печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5192/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за участю скаржника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_7 від 11.02.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000038 від 08.07.2013 року

В С Т А Н О В И В :
Скаржник звернувся до суду з названою скаргою в якій просив скасувати постанову слідчого з особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юриста 2 класу ОСОБА_7 від 11.02.2014 р. про закриття кримінального провадження №0000038, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2013 року, щодо працівників ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також інших співробітників ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області, Тетіївського РВ ГУМВС України в Київській області, Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, які брали участь в розкритті злочину у кримінальній справі № 73-447, і які вчинили відносно ОСОБА_6 кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 127, 365, 373 КК України та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування скарги , яка була доповнена під час розгляду справи адвокатом ОСОБА_11 , зазначав, що 11 лютого 2014 року слідчим з особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження №0000038 внесене до державного реєстру досудових розслідувань 08.07.2013 року щодо працівників ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також інших співробітників ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області, Тетіївського РВ ГУМВС України в Київській області, Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, які брали участь в розкритті злочину у кримінальній справі № 73-447, і які вчинили відносно ОСОБА_6 кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 127, 365, 373 КК України.

Рішення про закриття кримінального провадження щодо працівників ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також інших співробітників ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області, Тетіївського РВ ГУМВС України в Київській області, Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, які брали участь в розкритті злочину у кримінальній справі № 73-447 прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки прокурора не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість слідчий з особливо важливих справ першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_7 за результатами досудового розслідування фактів перевищення службових повноважень при затриманні ОСОБА_6 та застосування до останнього катування службовими особами ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , службовими особами Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області та Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області не встановлено об`єктивні дані, які б підтверджували доводи ОСОБА_6 , а також те, що факт примушування працівниками карного розшуку ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 давати визнавальні показання при його допиті, застосовуючи насильство; не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому в діях цих осіб відсутній склад кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 373 КК України.

Вказана постанова слідчого підлягає скасуванню з наступних підстав:

З матеріалів вбачається, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_12 27.06.2001 року, останній заявив слідчому про заподіяння йому тілесних ушкоджень працівниками міліції (т.2 а.с. 73-74), у зв`язку з чим старшим слідчим прокуратури Київської області ОСОБА_13 проводилася перевірка та була винесена постанова від 15.09.2001 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 відносно працівників ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за відсутністю в їх діях складу будь-якого злочину.

Слідчий з особливо важливих справ першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_7 , формально підійшов до розгляду повідомлення, зокрема, ним при проведені досудового розслідування не було встановлено та оглянуто місце події з метою встановлення, чи міг ОСОБА_6 мати намір втекти через вентиляційний отвір, як стверджували працівники міліції і у зв`язку з чим вони застосували до ОСОБА_6 прийоми рукопашного бою та спец засоби, не було взяті до уваги пояснення ОСОБА_14 , яка була присутня при затриманні ОСОБА_6 і яка при невідомих обставинах померла в лікарні.

Також слідчим не перевірив обставини перебування ОСОБА_6 в приміщенні Головного управління міліції у Київський області, у невідомому приміщенні в м. Києві, а також формально провів встановлення фактів перебування ОСОБА_6 в Обухівському райвідділі міліції та у Ставищенському райвідділі міліції, при цьому начебто були опитані працівники Обухівського та Ставищенського районних відділів міліції, де ОСОБА_6 перебував з 13 по 27 червня 2001 року.

Неспростовним доказом того, що ОСОБА_6 били не тільки в період його затримання, а також під час його перебування в зазначених органах є відповіді на адвокатські запити та довідки, які є в матеріалах справи.

Зокрема, слідчий з особливо важливих справ першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_7 , при проведені досудового розслідування не було встановлено, чи викликалася до ОСОБА_6 швидка медична допомога під час його перебування в Ставищенському райвідділі міліції, але вони не враховані, і більш того працівники правоохоронних органів вчиняли тиск на працівників медицини, щоб останні змінили свої покази які вони давали раніше і це не зважаючи на те, що всім було відомо, що ОСОБА_6 надавалася медична допомога, а в документації районних відділів міліції також була інформація, що до ОСОБА_6 неодноразово викликалася медична допомога.

Також слідчим ОСОБА_7 не з`ясовані обставини виникнення інших тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 які не були зазначені у висновку експерта Древаля. При цьому дивує те, що ним начебто були допитані лікарі, які чомусь через 12 років пам`ятають обставини справи щодо ОСОБА_6 краще ніж вони це пам`ятали по гарячим слідам коли давали відповіді на адвокатські запити в 2004-2005 роках, тобто 10 років після того були встановлені факти побиття та катування ОСОБА_6 .

