Дата документу Справа № 337/295/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/163/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/295/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.119 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001686 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, інваліда 3-ої групи, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 : - 29194 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; - 30000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахується з моменту фактичного затримання.

Вироком вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 24 червня 2014 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи по необережності, а саме злочинній недбалості, не прийняв до уваги очевидний стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 , не передбачивши можливості отримання внаслідок поштовху тілесних ушкоджень, хоча ОСОБА_10 повинен був і міг їх передбачити, штовхнув в область плеча ОСОБА_11 , в результаті чого останній втратив рівновагу та вдарився головою о металевий каркас лутки вхідних дверей вищевказаної квартири. Своїми діями ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 синці у тімянній області зліва, у правій орбітальній області від чого, згідно висновку експерта №3301 від 28.07.2014р., у ОСОБА_11 утворилась внутрішньочерепна травма з крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, забої мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннього фибринозно - гнійного плевриту, при явищах ендогенної інтоксикації, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від чого 27 липня 2014р. у реанімаційному відділенні КУ "Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя настала смерть ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 закрити. Вказує, що ОСОБА_10 вихватив у нападника ОСОБА_11 шампур й штовхнув останнього, він не бачив падав ОСОБА_11 чи ударявся головою об лутку вхідних дверей. В той момент увага ОСОБА_12 була зосереджена на ОСОБА_13 який кричав на кухні, так як останній думав що ОСОБА_14 вспів вже причинити йому тілесні ушкодження шампуром. Свідок ОСОБА_15 , яка піднялась на поверх, бачила як потерпілий ОСОБА_11 падав в загальному коридорі у ліфтів. Яких-небудь доказів того, що після поштовху ОСОБА_10 ОСОБА_11 , останній вдарився головою об лутку вхідних дверей в матеріалах справи не має. Вважає, що ОСОБА_10 перебував в стані необхідної оборони.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_10 в скоєнні злочину за ознаками ст.119 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 на протязі усього слідства та у суді не визнав у повному обсязі своєї провини як ні за ст.121 КК України так і за ст.119 КК України. Всі пояснення свідків, які були допитані у суді, жодним чином не підтверджують пояснення ОСОБА_10 , які він надав про обставини нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Всі свідки по справі є друзями ОСОБА_10 які намагалися підтвердити пояснення останнього в частині алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 , що також вказано у вироку суду, але це спростовується медичними довідками та висновками судово-медичної експертизи.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_10 , зокрема і в останньому слові, який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення; захисника, якийпросив задовольнити його апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 ; представника потерпілої, який просив задовольнити апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 ; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з ОСОБА_11 він не був знайомий до 24 червня 2014р. Вранці 24 червня 2014р. мама ОСОБА_16 , яка ночувала у нього вдома разом з його знайомим ОСОБА_17 , надіслала їй повідомлення по мобільному телефону, що ОСОБА_18 прийшов до них додому побитий та брудний, в нетверезому стані і заснув, що вона не змогла його розбудити і залишила його дома, а сама пішла на роботу, також вона просила ОСОБА_19 розібратися з ним.

ОСОБА_20 боялася ОСОБА_18 , тому, що під час сумісного проживання в м. Києві він зломав їй руку, в нетверезому стані був дуже агресивний, вони вирішили розійтися, але ОСОБА_21 її все одно переслідував, забрав її мобільний телефон і не віддавав їй, тому вона попросила його і ОСОБА_17 піти з нею до неї додому. Вони погодились. По дорозі до дому ОСОБА_22 вони зустріли ОСОБА_15 , знайому ОСОБА_23 і ОСОБА_17 , яка теж пішла з ними. Він з ОСОБА_15 залишились на дворі біля під`їзду ОСОБА_23 , а ОСОБА_17 разом з ОСОБА_24 пішли до неї у квартиру.

Через деякий час подзвонив ОСОБА_25 і попросив його піднятися до квартири, сказавши що ОСОБА_18 накинувся на них з ножем і він не знає, що йому робити. Коли він піднявся ліфтом на поверх, ОСОБА_26 відчинила двері і сказала, що зараз вже все нормально, тоді він пішов до ліфта але почув шум з квартири, крики, повернувся, постукав, двері відчинила ОСОБА_20 . ОСОБА_18 стояв в отворі кухонних дверей в одних трусах, а в руках тримав шампур. ОСОБА_25 кричав ОСОБА_18 , щоб той кинув шампур. Тоді він спитав у ОСОБА_18 , що він робить, а потім, щоб ОСОБА_21 нікого не скалічив тим шампуром, взявши останнього за плечі, відштовхнув його.

