015 року, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 самовільно залишив місце військової служби. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, обвинувачений не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби. Повернутись до виконання свого військового обов`язку не намагався.
15.12.2015 року об 19 год. 30 хв. солдата ОСОБА_4 було затримано співробітниками Долинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області. Отже, ОСОБА_4 самовільно, без дозволу командира частини та без поважних причин залишив місце несення служби війську частину пошта польова НОМЕР_1 в умовах особливого періоду.
ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинені злочину. Пояснив, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, проте призвався служити добровільно. Під час проходження військової служби він дізнався про хворобу малолітньої дитини, просив щоб його відпустили додому, але командир частини йому в цьому відмовив. ОСОБА_4 вирішив залишити місце служби самовільно. Про наслідки свого вчинку не здогадувався, оскільки військову службу проходить вперше, у скоєному розкаюється.
Показання обвинуваченого відповідають обставинам, які викладені у обвинувальному акті. Прокурор вважав за доцільне провести дослідження доказів у даній справі за спрощеним порядком. ОСОБА_4 з цим погодився.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин та у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки ч. 3 ст. 349 та ч.1 ст. 394 КПК України сторонам роз`яснені.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України судом не виявлено.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, особу винного, який характеризується позитивно щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю
злочину, проте самостійно на військову службу не повернувся. Має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Окрім цього солдат ОСОБА_4 раніше військову службу не проходив, незначний час перебував на військовій службі, а тому, на думку суду, у нього не пройшла адаптація до нових умов співжиття у військовому колективі та він ще не звик до необхідності виконання наказів командирів, що також пом`якшує покарання. Разом з тим суд ураховує, що злочин вчинено в умовах особливого для держави України періоду. Суд також бере до уваги наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, які з огляду на викладені обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину, міркування прокурора про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням. Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й і виправлення засуджених.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75-76 звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1