При цьому не зрозуміло чому слідчий ОСОБА_7 , не бере до уваги експертні висновки надані ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є фахівцями великої величини і з цими особами рахується все Українське суспільство.

Крім того слідчим ОСОБА_7 , не було зазначено про причини неодноразових перевезень ОСОБА_6 після його затримання з одного слідчого ізолятору тимчасового тримання в інший, де до нього застосовувалися психологічні та фізичні заходи впливу з метою отримання у нього показів які потрібні будуть слідству, тобто визнати те, чого він не робив, тобто взяти чиїсь злочини на себе.

Також дуже дивує позиція слідчого ОСОБА_7 , що вони не знали особу ОСОБА_6 коли затримували його в квартирі, де той проживав, тому потім помістили його до ІТТ як бомжа.

В своїх поясненнях та в заявах про злочин, ОСОБА_6 описав як його катували протягом тривалого часу, але слідчий ОСОБА_7 , чомусь взяв лише пояснення міліціонерів, що вони його не били і їм чомусь вірять, а документам які підтверджують катування ніхто вірити не хоче.

Безпідставними є висновки слідчого ОСОБА_7 , про те, що . «...аналіз пояснень вищевказаних осіб, висновку судово-медичного дослідження, даних отриманих в ході огляду квартири за адресою: АДРЕСА_1 , дає змогу зробити висновок, що ОСОБА_6 , під "час затримання 13.06.2001 р. при падінні з висоти отвору стелі вбиральні ...міг вдаритися не тільки об підлогу приміщення, але й об деталі унітазу, зливного бачка, труб системи водопроводу та каналізації і відповідно отримати виявлені у нього тілесні ушкодження...».

Крім того, слідчим ОСОБА_7 , не проведено жодних слідчих дій, не був допитаний ОСОБА_6 , не було проведено жодних очних ставок, не були встановлені інші обставини справи, які необхідно було встановити.

Таким чином, досудова перевірка повідомлення про кримінальне правопорушення була проведено неповно не об`єктивно та не всебічно.

В судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу з викладених в ній підстав.

Прокурор просив відмовити в задоволенні скарги зазначаючи про обґрунтованість прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000038 та матеріали за поданою скаргою, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння , яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Постановою старшого слідчого з особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області юриста 2 класу ОСОБА_7 від 11.02.2014 р. кримінальне провадження №0000038 від 08.07.2013 року за ч.2 ч. 127, ч.2 ст. 365 та ч.2 ст. 373 КК України закрито , у зв`язку з встановленням відсутності в діях службових осіб ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та інших співробітників ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області складів кримінальних правопорушень.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що старшим слідчим слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_13 проводилося досудове слідство у кримінальній справі №73-447, порушеній 04.04.2001 прокурором Тетіївського району Київської області за фактом виявлення на узбіччі автошляху «П*ятигори-Денихівка» чотирьох рук невідомих осіб за ознаками злочину, передбаченого ст. 93 п. «г» КК України (в редакції 1960 року). В ході досудового слідства встановлено, що у 1999 році ОСОБА_6 з метою незаконного збагачення шляхом скоєння умисних вбивств громадян та подальшого заволодіння їх житлом, грошима від продажу цього житла та іншим майном вступив у змову з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Впродовж 1999 - 2001 років ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 га ОСОБА_19 , вчинив умисні вбивства ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та неповнолітньої ОСОБА_25 і заволодів майном останніх. За результатами розслідування 24.04.2003 кримінальну справу з обвинувальним висновком в порядку ст. 232 КПК України (в редакції 1960 року) направлено до Апеляційного суду Київської області для розгляду по суті. У ході розгляду судом справ» порушень вимог кримінально-процесуального законодавства під час провадження досудового слідства не встановлено. Згідно з вироком Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 визнані винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 93 п.н. «а», «г», «ж», «з», «і» КК України (в редакції 1960 року) і засуджені до довічного позбавлення волі. ОСОБА_18 судом визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 93 п.п. «а», «і», ст. 186 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) і засуджено до 15 років позбавлення волі, вирок суду набрав законної сили. Ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2005 зазначений вирок залишено без змін.

В рамках вказаної кримінальної справи старшим слідчим слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_13 проведено перевірку за фактом застосування працівниками органів внутрішніх справ Київської області заходів фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_6 під час його затримання 13.06.2001, за результатами якої 15.09.2001 прийнято постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно працівників ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в їх діях складу будь-якого злочину.

