Справа № 11-6/11 Головуючий у І інстанції Подалюка
Категорія - 149 КК України Доповідач Мельниченко Ю. В.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів: Демченка О.В., Оседача М.М.

при секретарях: Мехед Т.О., Шевченко М.В.

з участю прокурора: Сороки Г.В.

потерпілої: ОСОБА_2

захисників: ОСОБА_3, ОСОБА_4

засуджених: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцію прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Чернігівської області на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2009 року.

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Чернігова, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, працююча приватним підприємцем, раніше не судима, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

засуджена:

- за ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації особистого майна;

- за ч.2 ст. 303 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання і встановлено іспитовий строк 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_5 такі обовязки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Чернігова, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, вдова, працююча приватним підприємцем, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом з дитинства, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судима:

- 02.07.2007 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 149 ч.3, 69, 303 ч.3, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

засуджена:

- за ч. 2 ст. 149 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації особистого майна;

- за ч. 2 ст. 303 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2007 року ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання і встановлено іспитовий строк 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_6 такі обовязки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Цивільні позови потерпілих задоволені частково: стягнуто з засудженої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8- 2000 грн. моральної шкоди. Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 - 2000 грн. моральної шкоди, та на користь потерпілої ОСОБА_2 - 30000 грн. моральної шкоди. В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до засуджених про стягнення 7500 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди відмовлено.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочинів за таких обставин.

Восени 2002 року ОСОБА_6, не маючи постійного місця роботи та легальних джерел доходів, переслідуючи корисливий мотив, направлений на отримання прибутків від незаконної діяльності, а саме продажі необмеженої кількості жінок, що мешкають в м. Чернігові, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території ОСОБА_1, діючи умисно, вступила в злочинну змову з громадянином ОСОБА_11 ОСОБА_12 Йовіца.

При підготовці і безпосередньо під час скоєння даного злочину дії ОСОБА_6 та ОСОБА_12 були направлені на досягнення загальної мети - отримання незаконного матеріального прибутку від сексуальної експлуатації мешканок м. Чернігова на території ОСОБА_11.

Згідно домовленості з ОСОБА_12, в обов'язки ОСОБА_6 входило підшукування жінок, які мають приємний зовнішній вигляд і знаходяться у важкому матеріальному становищі через відсутність роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, одержання від них згоди на виїзд до ОСОБА_11 з метою надання сексуальних послуг, організація їх передачі ОСОБА_12 з метою подальшої сексуальної експлуатації на території ОСОБА_11 та отримання своєї частки прибутків від цієї діяльності.

В листопаді 2002 року, ОСОБА_6, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення від продажу жінок для надання сексуальних послуг обрала предметом злочинного посягання мешканку міста Чернігова ОСОБА_8 та використовуючи тяжке матеріальне становище останньої через відсутність постійної роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, б. № 5АДРЕСА_1, шляхом умовлянь та переконань, створюючи хибне уявлення про отримання високих заробітків, вигідні умови праці та часу повернення додому схилила її до поїздки в ОСОБА_11, з метою надання сексуальних послуг. Крім того, з метою побудити у неї бажання працевлаштуватися в ОСОБА_11 та залучення в боргову кабалу повідомила ОСОБА_8, що їй оплатять виготовлення закордонного паспорту та вартість проїзду до ОСОБА_11.

Одержавши попередню згоду ОСОБА_8, ОСОБА_6 повідомила про згоду останньої ОСОБА_12 та організувала їх зустріч, після чого ОСОБА_12 профінансував виготовлення закордонного паспорту, а ОСОБА_6 в свою чергу надала своє житло ОСОБА_8 та утримувала її до дня виїзду, після чого 25.11.2002 року передала ОСОБА_12, який перевіз потерпілу автомобілем до вищевказаної держави.

В місті ОСОБА_13, ОСОБА_12 передав ОСОБА_8 невстановленій слідством особі, яка тимчасово поселила її в одній з квартир та забравши закордонний паспорт утримувала з метою недопущення втечі останньої, поки не передала потерпілу невстановленій слідством особі на ім»я Джока, який перевіз її до бару, розташованого в місті ОСОБА_14, де повідомив, що вона продана і повинна відпрацювати свій борг надаючи сексуальні послуги безкоштовно на протязі місяця.

З метою недопущення втечі ОСОБА_8, особа на ім»я Джока забрав її документи та достовірно знаючи про відсутність коштів у останньої, здійснюючи нагляд за потерпілою, позбавивши її можливості вільно пересуватися організував надання нею сексуальних послуг, отримуючи значні прибутки від цієї діяльності.

