АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 р. м. Чернівці
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000320 від 06.06.2015 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, вдівця, тимчасово не працюючого, раніше судимого:
-вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.08.2012 року за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 129, ч.2 ст.125, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном три роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.1 ст. 135 КК України,
за апеляційними скаргами заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої та представника малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду І інстанції, ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.1 ст. 135 КК України, та призначено йому покарання:
Провадження №11-кп/794/372/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст. ч.1 ст.115, ч.2 ст.121,
ч.2 ст.185, ч.1 ст. 135 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
- за ч.1 ст. 115 КК України -13 (тринадцять) років позбавлення волі,
- за ч.2ст.121 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі,
- за ч.2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі
- за ч.1 ст.135 КК України - 2 (два)роки позбавлення волі,
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено до відбування ОСОБА_5 -13 (тринадцять) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.08.2015 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді -13 (тринадцять) років і 3 (три) місяці позбавлення волі.
За ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 виправдано за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення .
Міру запобіжного заходу, до набрання вироком чинності, засудженому ОСОБА_5 залишено попередню - тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_5 в рахунок відбуття покарання термін утримання під вартою з 06.06.2015 року .
Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з 06 червня 2015 року.
Вирішено питання пов`язане з судовими витратами та речовими доказами.
На зазначений вирок суду заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій порушує питання про скасування вироку у частині виправдання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.194 КК України. Вважає, що Вижницький районний суд Чернівецької області неправильно тлумачив ч.2 ст. 194 КК України, оскільки для складу злочину передбаченого ч.2 цієї статті, вчиненого шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, не вимагається заподіяння майнової шкоди у великих розмірах. За таких обставин, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання: за ч.1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 135 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Остаточне покарання на підставі ст. 70, 71 КК України, призначити ОСОБА_5 у виді 15 років позбавлення волі.
У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , просить апеляційний суд вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.10.2015 року у частині засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.135 КК України скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким виправдати його підзахисного за відсутністю у діях складу кримінальних правопорушень.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що будь-яких доказів вини ОСОБА_5 у
вчиненні крадіжки ні досудовим слідством ні у судовому засіданні здобуто не було, у діях ОСОБА_5 відсутня така ознака складу злочину, як вина у формі умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна.
Що стосується притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135 КК України, то вважає, що покидаючи будинок обвинувачений вогню чи диму не бачив, а тому не міг передбачити виникнення небезпечного стану для людей у будинку, а тому у його діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Також захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора у яких зазначає, що обґрунтування апеляційної скарги прокурора є суперечливим і таким, що не ґрунтується на законі, оскільки не вказано яка саме шкода була заподіяна вогнем.
Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.
Як встановлено районним судом ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , на ґрунті ревнощів, вчинив сварку з потерпілою ОСОБА_11 під час якої виник намір на протиправне позбавлення життя останньої. З метою реалізації свого злочинного наміру, підійшов до ліжка, де дерев`яною палицею наніс 2 удари по голові ОСОБА_11 , заподіявши смерть останній, яка настала на місці події від відкритого зламу склепіння та основи черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком масивних під оболонкових крововиливів.
Крім того, ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в процесі сварки, переслідуючи мету направлену на умисне заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи завдати здоров`ю ОСОБА_10 значної шкоди, підійшов до ліжка, де наніс дерев`яною палицею один удар по голові останнього, спричинивши умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Крім того, ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.40 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 в житловому будинку ОСОБА_10 , повторно вчинив таємне викрадення мобільного телефону марки «Нокіа 1280», що належав ОСОБА_11 вартістю 150 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.45 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в будинку спали малолітні діти ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_12 , 2009 року народження, ОСОБА_13 , 2011 року народження, ОСОБА_14 2012 року народження вчинивши умисний підпал вказаного будинку та достовірно знаючи, що своїми діями поставив вищевказаних осіб в небезпечний для життя стан, покинув будинок, завідомо залишивши без допомоги малолітніх дітей, які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через
малолітство.