14.12.2009 вказану постанову скасовано Печерським районним судом міста Києва.

Під час проведення подальшої перевірки в порядку ст. 97 КПК України прокуратурою Київської області встановлено факт правомірного застосування працівниками міліції заходів фізичного впливу під час затримання ОСОБА_6 , який чинив опір, та отримання внаслідок цього останнім тілесних ушкоджень.

Факти застосування насильства чи завдання тілесних ушкоджень працівниками міліції після затримання ОСОБА_6 , в тому числі під час його перебування у приміщенні управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській області та ІТТ Обухівського, Ставищенського і Тетіївського райвідділів міліції, не підтвердились, а тому протягом 2009-2012 років слідчими прокуратури Київської області виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які неодноразово скасовувались через надходження численних скарг від засудженого ОСОБА_6 , його батьків та захисників, що потребували додаткової перевірки.

Востаннє 13.09.2012 за результатами додаткової перевірки прокуратурою Київської області прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно працівників ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 а також інших співробітників ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУМВС України в Київській області, Тетіївського РВ ГУМВС України в Київській області, Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області, які брали участь в розкритті злочинів у кримінальній справі №73-447, у зв`язку з відсутністю в їх діяннях складу злочинів, передбачених ст.ст. 127, 365, 373 КК України.

25.04.2013 Печерським районним судом м. Києва за скаргою адвоката ОСОБА_26 в інтересах ОСОБА_6 постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.09.2012 скасовано. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2013.

У липні 2013 року після надходження зазначених матеріалів до прокуратури Київської області вони скеровані за територіальністю до прокуратури Тетіївського району, де 08.07.2013 до ЄРДР внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України. Кримінальному провадженню надано №0000038.

За твердженням ОСОБА_6 , 13.06.2001 він знаходився в квартирі знайомої. В той час, коли він був у туалеті, в квартиру увірвались кілька співробітників міліції, частина яких була у формі спецпідрозділу «Беркут», частина у цивільному одязі. Співробітник міліції у формі «Беркут», витягнув його з туалету і кинув на підлогу, при цьому одягнув на його руки наручники за спиною. Після цього співробітники управління карного розшуку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали наносити йому удари в різні частини тіла. В подальшому його доставили до приміщення ГУ МВС України в Київській області, де протягом кількох годин ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та кілька інших співробітників, прізвищ яких він не знав. катували його з метою зізнання у вчиненні злочину, а саме били гумовою палицею, одягали на голову целофановий пакет та душили. Також зазначає, що при катуванні йому наносили удари по всьому тілу, зокрема по рукам та ногам. В подальшому, в ніч з 13 на 14 червня 2001 року його доставили до ІТТ Обухівського РВ, проте він був настільки побитим, що співробітники ІТТ відмовились приймати його без медичного освідування. Через це його доставили до Обухівської ЦРЛ, де він був оглянутий лікарем. В подальшому його помістили в ІТТ Обухівського РВ, де утримували до 16.06.2001. За час перебування в ІТТ він не міг ходити і просто відлежувався. Піднятись з ліжка він зміг лише 16.06.2001. В цей же день його перевезли до ІТТ Ставищенського РВ. При перевезенні його супроводжував співробітник міліції ОСОБА_27 та ще 4 особи, прізвищ яких він не знає. Зазначає, що по дорозі з м. Обухів до смт. Ставище, в машині ОСОБА_27 також наносив йому удари в різні частини тіла. Після того, як його помістили до ІТТ Ставищенського РВ, ОСОБА_27 і іншим, невідомим йому чоловіком, забрали затриманого з ізолятора й привели у кабінет на другому поверсі Ставищенського райвідділу міліції. У вказаному кабінеті ОСОБА_27 з напарником катували його електричним струмом, в результаті чого він втратив свідомість і до тями прийшов вже в камері ІТТ. Внаслідок катувань ОСОБА_27 , стан його здоров`я різко погіршився. Він знову втратив здатність ходити та бачити, внаслідок чого йому було викликано швидку допомогу. В подальшому, в період перебування в ІТТ Ставищенського райвідділу міліції, його кілька разів на носилках носили в Ставищенську ЦРЛ, де йому надавали медичну допомогу. 25.06.2001 його з ІТТ Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області перевезли до ІТТ Тетіївського РВ. Його перевезення здійснював ОСОБА_27 та ще кілька співробітників міліції, прізвищ яких він не знає. По дорозі ОСОБА_27 вивів його з автомобіля і наказав тікати, при цьому здійснив постріл з табельного пістолету, а зрозумівши, що затриманий відмовляється тікати наніс йому кілька ударів. Тільки після переведення до ІТТ Тетіївського РВ він був офіційно затриманий слідчим і в подальшому до нього вже не застосовувались незаконні заходи дізнання чи слідства, за виключенням випадку, коли у вересні 2001 року ОСОБА_27 вдарив його по нозі. Спричинена ОСОБА_27 травма загострилась, в результаті чого йому проводили операцію на нозі в Білоцерківській ЦРЛ.