З кінця листопада 2002 року потерпіла ОСОБА_8 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг трьома невстановленими слідством особами, серед яких були особи на ім»я Джока та Еді до кінця квітня 2003 року, що повинно було приносити великі прибутки, після чого 28 квітня 2003 року ОСОБА_8 повернулася на Україну.

В грудні 2004 року ОСОБА_5, не маючи постійного місця роботи та легальних джерел доходів, діючи умисно, вступила в злочинну змову з невстановленою собою на імя ОСОБА_15, переслідуючи корисливий мотив, направлений на отримання прибутків від незаконної діяльності, а саме продажу необмеженої кількості жінок серед мешканок міста Чернігова та Чернігівської області з метою сексуальної експлуатації на території ОСОБА_16.

При підготовці і безпосередньо під час скоєння даного злочину дії ОСОБА_5 та невстановленої особи на імя ОСОБА_15 були направлені на досягнення загальної мети - отримання незаконного матеріального прибутку від сексуальної експлуатації мешканок Чернігівської області на території ОСОБА_16.

Згідно домовленості з невстановленою особою на імя ОСОБА_15 в обов'язки ОСОБА_5 входило відшукування жінок, які мають приємний зовнішній вигляд і знаходяться у важкому матеріальному становищі через відсутність роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, одержання від них згоди на тимчасовий виїзд до ОСОБА_16 з метою надання сексуальних послуг, фінансування виготовлення закордонного паспорту, фінансування та супроводження до залізничного вокзалу міста Києва з метою переміщення жінки через державний кордон України, повідомлення про виїзд жінки невстановленій особі на імя ОСОБА_15 для організації її зустрічі на території ОСОБА_16 з метою подальшої сексуальної експлуатації останньої, після чого отримання своєї частки прибутків від цієї діяльності потерпілої.

В грудні 2004 року, ОСОБА_5, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення від продажу жінок для надання сексуальних послуг обрала предметом злочинного посягання мешканку села Новий Білоус, Чернігівського району, Чернігівської області ОСОБА_9 та використовуючи тяжке матеріальне становище останньої через відсутність роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, знаходячись в місті Чернігові шляхом умовлянь та переконань, створюючи хибне уявлення про отримання високих заробітків, вигідні умови праці та часу повернення додому схилила її до тимчасового виїзду в ОСОБА_16, з метою надання сексуальних послуг. Крім того, з метою побудити у неї бажання працевлаштуватися в ОСОБА_16 та залучення в боргову кабалу повідомила ОСОБА_9, що їй оплатять виготовлення закордонного паспорту та вартість проїзду до ОСОБА_16.

Одержавши попередню згоду ОСОБА_9, ОСОБА_5 профінансувала виготовлення закордонного паспорту останній, чим ввела її в матеріальну залежність та використала як гарантію цієї поїздки.

10.12.2004 року, ОСОБА_5 переслідуючи загальну злочинну мету для переміщення ОСОБА_9 через державний кордон України профінансувавши перевезла її автотранспортом до залізничного вокзалу міста Києва, після чого того ж дня потерпіла виїхала потягом слідуванням «Київ-Берлін» до ОСОБА_16, про що ОСОБА_5 повідомила невстановленої особи на імя ОСОБА_15 для її передачі останньому з метою сексуальної експлуатації та отримання своєї частки прибутків від цієї діяльності.

Прибувши до станції міста ОСОБА_17 ОСОБА_9 зустріла невстановлена особа на ім»я ОСОБА_15, яка перевезла її автотранспортом до одного з будинків, розташованого на виїзді з міста Слубідці та повідомила, що вона продана і повинна відпрацювати свій борг надаючи сексуальні послуги безкоштовно.

З метою недопущення втечі ОСОБА_9 невстановлена особа на ім»я ОСОБА_15 достовірно знаючи про відсутність коштів у останньої, позбавивши потерпілу можливості вільно пересуватися організував надання нею сексуальних послуг, отримуючи значні прибутки від цієї діяльності.

З грудня 2004 року потерпіла ОСОБА_9 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг невстановленою особою на ім»я ОСОБА_15 до січня 2005 року, що повинно було приносити великі прибутки останньому, після чого 13 січня 2005 року ОСОБА_9 повернулася на Україну.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 не маючи постійного місця роботи та легальних джерел доходів, діючи умисно, вступила в злочинну змову з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переслідуючи корисливий мотив, направлений на отримання прибутків від незаконної діяльності, а саме продажу необмеженої кількості жінок серед мешканок міста Чернігова та Чернігівської області з метою сексуальної експлуатації та втягнення у зайняття проституцією на території ОСОБА_18.