Згідно обвинувального акту крім того, ОСОБА_5 06.06.2015 року, близько 01 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та продовжуючи знаходитися в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , маючи умисел на умисне знищення чи пошкодження майна ОСОБА_10 , вчинене шляхом підпалу, а саме його житлового будинку, облив легкозаймистими паливно-мастильними матеріалами ковдру та інші речі в одній з кімнат вказаного будинку та підпалив їх, після чого покинув територію даного господарства.
Разом з тим, ОСОБА_5 не довів свій злочинний умисел до кінця, через причини, які не залежали від його волі, так як пожежу погасила малолітня донька потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , яка перебувала всередині будинку на момент пожежі.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст обвинувального акту та оскаржуваного вироку суду, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану просили залишити без задоволення, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, міркування потерпілої ОСОБА_8 яка просила призначити суворе покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 слід відмовити.
Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Оскільки в поданих апеляційних скаргах вирок районного суду в частині доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.121 КК України не оскаржується, тому апеляційний суд, керуючись п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржені в апеляції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність слід визнавати, уу відповідності до ст. 413 КПК України, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Щодо епізоду обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.40 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 в житловому будинку ОСОБА_10 , повторно вчинив таємне викрадення мобільного телефону марки «Нокіа 1280», що належав ОСОБА_11 вартістю 150 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_5 по даному епізоду, надав суду покази у яких стверджував, що мобільний телефон ОСОБА_15 взяв помилково, сплутавши з своїм, вночі, коли залишав будинок. Наміру вкрасти телефон не мав.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, встановлено, що районний суд правильно встановив фактичні обставини справи в цій частині і його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні цього кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку, підтверджується усіма зібраними та ретельно проаналізованими доказами, яким дано вірну юридичну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.
Так, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його вина підтверджується наступними доказами.
Із даних протоколу добровільної видачі та огляду від 06.06.2015 року та фото таблиці до нього, вбачається, що ОСОБА_16 видала мобільний телефон марки «Нокіа 1280» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору, при цьому вказавши, що він належить ОСОБА_5 , який прийшов до неї 06.06.2015 р. біля 11 год. 30 хв. викосити трави та переодягнувся. Мобільний телефон знаходився в піджаку темно-синього кольору (т.1. а.с.90-93).
Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2015 року та стенограми слідчої дії слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 вбачається, що останній вказав, що заволодів телефоном ОСОБА_11 , який був на столі в кімнаті (т.1, а.с. 133-143).
Із даних висновку судової товарознавчої експертизи № 647-а від 10.09.2015 року, вбачається, що залишкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Нокіа 1280» на вторинному ринку мобільного зв`язку, виходячи із режиму вільного ціноутворення станом на 06.06.2015 року могла становити 150 грн. 00 коп. (т.1, а.с. 225-228).
Згідно вироку Кіцманського районного суду від 9 серпня 2012 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 125 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням ОСОБА_5 з встановленням трьохрічного іспитового строку (т.1, а.с. 123-124).
Наведені докази у своїй сукупності, свідчать про те, що дії ОСОБА_5 , правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, а тому вимоги захисника
ОСОБА_7 в цій часині не підлягають до задоволення.
Що стосується епізодів обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України та ч.1 ст. 135 КК України.
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_5 06.06.2015 року, близько 01 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та продовжуючи знаходитися в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , маючи умисел на умисне знищення чи пошкодження майна ОСОБА_10 , вчинене шляхом підпалу, а саме його житлового будинку, облив легкозаймистими паливно-мастильними матеріалами ковдру та інші речі в одній з кімнат вказаного будинку та підпалив їх, після чого покинув територію даного господарства. Разом з тим, ОСОБА_5 не довів свій злочинний умисел до кінця, через причини, які не залежали від його волі, так як пожежу погасила малолітня донька потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , яка перебувала всередині будинку на момент пожежі.
