АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2015 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003251 від 28.10.2015 року, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 листопада 2015 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівців ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 11 години 30 хвилин 26 січня 2016 року.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу районного суду та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги всі обставини справи, зокрема: недоведеність до кінця всіх інкримінованих злочинів, наявність постійного місця проживання, матеріальне забезпечення сім`ї та наявність малолітніх дітей. Зазначені обставини, на його думку, не дають підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній зазначені, думку прокурора, який просив

Провадження № 11-сс/794/216/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_1
апеляційний суд залишити ухвалу районного суду - без зміни, а апеляційну скаргу підозрюваного, як необґрунтовану без задоволення, вказавши на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання прокурора, включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, на підставі наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, СВ Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003251 від 28.10.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, за якими 25 листопада 2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у їх вчиненні.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, 27.10.2015 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом розбиття скла передніх правих дверей автомобіля марки «Tayota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч із під`їздом №2 по вул. Г. Майдану, 186 Г, проник в салон автомобіля, звідки викрав окуляри марки «GUESS», вартістю 150 доларів США (згідно курсу НБУ 1 долар США станом на 27.10.2015 року становить 22 гривні 90 коп.) чим своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3435 грн. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, 30.11.2015 близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи поруч із автомобілем марки «Мерседес спринтер» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований поруч із магазином «Діана» на проспекті Незалежності № 92 в м. Чернівці, скористався відсутністю сторонніх осіб проник в салон вказаного автомобіля. Знаходячись в автомобілі ОСОБА_5 з на панелі управління, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Хомі», ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 2000 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10 грн. та гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 350 грн., чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2370 грн. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину пішов, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, на початку жовтня 2015 року близько 23 години, ОСОБА_5 разом із іншою особою діючи спільно, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_11 знаходячись поруч із цілодобовим магазином, що розташований на зупинці «Мікрорайон проспект Незалежності» м. Чернівці, за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 100 гривень, у потерпілого ОСОБА_11 .

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 спільно з іншою особою, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_11 знаходячись поруч із цілодобовим магазином що розташований на зупинці «Мікрорайон проспект Незалежності» м. Чернівці з застосуванням насильства, яке виразилось в поваленні потерпілого на тротуар та нанесені ОСОБА_12 ударів ногою в обличчя потерпілого, відкрито протиправно з корисливих спонукань ОСОБА_5 зірвав з шиї останнього ланцюжок із жовтого металу вагою 4,5 грама вартістю 3000 гривень.Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 разом з іншою особою, спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3100 грн.

Крім цього, 10.11.2015 приблизно о 23 годині ОСОБА_5 знаходячись на вул. Шухевича в м. Чернівці поруч з припаркованим автомобілем марки Volkswagen Т-4 д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 без застосування насильства, відкрито, протиправно, з корисливих спонукань викрав з салону мобільний телефон Samsung Galaxy Асе, вартістю 1 500 гривень та гроші в сумі 350 грн. які знаходились на панелі управління автомобіля. Своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 1 850 грн., після чого з місця злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Зібрані досудовим розслідуванням матеріали з великою вірогідністю свідчать про те, що дії ОСОБА_5 , можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України.

27.11.2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що надано обґрунтовані підстави щодо підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти ризикам: запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду та запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, та врахувавши встановлені при розгляді матеріалів провадження обставини, що характеризують особу підозрюваного, прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи рішення районного суду, з підстав наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з таким рішенням районного суду виходячи із наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 п. 4, 5 вказаної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, у випадку якщо вона підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину,

за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч.2 ст. 186 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під варто судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених норм національного та міжнародного законодавства.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики того що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства і суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, та встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із вищезазначеним, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, взяв до уваги дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування

ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування такого виняткового запобіжного заходу.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не є обґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали досудового розслідування містять показання потерпілих, свідків, а також інші докази, із яких вбачається що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин пов`язаний із застосуванням насильства, підозрюється у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, що на думку колегії суддів свідчать про його стійку злочинну спрямованість та неможливість забезпечення його належної поведінки шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом даних про особу ОСОБА_5 та обставин провадження, є безпідставними, оскільки зазначені обставини були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу.

Так слідчим суддею районного суду було враховано те, що підозрюваний має двох неповнолітніх дітей, та встановлено, що на даний час вони не перебувають на утриманні підозрюваного.

Постановляючи ухвалу про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя цілком правомірно на підставі наданого йому ст. 183 КПК України права визнав недоцільним визначати у цьому кримінальному провадженні розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням доведеності обставин, які свідчать про потребу застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, а також того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать на даному етапі досудового розслідування належного виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, тому посилання підозрюваного на те, що судом не було розглянуто можливість застосування інших запобіжних заходів є необґрунтованими.

Строк застосованого до підозрюваного запобіжного заходу визначений слідчим суддею у відповідності з вимогами ст. 197 КПК України.

Інших порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 309, 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців

від 27 листопада 2015 року, якою щодо нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3