У ОСОБА_18 шампур випав з рук, як він впав він не бачив. Потім він зайшов на кухню і спитав у ОСОБА_25 , чи все добре, десь разу з третього ОСОБА_27 , хапая ротом повітря, відповів, що все добре. Далі він побачив ОСОБА_15 , яка стояла на порозі вхідних дверей до квартири і питала, чи не їх товариш лежить на підлозі в під"їзді. ОСОБА_18 намагався підвестися з підлоги але не міг, тоді він узяв його під руки і посадив біля дверного отвору на загальний балкон. Потім речі ОСОБА_18 винесли і поклали біля нього, він ще їм погрожував та виражався нецензурною лайкою в їх адресу, ОСОБА_26 закрила двері квартири і вони всі пішли.

В той же день в другій половині дня йому подзвонив ОСОБА_25 і сказав, що ОСОБА_18 лежить в лікарні в реанімації. Також ОСОБА_10 пояснив, що він не наносив ОСОБА_18 удари, а тільки відштовхнув його, чим він вдарився він не бачив, смерті йому не бажав. Цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що він не спричинив тілесні ушкодження, від яких помер ОСОБА_18 .

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, колегія суддів вважає, що його вина підтверджена доказами, які є в матеріалах провадження, і його діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що в кінці червня 2014р. вона робила платіж через «Приватбанк» і зустріла ОСОБА_19 і ОСОБА_25 , з ними ще був ОСОБА_28 , з яким вона до цього не була знайома. Їй потрібно було на ринок, а ОСОБА_29 потрібно було вивести зі своєї квартири чоловіка на ім`я ОСОБА_21 , який напередодні прийшов туди в нетверезому стані, а мама ОСОБА_30 залишила його в квартирі.

ОСОБА_25 і ОСОБА_28 не хотіли йти до ОСОБА_22 додому але вона їх вмовила і вони всі пішли. Денис і ОСОБА_20 піднялись до останньої в квартиру, а вона зі ОСОБА_28 залишилась біля під"їзду. Через деякий час на телефон ОСОБА_28 подзвонив ОСОБА_27 і сказав, що ОСОБА_18 кидається на них з ножем. ОСОБА_31 пішов до них, а вона залишилась чекати біля під`їзду, пройшло хвилин 15 і вона зателефонувала ОСОБА_25 , але відповіла ОСОБА_26 і сказала, щоб вона піднімалася до них.

Коли вона піднялася ліфтом на поверх, то побачила, що ОСОБА_28 , ОСОБА_26 і ОСОБА_25 знаходилися в квартирі, двері до квартири були відчинені, вони розмовляли між собою, а ОСОБА_18 знаходився у під"їзді, сидів і розмовляв сам із собою. Юля не знала що робити далі, оскільки не хотіла лишати ОСОБА_18 в квартирі, вона його боялася, скаржилася на те, що він її бив і зломав їй руку. Речі ОСОБА_18 винесли до нього у під`їзд, ОСОБА_20 закрила двері квартири і вони всі пішли, коли вони уходили то чула, що ОСОБА_21 щось бубонів про те, що він зараз підніметься. У ОСОБА_18 із тілесних ушкоджень бачила тільки розсічене підборіддя.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_32 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_22 , рано вранці 24 червня 2014р. їй по домофону подзвонив ОСОБА_18 , вона не хотіла йому відчиняти, але він її обманув, сказавши, що він разом із ОСОБА_33 , вона йому відчинила. ОСОБА_18 був сам, в нетверезому стані, весь в крові, сказав, що подрався, в одній руці тримав пакет із спиртними напоями, а в другій руці тримав пакет із аптеки з бинтами, ватою. Він попросив умитися, так як було дуже рано вона прилягла і заснула, коли прокинулась йти на роботу ОСОБА_21 вже спав і вона не змогла його розбудити. Вона відправила своїй доньці ОСОБА_29 повідомлення по мобільному телефону, що ОСОБА_21 спить у них вдома, що вона не змогла його розбудити, закрила двері і пішла на роботу, щоб вона прийшла і відчинила йому двері. У ОСОБА_18 були кровоподтеки біля вуха, на щоці, ссадна на обличчі.