Крім того, ОСОБА_5 6 червня 2015 року близько 01.45 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в будинку спали малолітні діти ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_12 , 2009 року народження, ОСОБА_13 , 2011 року народження, ОСОБА_14 2012 року народження вчинивши умисний підпал вказаного будинку та достовірно знаючи, що своїми діями поставив вищевказаних осіб в небезпечний для життя стан, покинув будинок, завідомо залишивши без допомоги малолітніх дітей, які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство.
Щодо зазначених дій, ОСОБА_5 апеляційному суду показав, що ОСОБА_17 внесла матрац на якому він сидів і курив, а тому припускає, що можливо впав недопалок, внаслідок чого загорівся матрац, мети вчинити підпалу не мав. В будинок бензин чи дизпаливо не приносив.
Що стосується епізоду залишення в небезпеці, то обвинувачений вказав, що після побиття ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїхав додому. Коли залишав будинок всі були живі, вогню та диму не було, будинок не підпалював.
Аналізуючи вирок районного суду в частині пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України по якому ОСОБА_5 виправдано за відсутності складу кримінального правопорушення., колегія суддів, вважає, що такий висновок суду є необґрунтованим, оскільки районним судом правильно встановлені фактичні обставини справи, проте їм дана неправильна юридична оцінка.
Так, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 194 КК України настає за умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально-небезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки.
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього злочину є вчинення особою умисного діяння, направленого на знищення чи пошкодження
чужого майна, а також спосіб вчинення такого діяння - шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом.
Так, у аналіз ч.2 ст.194 КК України, дає підстави колегії суддів зробити висновок, що під підпалом необхідно розуміти умисне створення пожежі, тобто неконтрольованого процесу горіння, з метою умисного знищення або пошкодження чужого майна вогнем, коли виникає загроза життю чи здоров`ю людей або заподіяння великих матеріальних збитків. Знищення майна вогнем, коли не створювалася така загроза, не може розглядатися як пошкодження майна шляхом підпалу і не може кваліфікуватися за вищевказаною нормою кримінального закону.
Аналіз обставин кримінального провадження свідчить про те, що у будинку перебували малолітні діти ОСОБА_11 , яким в результаті підпалу і була створена загроза для їх життя і здоров`я.
Що стосується обвинувачення за ч.1 ст.135 КК України, то як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував факту того, що він, залишаючи будинок знав про те, що в ньому перебувають малолітні потерпілі.
З об`єктивної сторони цей злочин полягає у суспільно - небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги потерпілої особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, зокрема, через малолітство.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особою, яка поставила потерпілих в небезпечний для життя стан, які через малолітство були позбавлені можливості вжити заходів для самозбереження, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються матеріалам справи, а також доказами, перевіреними апеляційним судом у судовому засіданні.
Обставини вчинення ОСОБА_18 вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_8 районному суду показала, що 06.06.2015 р. о 12.00 год. їй зателефонувала сусідка її дочки ОСОБА_11 , та сказала негайно приїхати до с. Черешенька, так як її дочку ОСОБА_19 вбили, а ОСОБА_20 побитого забрали в лікарню, діти голі та голодні бігають по вулиці. Розповідала, що дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вночі вивела з будинку на вулицю, малолітня ОСОБА_23 . Пожежу в будинку також погасила дитина, вона витягла матрац та інші речі на вулицю, де діти перебували до ранку. Також стверджувала, що напередодні ОСОБА_5 говорив, що якщо її дочка ОСОБА_17 не дістанеться йому, то не дістанеться нікому.