При підготовці і безпосередньо під час скоєння даного злочину дії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, були направлені на досягнення загальної мети - отримання незаконного матеріального прибутку від сексуальної експлуатації мешканок міста Чернігова та Чернігівської області на території ОСОБА_18.

Згідно домовленості з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в обов'язки ОСОБА_5 входило підшукування жінок, які мають приємний зовнішній вигляд і знаходяться у важкому матеріальному становищі через відсутність роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, одержання від них згоди на тимчасовий виїзд до ОСОБА_18 з метою надання сексуальних послуг, фінансування виготовлення закордонного паспорту, фінансування та супроводження до аеропортів міста Києва та міста ОСОБА_15 з метою переміщення жінки через державний кордон України, з метою подальшої сексуальної експлуатації, після чого отримання своєї частки прибутків від цієї діяльності потерпілої.

Так, в січні 2005 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення від продажу жінок для надання сексуальних послуг обрали предметом злочинного посягання мешканку села Новий Білоус, Чернігівського району, Чернігівської області ОСОБА_9 та використовуючи тяжке матеріальне становище останньої через відсутність постійної роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, достовірно знаючи, що остання займалася проституцією, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 шляхом умовлянь та переконань, створюючи хибне уявлення про отримання високих заробітків, вигідні умови праці та часу повернення додому схилили останню до працевлаштування повією в ОСОБА_18. Також з метою отримання остаточної згоди та залучення до боргової кабали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили ОСОБА_9, що їй сплатять вартість авіаквитка до ОСОБА_18 і перевезення з міста Чернігова до аеропорту міста ОСОБА_15.

Одержавши попередню згоду ОСОБА_9, ОСОБА_6 повідомила про згоду останньої особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка профінансувала придбання авіаквитка на імя ОСОБА_9 на літак рейсом «Одеса-Стамбул» на 26 січня 2005 року.

Далі, 25 січня 2005 року ОСОБА_5, переслідуючи загальну злочинну мету, профінансувавши переїзд ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 перевезла її потягом «Чернігів-Одеса» до міста ОСОБА_15, після чого автотранспортом до аеропорту вказаного міста для переміщення через державний кордон України, де ОСОБА_5 також профінансувала відкриття виїзної візи до ОСОБА_18, чим ввела потерпілу в матеріальну залежність та використала як гарантію цієї поїздки, після чого ОСОБА_9 вилетіла до вищевказаної держави, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в свою чергу організувала її передачу з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Прибувши до міста Стамбулу ОСОБА_18, ОСОБА_9 зустріли невстановлені слідством особи на ім»я ОСОБА_4 та Віка, які перевезли її до пансіонату, розташованого в місті Кемері ОСОБА_18, після чого особа на ім»я ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_9, що вона продана і повинна на протязі місяця відпрацювати свій борг надаючи сексуальні послуги безкоштовно.

З метою недопущення втечі ОСОБА_9, невстановлена слідством особа на ім»я ОСОБА_4 достовірно знаючи про відсутність коштів у останньої, здійснюючи нагляд за потерпілою, позбавивши її можливості вільно пересуватися організував надання нею сексуальних послуг, отримуючи значні прибутки від цієї діяльності.

З кінця січня 2005 року потерпіла ОСОБА_9 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг невстановленими слідством особами на ім»я ОСОБА_4 і Зафер до травня 2005 року, що повинно було приносити великі прибутки, після чого 18 травня 2005 року ОСОБА_9 повернулася на Україну.

В лютому 2005 року, ОСОБА_5, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення від продажу жінок для надання сексуальних послуг та втягнення у заняття проституцією обрала предметом злочинного посягання мешканку міста Семенівки, Чернігівської області ОСОБА_2 та використовуючи тяжке матеріальне становище останньої через відсутність постійної роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, знаходячись в нічному клубі «Брюссель», розташованому по проспекту Перемоги, міста Чернігова шляхом обману повідомила їй заздалегідь неправдиві дані щодо її працевлаштування у ОСОБА_18 домробітницею, а також щодо умов праці, оплати та часу повернення додому, бажаючи створити у потерпілої хибне уявлення про отримання високих заробітків і вигідних умов праці та схилити її до виїзду до ОСОБА_18 для надання сексуальних послуг. Також з метою залучення в боргову кабалу ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_19, що їй сплатять виготовлення закордонного паспорту, вартість авіаквитка до ОСОБА_18 і перевезення з міста Чернігова до аеропорту міста Києва.

