359/1424/16-к
1-кс/359/302/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , в присутності секретаря ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 13.01.2016 року про закриття кримінального провадження №0000942 від 13.06.2014 року за ст.125 КК України,-

встановив:
На обгрунтування скарги, що надійшла до суду 12.02.2016 року, заявник вказав, що 13.06.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000942 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4

13.01.2016 р. слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000942 від 13.06.2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Заявник вважає вказане рішення незаконним, необгрунтованим та безпідставним, прийнятим передчасно з порушенням вимог норм чинного Кримінального процесуального кодексу з наступних підстав:

Як вбачається зі змісту постанови слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13.01.2016 року, рішення слідчого було прийнято на підставі даних отриманих з Висновку комісійної судово-медичної експертизи № 269/15, проведеної ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». При цьому слідчим залишено поза увагою обставини, встановлені в ході проведених час досудового розслідування слідчих дій, зокрема допитів свідків, потерпілого, висновку СМЕ № 140 та інші обставини, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Дослідивши висновок проведеної експертизи, слідчий ОСОБА_5 прийшла до однозначного висновку про те, що ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не міг нанести тілесні ушкодження ОСОБА_4 , які зазначені у висновку експерта № 140, а тому у його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Взагалі, якщо проаналізувати слідчі дії, які були проведені в ході досудового розслідування слідчим ОСОБА_5 , то можна прийти до висновку, що вони були направлені на доведення невинуватості ОСОБА_6 і в жодному разі не на встановлення об`єктивної істини та обставин, які підлягають доказуванню, відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Навіть якщо припустити, що ОСОБА_6 дійсно не вчиняв даного кримінального правопорушення і досудовим розслідуванням не було здобуто переконливих доказів які б вказували на протилежне, то ця обставина вказує лише на те, що у сторони обвинувачення не було достатніх підстав для повідомлення йому про підозру. При цьому, підстав для закриття кримінального провадження у слідчого чи прокурора не було жодних. Тим більше, що закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях особи ознак кримінального правопорушення, могло б бути здійснено лише щодо особи, якій би було повідомлено про підозру, якщо б дане кримінальне провадження було відкрито та здійснювалось саме відносно конкретної особи. Проте кримінальне провадження № 0000942 було відкрито по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за ознаками скоєння кримінального правопорушення, а факт існування таких тілесних ушкоджень, їх нанесення неповнолітньому потерпілому встановлений висновком судово-медичної експертизи, і досудовим розслідуванням не встановлено жодних доказів, які б вказували на те, що вони були нанесені потерпілим самому собі, або в результаті дії сторонніх предметів, в результаті падіння, або нещасного випадку, який виключає дії будь-якої іншої особи.

За таких обставин, кримінальне провадження могло б бути закрите лише у випадку встановлення відсутності події кримінального правопорушення, тобто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. А якщо, слідчий не встановив, що події кримінального правопорушення, як такої не було, то досудове розслідування має тривати до тих пір поки це не буде встановлено, або до тих пір, поки слідчий не з;ясує хто саме наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 забійну рану тім`яної області голови, на яку було накладено 4 хірургічні шви, а також синці на грудній клітині зліва, оскільки, як вже зазначалось вони зафіксовані судмедекспертом, який встановив, що вказані тілесні ушкодження спричинені тупим предметом.

Отже подія кримінального правопорушення, а саме факт нанесення легких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 , що потягли короткочасний розлад здоров`я досудовим розслідуванням встановлений і прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження є передчасним, необґрунтованим та незаконним до того часу, поки цей факт не буде спростований або поки не буде встановлено особу, яка їх заподіяла.

Для прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні одно дати чіткі обґрунтовані відповіді на наступні питання:

Хто саме, якщо не ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження та за яких обставин?

2. Яким саме тупим предметом були нанесені тілесні ушкодження т:терпілому ОСОБА_4 .?

5. Чи можливо отримання виявлених у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в результаті падіння?

Чи міг потерпілий ОСОБА_4 сам собі заподіяти виявлені у нього тілесні ушкодження?

Враховуючи те, що висновком комісійної судово-медичної експертизи № 269/15, проведеної ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» була не виключена можливість, що ОСОБА_6 міг нанести один удар палицею, тримаючи її в лівій руці стоячи на місці та не рухаючись, як зазначено у протоколі допиту свідка ОСОБА_7 , чи можливо, що ОСОБА_6 дійсно завдав лише один удар і тим самим завдав потерпілому лише одне з виявлених у нього тілесних ушкоджень, а інші були отримані ним за інших обставин? Тим більше, що сам ОСОБА_6 у своїх поясненнях також повідомляв про те, що намагаючись наблизитись до ОСОБА_4 він впав.

Таким чином питання, щодо того, хто саме, якщо не ОСОБА_6 , заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження, яким чином та за яких обставин, та інші питання ще підлягають встановленню досудовим розслідуванням, а такт рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, з підставним, необґрунтованим та незаконним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України «Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого».

Слідчий Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенант міліції ОСОБА_5 , обов`язок, покладений на неї кримінальним процесуальним кодексом України, належним чином не виконала.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, очевидним є те, що рішення про закриття кримінального провадження № 0000942 від 13.06.2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України є передчасним, необґрунтованим та таким що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства

На підставі вищевикладеного, заявник просить постановити ухвалу про скасування рішення слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 12014І2 від 13.06.2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України винесеної 13.01.2016 року.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, додатково пояснивши, що слідчим також не виконане попереднє рішення суду, яким вже було відмінено постанову про закриття цього провадження.

На слухання справи слідчий та прокурор не з;явилися, про слухання справи сповіщені належним чином. Матеріали провадження № 0000942 за ст.125 КК України суду не надано.

Відповідно ст. 306 ч.3 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши надані ним докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проте, вищезазначена постанова слідчого від 13.01.2016 року про закриття кримінального провадження не містить достатніх і переконливих мотивів такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст доводів заявника, викладених в скарзі.

Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим не взято до уваги той факт, що під час досудового провадження, не було враховано обставини і факти вже встановлені попереднім судовим рішенням по даній скарзі, тобто не виконано вимог попередніх судових рішень.

Виходячи з наведеного суд вважає, що слідчий передчасно прийняв рішення щодо закриття кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000942 від 13.06.2014 року за ст.125 КК України.

В зв;язку з викладеним, скарга на постанову слідчого є обґрунтованою , і підлягає задоволенню

Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Під час досудового розслідування необхідно перевірити і дати оцінку обставинам та фактам, встановлених попередніми судовими рішеннями по скарзі, а також обставинам, викладеним заявником в даній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303-304,307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив :

Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 13.01.2016 року про закриття кримінального провадження №0000942 від 13.06.2014 року за ст.125 КК України- задовольнити.

Відмінити постанову слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 13.01.2016 року про закриття кримінального провадження №0000942 від 13.06.2014 року за ст.125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1