Справа № 11-59 Головуючий у І інстанції Чірков
Категорія 64 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
ВИРОК

Іменем України

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого судді : Ігнатюка О.В.

суддів : Капічон О.М., Сливи Ю.М.

за участю прокурора : Стаховської Н.О.

засудженого : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 31 грудня 2009 року, яким -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого начальником ритуальної служби комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Вирішене питання щодо речових доказів та судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

Наказом № 550 від 1 грудня 2008 року по комунальному підприємству житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради ОСОБА_2 призначено на посаду начальника ритуальної служби комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради.

Відповідно до Закону України „Про поховання та похоронну справу, інших законодавчих актів України та службової інструкції ОСОБА_2 повинен керувати освоєнням території кладовища, здійснювати організацію поховання померлих та контроль за встановленням надмогильних споруд, а також забезпечувати порядок здійснення захоронень та відведення ділянок для поховання померлих.

Будучи службовою особою з організаційно-розпорядчими обовязками ОСОБА_2, одержав хабар 17 000 гривень від ОСОБА_3 за вчинення дій в інтересах цієї особи з використанням наданих йому службових повноважень, при наступних обставинах.

Так, на початку серпня 2009 року до працівників кладовища „Дідовиця, що розташоване на території м. Вишгород Київської області звернувся ОСОБА_3 з питанням бронювання місць для подальшого захоронення двох своїх знайомих. Працівник кладовища „Дідовиця ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 телефон начальника ритуальної служби комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради ОСОБА_2

Під час наступних телефонних розмов та особистих зустрічей, які відбувались в період часу з початку серпня 2009 року до 27 серпня 2009 року, ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_3 передасть йому гроші в сумі від 1 500 до 2 500 доларів США, як хабар за виділення, визначення на місцевості і бронювання земельної ділянки з метою подальшого захоронення двох осіб на кладовищі „Дідовиця. При цьому, ОСОБА_2 достовірно знав, що відповідно до ст. 4 Закону України „Про поховання та похоронну справу місця для поховання на кладовищі виділяються безоплатно, а бронювання земельної ділянки для майбутнього поховання особи не входить до переліку послуг ритуальної служби КПЖ і КГ Вишгородської міської ради, затвердженого рішенням виконкому ради № 23 від 30 січня 2009 року.

27 серпня 2009 року ОСОБА_2 під час особистої зустрічі з ОСОБА_3 в районі заводу „Оболонь повідомив останнього, що той згідно з законодавством не має права на бронювання місць під захоронення на кладовищі „Дідовиця в м. Вишгород у звязку з тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є місцевими мешканцями. Водночас, ОСОБА_2 повідомив. ОСОБА_3 про те, що він особисто отримає дозвіл мера м. Вишгород на бронювання місць| під захоронення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на кладовищі „Дідовиця. З цією метою ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 зразок відповідної заяви, яку останній склав безпосередньо під час зустрічі та передав ОСОБА_2 для подальшого оформлення та реєстрації.

В ході телефонних розмов з ОСОБА_3, які мали місце 27 серпня 2009 року до 02 вересня 2009 року, ОСОБА_2 підтвердив свій намір на отримання хабара.

02 вересня 2009 року, під час повторної зустрічі, яка відбулася біля будинку № 5 в по вул. Туполєва в м. Києві, в ході розмови ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2, що привіз йому як хабар еквівалент 2 000 доларів США, а саме 17 000 гривень, та предявив наявні в нього кошти. При цьому, ОСОБА_2 призначив дату передачі хабара на 03 вересня 2009 року та запевнив ОСОБА_3, що безпосередньо після отримання коштів у сумі 17 000 гривень,отримає дозвіл мера м. Вишгород на бронювання місць під захоронення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на кладовищі „Дідовиця.

В подальшому, 03 вересня 2009 року близько 10 год. 10 хв., ОСОБА_2, обіймаючи| посаду начальника ритуальної служби комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради та являючись службовою особою, знаходячись на території кладовища „Дідовиця, яке розташоване у м. Вишгород Київської області в районі заводу „Карат, одержав від ОСОБА_3 хабар в сумі 17 000 грн. за виділення, визначення на місцевості і бронювання земельної ділянки з метою подальшого захоронення двох осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на кладовищі „Дідовиця.

Одразу після отримання хабара ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 винним за ч.1 ст. 368 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн., з позбавленням права обіймати службові посади строком на 3 роки. При цьому апелянт посилається на те, що судом недостатньо врахована ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що злочин вчинений у сфері службової діяльності та діями засудженого було завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляцію і просить вирок скасувати та постановити новий вирок, пояснення засудженого, який в дебатах та останньому слові не заперечував проти апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку суду злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст.368 КК України. Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.365 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляції.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: 1/ у межах, установлених у санкції Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2/ відповідно до положень Загальної частини КК; 3/ враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обовязкове.

Між тим суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_2 покарання, не врахував вимоги вказаних норм закону та застосував до останнього ст.69 КК України, звільнивши його від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю . При цьому судом не було в достатній мірі враховано, що ОСОБА_2, будучи службовою особою, наділеною організаційно розпорядчими функціями, одержав хабар, вчинивши злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, у сфері службової діяльності, внаслідок чого було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам. Крім того, не призначення ОСОБА_2 відповідно до ст.69 КК України додаткового покарання дає йому можливість працювати на посаді, обіймаючи яку, він вчинив злочин.

В звязку з зазначеним, апеляція державного обвинувача підлягає до часткового задоволення, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_2 покарання скасуванню з постановленням нового вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.378, 379, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 31 грудня 2009 року відносно ОСОБА_2 в частині призначеного йому покарання скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями строком на 1 / один / рік.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Вирок може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_1 ОСОБА_10