З даних протоколу огляду місця події таблиць ілюстрацій до нього від 6 червня 2015 року вбачається, що місцем злочину є будинок в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 . Під час огляду, вказаного будинку було вилучено: сліди рук з поверхні вхідних дверей на відрізках липкої стрічки 1-5; сліди рук з банки з під кави «Forte», в яких знаходились недопалки та відрізку липкої стрічки - 6; мобільний телефон «Simens», фрагмент скатертини з нашаруванням речовини бурого кольору, яка знаходилась на
тумбочці, фрагмент бинту зі змивом речовини бурого кольору з підлоги спальні, фрагмент наволочки з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору з другого ліжка, сірник з підлоги спальної кімнати, 4 недопалки з банки із кави «Forte», фрагмент обгорілої тканини з підлоги спальної кімнати, скляна банка ємністю 0,5 л. з підлоги спальної кімнати (т. 1, а.с. 59-78).
Згідно даних акту про пожежу від 06.06.2015 року вбачається, що в будинку ОСОБА_10 виникла пожежа, якою пошкоджено підлогу на площі 0,4 кв. м., речі та одяг. На місці пожежі виявлено загиблу ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 отримав травми (т. 1, а.с. 73).
З даних протоколу проведення слідчого експерименту та стенограми до нього від 07.06.2015 р. вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 показав та детально розповів на місці про обставини вчиненого (т. 1, а.с. 133-143).
Дані висновку судової пожежо-технічної експертизи №41-П від 17.09.2015 р., свідчать про те, що осередок виникнення пожежі, що мала місце 06.06.2015 року в житловому будинку господарства ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , знаходиться у центральній частині кімнати між місцем розташування трупа гр. ОСОБА_11 та вхідними дверима в кімнату, причиною виникнення пожежі є занесення в осередок пожежі малокалорійного джерела запалювання, попередньо занісши горючу рідину. Виникнення даної пожежі через необережне поводження з вогнем в наслідок паління, не підтверджується у зв`язку з відсутністю сукупності ознак, які б вказували на дану причину (т. 1, а.с. 206-213).
Згідно даних висновку експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №156 від 04.07.2015 року вбачається, що на фрагментах тканини, вилучених з підлоги, з трупа та фрагментах скла виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, дизельного палива, тощо) (т. 1, а.с. 216 - 221).
Дані висновку судово-психіатричного експерта №369 від 04.08.2015 року свідчать про те, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 188-190).
Наведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 194 КК України.
Невизнання вини обвинуваченим суд оцінює критично і розцінює як обраний спосіб захисту з метою пом`якшення покарання за вчинене.
Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено що останній вчинив усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, проте внаслідок підпалу чи дій, спрямованих на його вчинення, майно не було знищено чи пошкоджено з причин, що не залежали від волі винного, оскільки пожежу погасила ОСОБА_12 .
За таких обставин, вимоги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_5 підлягає
скасуванню в частині його виправдання за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 194 КК України, з ухваленням в цій частині нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України.
На думку колегії суддів, покарання по епізодах вчинення ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.1 ст. 135 КК України призначено згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України та в цілому колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини за яких він був вчинений, поведінку обвинуваченого, особу винного, його часткове визнання вини та обставини що обтяжують покарання, зокрема: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, а тому ОСОБА_5 повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень судова колегія вважає, що остаточне покарання слід призначити шляхом часткового складання.
Остаточне покарання слід призначити, виходячи із вимог ст. 70 та ст. 71 КК України, враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку згідно вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.08.2012 року.
З урахуванням того, що при складанні покарань за сукупністю вироків один із злочинів є особливо тяжким, суд вважає, що в цьому конкретному випадку, з урахуванням обставин провадження та загрози життя малолітніх дітей, слід призначити покарання більше ніж передбачено в Особливій частині Кримінального кодексу України за найтяжчий із них, у відповідності до ч.2 ст. 71 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_6 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 , в частині його виправдання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.1 ст.135. ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.194 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років,
- за ч.2ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років,
- за ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,
- за ч.1 ст.135 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.194 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_5 покарання у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.08.2015 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді -17 (сімнадцять) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 06 червня 2015 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період з 06 червня 2015 року по 29 грудня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3