АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2026/15 Справа № 191/1740/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження № 0000182 від 30 січня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року, стосовно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 , раніше судимого 21 жовтня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді штрафу 1700 грн., який сплачено 07 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винними за ч.2 ст. 164 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність своєї вини та правильність кваліфікації своїх дій за ч.2 ст.164 КК України, вважає призначене йому покарання таким, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного злочину, просить його пом`якшити, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, оскільки має на утриманні вагітну жінку з якою спільно проживає та хвору матір пенсіонерку.

Також зазначає, що у зв`язку з відсутністю постійної роботи в нього немає коштів для виплати заборгованості по аліментам.

Вважає, що відносини, які склалися між ним і його дружиною, носять цивільно-правовий характер і повинні вирішуватись шляхом звернення потерпілої до суду з цивільним позовом.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи раніше судимий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 21 жовтня 2013 року за злочин, передбачений ч. 1 ст.164 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, заборгованість зі сплати аліментів на підставі судового рішення не погасив та повторно вчинив аналогічний злочин, в період часу з 02 липня 2013 року до 01 лютого 2015 року злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї дитини (аліментів). Будучи працездатним, про свої доходи до відділу Державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області не повідомляв, тим самим переховував їх. Іншої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надавав.

18 квітня 2013 року попереджався державним виконавцем ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, в результаті чого у ОСОБА_6 утворилася заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) за період часу з 02 липня 2013 року по 01 лютого 2015 року в сумі 12025 грн. 79 коп. Загальна сума заборгованості в період з 17 січня 2011 року по серпень 2011 року та з 02 липня 2013 року по 01 лютого 2015 року складає 22894 грн. 73 коп., яка не погашена.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, про законність і обґрунтованість вироку, та відсутність підстав для його зміни, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_9 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_6 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинені особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд, виходячи з положень ст.50, 65 КК України керуючись принципом індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставин вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме, вчинення даного кримінального правопорушення в період не знятої і не погашеної судимості за попередній злочин, задовільну характеристику за місцем проживання, ту обставину, що обвинувачений не працевлаштований, відсутність каяття за вчинене кримінальне правопорушення, та відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги думку потерпілої, дійшов до правильного висновку, що саме покарання, призначене обвинуваченому в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, обставини, на які послався суд.

На думку колегії суддів, при вивченні матеріалів провадження, не встановлено обставин, на підставі яких можна зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч.1 ст.75 КК України.

Обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, а саме, що він утримує свою матір, яка є пенсіонеркою, а також вагітну дружину, не заслуговують на увагу та не можуть бути визнаними такими, що пом`якшують покарання , з врахуванням яких обвинувачений може бути звільнений від покарання з випробуванням.

Як стверджує сам обвинувачений в апеляційній скарзі, він не має постійної роботи, і, як наслідок, постійного заробітку. Його мати є пенсіонеркою і отримує пенсію по закону Російської федерації « Про державні пенсії РФ» за вислугу років з 21.03.2005 року, на той час у розмірі 3072 руб.55 коп., а тому твердження, що вона перебуває на його утриманні, є необґрунтованими.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані, на підставі яких можна зробити висновок, що на його утриманні знаходиться гр. ОСОБА_10 , яка знаходиться в стані вагітності та з якою ОСОБА_6 знаходиться в цивільному шлюбі.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовну зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3