Крім того, до прокуратури Київської області надійшло ряд звернень від батьків та захисників ОСОБА_6 , у яких зазначено, що 13.06.2001 його незаконно помістили до ІТТ Обухівського РВ, а не до приймальника-розподільника, як зазначено у резолютивній частині постанови про його затримання за бродяжництво.

Оскільки під час досудового розслідування не здобуто доказів перевищення службових повноважень при затриманні ОСОБА_6 та застосування до останнього катування службовими особами ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , службовими особами Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області, Ставищенського РВ ГУМВС України в Київській області та Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області, а також не встановлено об`єктивні дані, які б підтверджували доводи ОСОБА_6 , а також те, що факт примушування працівниками карного розшуку ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 давати визнавальні показання при його допиті, застосовуючи насильство, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях цих осіб складу кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 373 КК України.

Зазначений висновок слідчого є обґрунтованим, оскільки в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження зокрема:

Твердження скаржника про те, що не було встановлено та оглянуто місце події (приміщення туалету в квартирі АДРЕСА_2 ) не відповідають дійсності , оскільки 28.09.2013 слідчим у вказаній квартирі за участі її власниці ОСОБА_28 із застосуванням фото фіксації та вимірювального засобу проведено огляд (т. 4 а.с. 173-181). Під час огляду виявлено, що в приміщенні вбиральні квартири дійсно наявні виступаючі металеві труби, вентилі та сантехнічне обладнання.

Твердження скаржника про те, що слідчим не взято до уваги пояснення ОСОБА_29 , яка була присутня при затриманні ОСОБА_6 і яка при невідомих обставинах померла є безпідставними , оскільки до матеріалів перевірки долучено копію протоколу допиту як свідка ОСОБА_29 в справі №73-447 (т. 2 а.с. 88-90) копію протоколу відтворення обстановки та обставин події проведеного із свідком ОСОБА_29 (т. 2 а.с. 90-97) відповідно до яких будь-яких скарг збоку ОСОБА_29 на дії працівників міліції не надходило.

Крім цього, з приводу смерті ОСОБА_29 відібрано пояснення від її сестри ОСОБА_30 , яка пояснила, що ОСОБА_29 у травні 2012 року померла від СНІДу (т. 2 а.с. 25).

Також, до матеріалів провадження долучено копію актового запису про смерть №209 від 14.05.2012 відповідно до якого ОСОБА_29 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від ВІЛ з проявами мікробактеріальної інфекції у віці 27 років (т. З а.с. 1-2).

Доводи скаржника про те, що не були перевірені обставини перебування ОСОБА_6 в приміщенні ГУ МВС України в Київській області та у невідомому приміщенні у м. Києві також є необґрунтованими, оскільки з вказаних питань допитані як свідки усі працівники міліції (колишні працівники міліції), які приймали участь в розкритті злочинів, вчинених ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_27 (т. 4 а.с. 23-27), ОСОБА_31 (т. 5 а.с. 1-6), ОСОБА_32 (т. 5 а.с. 7-11), ОСОБА_33 (т. 5 а.с. 17-20), працівники міліції, які брали участь в затриманні ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_10 (т. 4 а.с. 137-140), ОСОБА_8 (т. 4 а.с. 107-112), ОСОБА_9 (т. 4 а.с. 129-132).

Слідчим також перевірені обставини перебування ОСОБА_6 в приміщеннях Обухівського та Тетіївського райвідділів міліції в зв`язку з чим з приводу перебування ОСОБА_6 в приміщеннях Ставищенського райвідділу міліції допитані як свідки працівники та колишні працівники даного відділу міліції, а саме ОСОБА_34 (т. 4 а.с. 60-64), ОСОБА_35 (т. 4 а.с. 73-77), ОСОБА_36 (т. 4 а.с. 78-81), ОСОБА_37 (т. 4 а.с. 56-59), ОСОБА_38 (т. 4 а.с. 65-68), ОСОБА_39 (т. 4 а.с. 69-72), ОСОБА_40 (т. 4 а.с. 125-128), а також допитані як свідки працівники та колишні працівники Тетіївського райвідділу міліції, а саме ОСОБА_41 (т. 4 а.с. 45- 48), ОСОБА_42 (т. 4 а.с. 19-22), ОСОБА_43 (т. 4 а.с. 5-8), ОСОБА_44 (т. 4 а.с. 9-12), ОСОБА_45 (т. 4 а.с. 13-16), ОСОБА_46 (т. 4 а.с. 31-34), ОСОБА_47 (т. 4 а.с. 40-44).