Раніше її донька ОСОБА_26 зустрічалася з ОСОБА_18 , вони разом їздили до м. Київ на заробітки, вона давала їм гроші на дорогу, потім ще декілька разів висилала їм гроші, коли повернулися з м. Київ у ОСОБА_30 була зламана рука, вже потім їй донька розповіла, що це ОСОБА_21 зламав їй руку. Юля їй сказала, що вона розсталася з ОСОБА_21 , він їй це і сам казав, але після того декілька раз він приходив до них додому переночувати, казав, що його вигнали батьки. В тверезому стані ОСОБА_21 був культурним, нормальним, але коли випивав ставав дуже агресивним. Після того, як її донька розсталася з ОСОБА_21 він її переслідував, чекав біля під`їзду, заховав її паспорт, забрав її мобільний телефон. Напередодні 24 квітня, тобто 23 квітня, ОСОБА_21 сварився з ОСОБА_33 , тягнув її за штирі в руці, вона кричала від нестерпного болю.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона раніше зустрічалася з ОСОБА_18 , вони разом їздили до м. Київ на заробітки. У ОСОБА_34 , десь на початку квітня 2014р., ОСОБА_21 зламав їй руку, спочатку вона матері про це не говорила, сказала пізніше, після того, як її вже виписали з лікарні. Вона вирішила розстатися з ОСОБА_21 , так як він коли вип`є ставав дуже агресивним, вона його боялася, під час їх сварок, в тому числі і 23 квітня 2014р., він смикав її за зламану руку, хоча вони і розсталися з ОСОБА_21 , але він її переслідував, свої всі речі він від неї забрав, крім того, забрав її паспорт і мобільний телефон.

24 квітня 2014р. вранці від її матері прийшло повідомлення на мобільний телефон, що ОСОБА_18 в нетверезому стані знаходиться у неї в квартирі зачинений. Ніч з 23 квітня 2014р. на 24 квітня 2014р. вона ночувала з ОСОБА_25 в квартирі у ОСОБА_28 , останнього до цього вона не знала, їх познайомив ОСОБА_25 23 квітня. Вона попросила ОСОБА_25 піти з нею, так як вона боялася ОСОБА_21 , він погодився, а ОСОБА_28 пішов з ними за «компанію». По дорозі до неї додому вони зустріли ОСОБА_35 , яка теж пішла з ними. Вона з ОСОБА_25 піднялась до себе на поверх, а ОСОБА_28 і ОСОБА_36 залишилися чекати їх біля під"їзду.

Коли вона відчинила вхідні двері у квартиру ключем, то побачила, що ОСОБА_18 стоїть в одних трусах з ножем в руці, від нього був запах перегару, обличчя було припухле, він смикнув її за зламану руку, вона опинилася в квартирі, при цьому впавши на коліна, вхідні двері в квартиру він прикрив, але не зачинив. Потім до квартири зайшов ОСОБА_25 і почав розмовляти з ОСОБА_21 , вони пішли на балкон, а вона пішла в кімнату. ОСОБА_21 сказав, що йому потрібно забрати його речі, потім в квартиру постукав ОСОБА_28 , вона йому відчинила і сказала, що все нормально, але повернувшись побачила, що ОСОБА_18 біжить з шампуром в руці до ОСОБА_25 , тоді вона пустила ОСОБА_28 у квартиру, щоб він допоміг ОСОБА_27 , а сама зайшла до кімнати, бійку і ударів вона не бачила і не чула, почула тільки гуркіт, вона виглянула з кімнати і побачила, що ОСОБА_21 піднімався з порога, а ОСОБА_28 розмовляв з ОСОБА_25 і вона закрила двері.

Потім їй крикнули, щоб вона винесла речі ОСОБА_21 , який вже був у під`їзді і якому ОСОБА_28 допомагав сісти. У ОСОБА_18 було розсічене підборіддя, вона полила його водою, щоб він утихомирився. ОСОБА_21 розмовляв, всім погрожував, казав, що він ще всім покаже. Вона винесла його речі, поклали біля нього в під"їзді, також поставили його пакет з недопитою пляшкою пива. Потім вона зачинила двері і вони всі пішли, коли уходили, то ОСОБА_18 був у свідомості, розмовляв, погрожував. Міліцію не викликала, так як сподівалися все вирішити без міліції. ОСОБА_12 і ОСОБА_14 до цього випадку знайомі не були.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_17 пояснив, що він знайомий ОСОБА_22 . Зі слів ОСОБА_30 знає, вона раніше зустрічалася з ОСОБА_18 , що він їй зламав руку, що вони розсталися, але він її переслідував. Ніч з 23 квітня 2014р. на 24 квітня 2014р. він з ОСОБА_37 ночували у ОСОБА_28 . Вранці 24 квітня ОСОБА_20 отримала повідомлення на телефон, що ОСОБА_21 у неї вдома в нетверезому стані, закритий, оскільки вона його боялася вона попросила його піти з ним, він погодився, разом з ними пішов і ОСОБА_38 .