Після цього, ОСОБА_6, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, б. 134, кв. 1, в присутності ОСОБА_5 з метою побудити у ОСОБА_2 бажання працевлаштуватися в ОСОБА_18 підтвердила інформацію надану ОСОБА_5

Будучи введеною в оману та являючись необізнаною про дійсні наміри ОСОБА_5, ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_2 дала свою згоду на працевлаштування в ОСОБА_18.

Одержавши попередню згоду ОСОБА_2, ОСОБА_6 повідомила про згоду останньої особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка профінансувала придбання авіаквитка для потерпілої на літак рейсом «Київ-Стамбул» на 08 квітня 2005 року.

В свою чергу, ОСОБА_5 профінансувала виготовлення для ОСОБА_2 закордонного паспорту, після чого 08 квітня 2005 року, в ранковий час ОСОБА_5, з метою переміщення потерпілої через державний кордон України профінансувала та перевезла її автотранспортом до аеропорту міста Києва, де також профінансувала відкриття виїзної візи ОСОБА_2 до ОСОБА_18, чим ввела її в матеріальну залежність та використала як гарантію цієї поїздки, після чого потерпіла вилетіла до вищевказаної держави.

Прибувши до міста ОСОБА_18 ОСОБА_2 зустріла особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка перевезла її автотранспортом до пустиря, розташованого на виїзді з міста ОСОБА_18 та передала з метою сексуальної експлуатації невстановленій слідством особі на ім»я Хелім, який перевіз ОСОБА_2 до готелю та повідомив, що вона продана і повинна на протязі місяця відпрацювати свій борг надаючи сексуальні послуги безкоштовно.

З метою недопущення втечі ОСОБА_2, особа на ім»я Хелім забрав її документи та достовірно знаючи про відсутність коштів у останньої, здійснюючи нагляд за потерпілою за допомогою свого помічника на ім»я ОСОБА_20, позбавивши ОСОБА_19 можливості вільно пересуватися організував надання нею сексуальних послуг, отримуючи значні прибутки від цієї діяльності.

З квітня 2005 року потерпіла ОСОБА_2 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг трьома невстановленими особами, серед яких були особи на ім»я Хелім та Алік до жовтня 2005 року, що повинно було приносити великі прибутки останнім, після чого 17 жовтня 2005 року ОСОБА_2 повернулася на Україну.

В травні 2005 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення від продажу жінок для надання сексуальних послуг обрали предметом злочинного посягання мешканку села Новий Білоус, Чернігівського району, Чернігівської області ОСОБА_9 та мешканку міста Чернігова ОСОБА_21 (яка згідно актового запису про зміну імені № 88, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції від 18 жовтня 2007 року змінила прізвище та імя на ОСОБА_10), використовуючи тяжке матеріальне становище останніх через відсутність постійної роботи, грошових коштів та перспектив на майбутнє, а також бажання їх виїхати з можливістю працевлаштуватися повіями в ОСОБА_18 повідомили їм заздалегідь неправдиві дані щодо умов праці, оплати та повернення додому, а також з метою залучення в боргову кабалу повідомили ОСОБА_9 та ОСОБА_21, що сплатять вартість авіаквитків до ОСОБА_18 і їх перевезення з міста Чернігова до аеропорту міста ОСОБА_15.

Маючи попередню згоду ОСОБА_9 та ОСОБА_21, ОСОБА_6 повідомила про їх згоду особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка профінансувала придбання авіаквитків на ім»я потерпілих на літак рейсом «Одеса-Стамбул» на 03 червня 2005 року.

Далі, 01 червня 2005 року, ОСОБА_5, переслідуючи загальну злочинну мету профінансувавши переїзд ОСОБА_9 та ОСОБА_21 разом з ОСОБА_6 перевезла їх потягом «Чернігів-Одеса» до міста ОСОБА_15, після чого автотранспортом до аеропорту вказаного міста для переміщення потерпілих через державний кордон України, де також профінансувала відкриття виїзної візи ОСОБА_9 та ОСОБА_21 до ОСОБА_18, чим ввела їх в матеріальну залежність та використала як гарантію цієї поїздки, після чого потерпілі вилетіли до вищевказаної держави, де особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, організувала їх передачу з метою сексуальної експлуатації.

Прибувши до міста Стамбулу ОСОБА_18, ОСОБА_9 та ОСОБА_21 зустріла невстановлена слідством особа на ім»я ОСОБА_20, яка перевезла їх до готелю «Перінтос» та повідомила, що вони продані і повинні на протязі місяця відпрацювати свій борг надаючи сексуальні послуги безкоштовно.

