Єдиний унікальний номер 1-43/11
номер провадження № 1/2501/1313/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2011 р. Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

судді -О.Ф.Костенко

при секретарі -Пирог В.В.

за участю прокурора-Лисуна С.І.

потерпілого -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмачі справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого приватний підприємець, раніше засуджений не був, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, являючись фізичною особою-підприємцем і використовуючи найману працю, допустив грубе порушення законодавства про працю при слідуючих обставинах.

Являючись фізичною особою підприємцем ОСОБА_2О, здійснюючи підприємницьку діяльність з виробництва будівельних металоконструкцій в орендованому приміщенні під №5-а по вулиці Чернігівській у м.Бахмачі Чернігівської області, умисно порушуючи вимоги п.6 ч.1 ст. 24 КзПП України, згідно якого трудовий договір з фізичною особою укладається з обовязковим додержанням письмової форми та ст. 24-1 КзПП України, якою передбачено, що у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання, використовував працю фізичної особи. В кінці листопада 2010 року прийняв на роботу в якості робітника ОСОБА_1, при цьому письмовий трудовий договір з останнім не уклав і в Бахмацькому районному центрі зайнятості його не зареєстрував. В подальшому, ОСОБА_2О, продовжуючи грубо порушувати законодавство про працю, а саме, ст. 48 КзПП України, згідно якої роботодавець заводить на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад 5 днів, трудові книжки та заносить до них відомості про роботу, на працюючого ОСОБА_1В трудову книжку не завів та відомостей про роботу останнього до неї не вносив.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення трудового законодавства, ОСОБА_2 після початку роботи ОСОБА_1В, порушив вимоги ст.57 КзПП України, відповідно до умов якої час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством, не встановив графіки роботи (час початку та закінчення щоденної роботи), в порушення вимог ст. 66 КзПП України не визначив час перерви для відпочинку та харчування, в порушення вимог ст. 67 КзПП України не встановив вихідні дні, а також до початку роботи не розяснив ОСОБА_1 його права і обовязки не проінформував під розписку про умови праці, наявність на робочому місці можливих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, не проінструктував ОСОБА_1 з техніки безпеки, чим порушив вимоги ст. 29 КзПП України.

Крім того, ОСОБА_2О, порушуючи вимоги ч.2 ст. 30 ЗУ Про оплату праці, відповідно до умов якої власник зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці, не вів табель обліку робочого часу ОСОБА_1В, і як наслідок, не проводив достовірний розрахунок заробітної плати.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у предявленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він в повному обсязі погоджується з доказами, які були зібрані в ході досудового слідства, і містяться в кримінальній справі. Підсудний пояснив, що з 03 липня 1997 року і по даний час він являється фізичною особою-підприємцем. Він займається виробництвом будівельних металоконструкцій. Свою безпосередню діяльність здійснює у м.Бахмачі по вулиці Чернігівській, №5а, де орендує складські приміщення у ТОВ Тіва. У своїй діяльності він, як приватний підприємець, використовує працю найманого працівника ОСОБА_1В, який працює у нього підсобним робітником і виконує різну роботу за його дорученням. Працює ОСОБА_1 з кінця листопада 2010 року і по даний час. Працює він кожного дня з понеділка по пятницю з обідньою перервою з 12 до 13 години. Вихідні дні субота і неділя. За виконану роботу він платить ОСОБА_1 зарплату у розмірі законодавчо встановленої заробітної плати. Трудові відносини з ОСОБА_1 належним чином не оформляв, трудовий договір з ним не укладав, у Бахмацькому районному центрі зайнятості його не реєстрував, запис до трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу не вносив. Документально він не встановлював ОСОБА_1 час початку і час закінчення щоденної роботи та вихідні дні. Ніяка документація щодо обліку використаного часу найманого працівника, нарахування та виплати йому зарплати ним не ведеться. Також ним не повідомлялося найманому працівнику під розписку про умови праці, наявність шкідливих факторів, не проведено з ним інструктаж про техніку безпеки на робочому місці.

Аналізуючи зібрані в ході досудового слідства докази, які містяться в кримінальній справі, і які в повному обсязі в судовому засіданні визнав підсудний; заслухавши в судовому засіданні пояснення підсудного з приводу предявленого обвинувачення, суд вважає, що органами досудового слідства дії підсудного були правильно кваліфіковані за ст. 172 ч.1 КК України, так як він допустив грубе порушення законодавства про працю щодо ОСОБА_1

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а він законом віднесений до злочинів невеликої тяжкості, від скоєння цього злочину не настало тяжких наслідків. Підсудний, як особа, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони раніше ні в чому осудному помічений не був, до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Як помякшуючі обставини суд враховує те, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиросердно розкаявся в скоєному злочині, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей. Обтяжуючих обставин по справі не встановлено.

З урахуванням викладеного ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що помякшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити підсудному покарання у виді штрафу на користь держави в мінімальному розмірі, передбаченому в санкції ст. 172 ч.1 КК України і з врахуванням вимог ст. 53 КК України, так як таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 510 (пятсот десяти) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 слід залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя