Справа №295/9676/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002600 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 серпня 2001 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 19 ч.2, 229-1, 44 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 28 вересня 2001 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 229-6, 42 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

- 26 квітня 2002 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 309 ч.2, 311 ч.2, 317 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 21 липня 2003 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 21 травня 2014 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покаранння з іспитовим строком 2 роки; звільнений від відбування покарання відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію»;

- 27 липня 2015 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч.2 КК України до 3-х місяців арешту, - за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

19 травня 2015 року близько 15 години ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Житомир, вулиця Перемоги, 71, помітив чужий автомобіль марки «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 . В цей же день, час та місці, за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна з вище зазначеного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для сторонніх осіб, керуючись корисливим мотивом, зазирнув до салону вищезазначеного автомобіля, де помітив чужу валізу з інструментами.

З метою доведення свого злочинного умислу, направленого на таємне, повторне викраденні чужого майна, останній через відчинені дверцята вищезазначеного автомобіля проник до салону, звідки намагався викрасти валізу з інструментами вартістю 1 978 грн. 01 коп., яка належала ОСОБА_5 . Однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками міліції.

Таким чином ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме намагався таємно, повторно викрасти чуже майно - валізу з інструментами, вартість якої становить 1 978 грн. 01 коп.

Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість свою визнав повністю та вказав, що дійсно він 19 травня 2015 року побачив на АДРЕСА_2 чужий автомобіль марки «Фольксваген Поло», який не був зачинений на замок і він вирішив з нього викрасти валізу з інструментами. Він відчинив автомобіль, забрав валізу, проте його затримали на місці вчинення кримінального правопорушення.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_3 судом було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують всі учасники судового провадження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, які пом`якшують його покарання по справі є щире каяття. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Суд також враховує, що він раніше вчиняв умисні кримінальні правопорушення, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується за місцем проживання посередньо, потерпіла не наполягає на його суворому покаранні, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді арешту.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України 3 місці арешту.

Міру запобіжного заходу для ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 23 вересня 2015 року. Зарахувати йому в строк відбутого покарання час перебування під вартою з 20 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат.

Речові докази: валізу з інструментами залишити у ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1