По дорозі вони зустріли ОСОБА_35 , яка теж пішла з ними. Він з ОСОБА_33 піднявся до неї на поверх, а ОСОБА_28 з ОСОБА_39 залишилися чекати біля під`їзду. Спочатку ОСОБА_20 не могла відчинити двері, потім двері відчинилися ОСОБА_18 вийшов з ножем в руці, затягнув ОСОБА_40 до квартири і закрив двері. Він не знав, що йому робити і подзвонив щоб ОСОБА_28 піднявся на поверх і вони вирішать, що їм робити далі. Потім двері відчинилися, ОСОБА_18 сказав йому, щоб він заходив, а ОСОБА_20 сказала, що вже все нормально і він увійшов до квартири і вони з ОСОБА_18 пішли на балкон покурити. На балконі він сказав ОСОБА_21 , щоб той уходив, на що ОСОБА_21 відповів, що в нього мокрі речі.

Потім він пішов на кухню попити води, а ОСОБА_14 був в районі ванної кімнати. На кухні ОСОБА_21 почав кидатися на нього з шампуром, а він прикривався дверима в кухню. Потім він зрозумів, що хтось відчинив ОСОБА_28 двері, сам він з кухні не виходив, так як дуже боявся. Скрипник ОСОБА_31 спитав у нього, чи все нормально, він з трудом відповів, що так. ОСОБА_18 побачив у під"їзді на поверсі біля загального балкону, ОСОБА_36 теж була в під`їзді. Він сказав ОСОБА_29 щоб вона винесла речі ОСОБА_21 , побризкав на нього водою. У ОСОБА_21 побачив кров на підборідді, він розмовляв дуже агресивно. Хорольська ОСОБА_20 винесла речі ОСОБА_21 , закрила двері і вони всі четверо пішли, коли уходили ОСОБА_21 щось ще вимахував руками. ОСОБА_17 пояснив також, що в такій ситуації він опинився вперше, подумав, що поки викличуть міліцію невідомо що може статися у квартирі.

Висновком експерта №3301 від 28.08.2014р., згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, забоїв мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннім фибринозно-гнійним плевритом, при явищах ендогенної інтоксикації.

Висновком експерта №176/к від 25.12.2014р., проведеного судово-медичною експертною комісією, згідно якого всі ушкодження в ділянці голови потерпілого виникли за механізмом тупої травми, індивідуальні ознаки яких в ушкодженнях не відобразилися. Травматичні впливи в ділянку голови мали наступну локалізацію: 1.1. В ділянку лівої вушної раковини; 1.2. В ділянку підборіддя; 1.3. В ділянки правого та лівого ока; 1.4. В ліву тім`яну ділянку; 1.5. В праву тім`яно-скроневу ділянку. Ушкодження вказані в п.1.3. могли виникнути внаслідок одного травматичного впливу з утворенням ушкоджень у формально різних ділянках обличчя за механізмом струсу. Зважаючи на тривале перебування потерпілого в стаціонарі, а також характер описання морфологічних ознак ушкоджень, виконаних лікарями, комісія вважає, що на теперішній момент достовірно та науково - обґрунтовано встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень є неможливим. З огляду на характер, масивність та локалізацію внутрішньочерепних ушкоджень, комісія вважає провідним травматичним впливом той, що був спричинений в задню частину правої тім`яно-скроневої ділянки голови потерпілого (1.5.) з напрямком кінетичної енергії с заду наперед та справа наліво. Інші травматичні впливи (1.1.-1.4.), виявлені в ділянці голови потерпілого, за своїм характером та локалізацією самі по собі не могли викликати подібного характеру та об`єму внутрішньочерепних ушкоджень через те, що ділянки забою головного мозку виникають в зоні удару ( права тім`но-скронева частина мозку) та проти удару (лобні ділянки мозку). В судово-медичній експертизі подібний тип травмування називається інерційним. Ушкодження 1.1.- 1.4. не мали вирішального та провідного впливу на протікання внутрішньочерепної травми.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції експерт ОСОБА_41 пояснив, що механізм внутрішньочерепного ушкодження, зазначеного у висновку експерта №176/к від 25.12.2014р., в п.1.5., а саме в задню частині тім`яно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього він отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть. При таких ушкодженнях, які отримав потерпілий ОСОБА_11 , він міг не зразу втратити свідомість, все залежить від кровотечі в порожнину черепу, її інтенсивності, людина може бути досить активною, потім стає гірше, періодично втрачати свідомість.

