провадження 1кс/201/5787/2013
У Х В А Л А

09 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

У складі:
Головуючого слідчого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2

За участю:
Прокурора ОСОБА_3
Заявника ОСОБА_4 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську скаргу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000072 від 19.07.2013 року ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 16 грудня 2013 року про відмову в задоволені клопотання про проведення слідчих дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 16 грудня 2013 року про відмову в задоволені клопотання про проведення слідчих дій, якою заявнику було відмовлено в проведенні слідчих дій. В обґрунтування скарги заявник посилався на безпідставну та необґрунтовану відмову у його клопотанні про проведення одночасних допитів підозрюваного із свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв`язку з чим просив суд скасувати постанову та зобов`язати слідчого провести одночасний допит ОСОБА_4 з вищевказаними свідками.
Заявник у судовому засіданні доводи скарги підтримав, на її задоволенні наполягав.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також вказував на те, що слідчі дії, які просить провести заявник, вже були виконанні у кримінальному провадженні, а підстави для їх повторного проведення відсутні.
Суд, вислухавши думку сторін, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 та ч.4 ст.93 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
Статтею 307 КПК України визначено, що слідчий суддя за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, постановляє ухвалу про скасування такого рішення слідчого та зобов`язання вчинити певну дію, або відмову у задоволенні скарги.
Судом встановлено, що постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 16 грудня 2013 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_9 про одночасних допитів підозрюваного із свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Карпенком ВС.
Зі змісту ч. 3 ст. 93 КПК України слідує, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Абзацом другим частини 3 вищезазначеної статті, встановлено, що ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України визначено, що постанова про повну, або часткову відмову у задоволенні клопотання повинна бути вмотивована. Крім того, положенням ч.5 ст.110 КПК України встановлено вимоги до процесуальних рішень, в тому числі рішень слідчого, відповідно до яких постанова слідчого, окрім іншого, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.
Однак, на думку суду, оскаржувана постанова слідчого вмотивована не належним чином.
Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання робить посилання на те, що зазначені у клопотанні свідки вже були допитані під час досудового розслідування, а також їх допит здійснювався в присутності ОСОБА_4 в судовому засіданні.
Суд не погоджується з таким твердженням слідчого, оскільки, як вбачається з показів заявника одночасні допити проводились до направлення справи на додаткове розслідування, що також не було спростовано прокурором у судовому засідання.
Так, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 16 липня 2013 року було надано вказівки органу досудового розслідування з приводу процесуальних дій, які необхідно здійснити для усунення недоліків, що перешкоджають розгляду справи по суті. Серед таких недоліків, окрім іншого, судом апеляційної інстанції було вказано на необхідність отримання додаткових показів вказаних у клопотанні заявника свідків.
Аналізуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано зазначеної вище вимоги суду, а також з метою недопущення будь-якої необ`єктивності та упередженості під час досудового розслідування кримінального провадження, суд вважає, що прийняте слідчим рішення обґрунтовано не належним чином, а отже оскаржувана постанова від 16 грудня 2013 року підлягає скасуванню.
Зважаючи на обґрунтованість вимог скаржника ОСОБА_4 про проведення слідчої дії, задовольняючи скаргу суд вважає за необхідне зобов`язати слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 провести слідчу дію зазначену у клопотанні підозрюваного ОСОБА_4 від 16 грудня 2013 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.93, 98, 110, 220, 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 провести слідчу дію зазначену у клопотанні підозрюваного ОСОБА_4 від 16 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1