Твердження скаржника про те, що ОСОБА_6 били та не було встановлено, що до останнього викликалася швидка медична допомога під час його перебування у Ставищенському райвідділі міліції також перевірялись слідчим під час проведення досудового розслідування.

Зокрема з даного приводу в матеріалах кримінального провадження наявна інформацію із Ставищанської ЦРЛ, яка надавалась на запит адвоката ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 172).

Допитано як свідка лікаря швидкої допомоги ІНФОРМАЦІЯ_2 Легезу ОСОБА_48 , яка здійснювала виїзд до ІТТ Ставищенського РВ та проводила огляд ОСОБА_6 (т. 4 а.с. 86-90). Додатково допитано як свідка ОСОБА_49 (т. 5 а.с. 47-50). Допитано як свідка водія швидкої допомоги ІНФОРМАЦІЯ_2 Коломійця ОСОБА_50 , який здійснював виїзд до ІТТ Ставищенського РВ разом із ОСОБА_49 (т. 4 а.с. 82-85).

З метою встановлення механізму утворення, ступеню тяжкості та часу спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 призначено та проведено комісійну судово-медичну експертизу (т. 4 а.с. 109-128).

Також, допитано як свідка лікаря ортопеда-травматолога Білоцерківської міської лікарні №1 ОСОБА_51 , який показав, що приблизно у вересні 2001 року він оглядав ОСОБА_6 у якого виявив нагноєну післятравматичну гематому лівого гомілкового суглобу. Інших тілесних ушкоджень він не мав. Загальний стан пацієнта був задовільний. Згідно з даними опитування пацієнта ОСОБА_6 , травму він отримав в результаті падіння з другого ярусу ліжка, про що зроблено відповідний запис в медичній картці (т. 5 а.с. 43-46).

З приводу виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень допитано як свідка завідувача відділом експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб КОБ СМЕ ОСОБА_52 (т. 5 а.с. 12-16).

Крім цього, з приводу виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень допитано як свідка завідувача Тетіївським відділенням КОБ СМЕ ОСОБА_53 (т. 4 а.с. 49-51).

Під час досудового розслідування лікарі допитувались із наданням їм медичної документації (довідки, інформації, надані лікувальними установами, історії хвороби ОСОБА_6 ), що відображено в протоколах допитів як свідків лікарів ОСОБА_49 (т. 5 а.с. 47-50), ОСОБА_51 (т. 5 а.с. 43-46), ОСОБА_54 (т. 4 а.с. 142-146), ОСОБА_55 (т. 4 а.с. 147-150).

На підставі вказаних доказів слідчий обґрунтовано не взято до уваги висновки спеціалістів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з підстав зазначених у оскарженій постанові.

Твердження скаржника про не з`ясування причин неодноразових перевезень ОСОБА_6 із одного ІТТ до іншого також не відповідають обставинам справи, оскільки під час допитів працівників та колишніх працівників ГУ МВС України в Київській області, Обухівського, Ставищенського та Тетіївського райвідділів міліції, то вказані особи пояснювали дану обставину переповненістю ізоляторів та неможливістю утримання ОСОБА_6 в одному з них постійно.

Крім того допитані як свідки працівники ГУ МВС України в Київській області та Обухівського райвідділу міліції показали, що вони знали про те, що затримали ОСОБА_6 лише з його слів, однак будь-які документи, які встановлювали його особу були відсутні.

Про відсутність документів у ОСОБА_6 також підтвердила його колишня співмешканка ОСОБА_28 під час допиту як свідка (т. 5 а.с. 79-83).

В матеріалах кримінального провадження наявна копія протоколу допиту ОСОБА_6 як підозрюваного в рамках кримінальної справи №73-447 (т. 1 а.с. 71-100), детальне пояснення ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 156-167) та численні скарги ОСОБА_6 його батьків та адвокатів у яких детально викладено його позицію в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене слід дійти висновку, що доводи скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_7 від 11.02.2014 про закриття кримінального провадження №0000038 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_7 від 11.02.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000038 від 08.07.2013 року відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголосити о 17 годині 30 хвилин 22 квітня 2014 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1