З метою недопущення втечі ОСОБА_9 та ОСОБА_21, особа на ім»я ОСОБА_20 забрав їх документи та достовірно знаючи про відсутність коштів у останніх, здійснюючи нагляд за ними за допомогою свого помічника на ім»я Кемал, позбавивши потерпілих можливості вільно пересуватися організував надання ними сексуальних послуг, отримуючи значні прибутки від цієї діяльності.

Потерпіла ОСОБА_9 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг невстановленими слідством особами на ім»я ОСОБА_20, Айхан та Білі з червня 2005 року до липня 2005 року, що повинно було приносити великі прибутки останнім, після чого 15 липня 2005 року ОСОБА_9 повернулася на Україну.

Потерпіла ОСОБА_21 використовувалася в сфері надання сексуальних послуг двома невстановленими слідством особами на ім»я ОСОБА_20 та Айхан з червня 2005 року до жовтня 2005 року, що повинно було приносити великі прибутки останнім, після чого 03 жовтня 2005 року ОСОБА_21 повернулася на Україну.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначення покарання засудженим ОСОБА_5 і ОСОБА_6, прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеності вини засуджених у скоєні інкримінованих їм злочинах, кваліфікацію їх дій, вважає, що суд призначив їм покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, осіб засуджених. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував до призначеного покарання ст. 75 КК України. Також безпідставно застосовано ст. 69 КК України стосовно ОСОБА_6 Просить вирок відносно засуджених скасувати за мякістю призначеного покарання та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у вигляді реального позбавлення волі, в межах санкції ст.ст. 149 ч. 2, 303 ч. 2 КК України, без застосування ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора Сороку Г.В., який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5, захисників засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які заперечували проти задоволення апеляції, потерпілу ОСОБА_2, яка підтримала апеляцію прокурора, але вважає за можливе не позбавляти засуджених ОСОБА_22 та ОСОБА_5 свободи, обговоривши доводи викладені в апеляції, перевіривши матеріали справи в частині, що стосується даних про особу засуджених, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Провівши часткове судове слідство колегія суддів встановила, що доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 149 ч.2, 303 ч.2 КК України, при обставинах, наведених у вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова ніким не оскаржується і підтверджується наведеними у вироку доводами.

Так дії засудженої ОСОБА_6, вірно кваліфіковані за ст.ст.149 ч.2, 303 ч. 2 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що засуджена має позитивну характеристику за місцем проживання, кається у скоєному злочині, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з яких найменша дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом з дитинства, але в той же час скоїла злочини, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого, а також те, що торгівля людьми є однією з найжорстокіших форм порушення основних прав і свобод людини, завдані злочинами збитки потерпілим в повному обсязі не відшкодовані, а тому колегія суддів вважає неможливим звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і засудженій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям у місцях позбавлення волі.

Водночас враховуючи дані про особу засудженої, думку потерпілої та інші обставини справи, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність у ОСОБА_6 на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом з дитинства колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити більш м'яке покарання, ніж передбачено законом.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2007 року ОСОБА_6 була засуджена до 5-ти років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України була звільнена від покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог п.23 порстанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Виходячи з вищенаведеного вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2007 року щодо ОСОБА_6 належить виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6, до набрання вироком законної сили колегія суддів вважає за необхідне залишити підписку про невиїзд.

Дії засудженої ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст.ст. 149 ч.2 та 303 ч. 2 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується, щиро кається у скоєному, але разом з тим скоїла злочини, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого, а також те, що торгівля людьми є однією з найжорстокіших форм порушення основних прав і свобод людини, завдані злочинами збитки потерпілим в повному обсязі не відшкодовані, а тому колегія суддів вважає неможливим звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і засудженій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям у місцях позбавлення волі.

Водночас враховуючи дані про особу засудженої, стан її здоровя думку потерпілої та те, що засуджена ОСОБА_5 раніше не судима, щиро кається у скоєному колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити більш м'яке покарання, ніж передбачено законом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5, до набрання вироком законної сили колегія суддів вважає за необхідне залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_5 з 25 лютого 2009 року по 27 серпня 2009 року перебувала під вартою тому колегія суддів вважає, що даний строк необхідно зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання.

Кер?уючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України судова колегія,

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2009 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ст. 149 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 303 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України,

- 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 3 (три) роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу її затримання.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

- за ст. 149 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - 3 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 303 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України,

- 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу її затримання.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк знаходження її під вартою з 25 лютого 2009 року по 27 серпня 2009 року.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ через Апеляційний суд Чернігівської області протягом одного місяця з часу його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_15 ОСОБА_20