Висновком експерта № 2813 від 26.06.2014р., згідно якого у ОСОБА_10 не виявлено яких-небудь видимих зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів їх за живлення за давністю спричинення які відносяться до подій.

Висновком експерта №2814-д від 26.06.2014р., згідно якого у ОСОБА_10 не виявлено яких-небудь видимих зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів їх за живлення за давністю спричинення які відносяться до подій.

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р., який був проведений за участю свідка ОСОБА_17 , згідно якого останній на місці події розповів і показав як все сталося, а саме: як ОСОБА_11 тримав у руці ніж, як погрожував йому шампуром металевим, як він сховався у кухні, як через деякий час він почув голос ОСОБА_10 та шум, при цьому він залишався у кухні, як він побачив ОСОБА_11 тільки у під`їзді.

Протоком проведення слідчого експерименту від 28.10.2014р, який був проведений за участю ОСОБА_10 , згідно якого останній розповів і показав при яких саме обставинах і як він відштовхнув від себе ОСОБА_11 в сторону вхідної двері в квартиру ОСОБА_23 .

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р. за участю свідка ОСОБА_23 , згідно якого остання пояснила та показала, де знаходився ОСОБА_11 , коли відчинив їй двері, як тримав у руці ніж, як схопив її та втягнув до квартири, як вона впала на коліна, як у квартиру увійшов ОСОБА_17 , як ОСОБА_11 взяв шампур, а вона сховалася в кімнату, як у квартиру увійшов ОСОБА_10 і направився у бік кухні, де стояв ОСОБА_11 , як коли вона вийшла з квартири побачила ОСОБА_11 , який сидів, ОСОБА_17 і ОСОБА_10 знаходились у кухні, а ОСОБА_15 стояла у дверному пройомі.

Протоком проведення слідчого експерименту від 18.09.2014р., який був проведений за участю свідка ОСОБА_15 , яка пояснила і показала де відбувалися події, як вона побачила ОСОБА_11 і при яких обставинах.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_42 пояснив, що він є батьком ОСОБА_11 , що 24 червня 2014р., коли він знаходився на зупинці громадського транспорту „Диспетчерська" йому зателефонували і сказали, що знайшли у під`їзді побитого чоловіка за адресою АДРЕСА_3 , він туди зразу поїхав, на 10 поверсі він побачив свого сина ОСОБА_21 , який був притулений до кутка загального балкону, всього в крові, біля нього стояли його туфлі, а в туфлях лежав мобільний телефон. Він його звав, але ОСОБА_21 не обзивався, приїхала швидка допомога і забрали сина у лікарню. Ліки всі купував він разом з донькою. Син помер у лікарні. Матеріально син йому не допомагав, так як у нього була своя сім`я.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_11 , що її батьку повідомили, що ОСОБА_21 лежить у під`їзді, брат лежав у лікарні де і помер. У брата була сім`я, але з дружиною були конфлікти і він жив з батьками, їздив до м. Київ. З ОСОБА_23 у них були незрозумілі стосунки. Жінка брата ніколи не скаржилася, що він її б`є. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування і поховання, у розмірі 29 194грн. 36коп. та моральну шкоду у розмірі 300 000грн., так як вся їх сім`я пережила дуже сильний стрес, і до цих пір не можуть оговтатися і прийти в себе.

Дослідивши і оцінивши надані суду доказі у їх сукупності, колегія вважає їх допустимими, послідовними та такими, що об`єктивно підтверджують одне одного та провину ОСОБА_10 у скоєнні вбивства, вчиненого через необережність.

Доводи ОСОБА_10 про те, що він не наносив удари ОСОБА_11 , а тільки його відштовхнув і від поштовху останній не міг отримати тілесних ушкоджень від яких настала смерть ОСОБА_11 , колегія не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються як висновком №176/к від 25.12.2014р. так і поясненнями експерта ОСОБА_41 , даними у судовому засіданні про те, що внутрішньочерепне ушкодження, зазначене у висновку експерта №176/к від 25.12.2014р., в п.1.5., а саме в задню частині тім`яно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього він отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть, крім того, як було встановлено в судовому засіданні всі інші учасники подій, а саме: ОСОБА_23 , ОСОБА_17 і ОСОБА_15 не наносили ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 і не штовхали, оскільки ОСОБА_23 боялася ОСОБА_11 і сховалася в кімнаті, ОСОБА_17 дуже був наляканий тим, що ОСОБА_11 кидався на нього з металевим шампуром і довго не міг прийти в себе, а ОСОБА_15 взагалі піднялася на поверх, коли вже все скінчилося.

Під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді, дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачення посилалося на те, що 24 червня 2014р., приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, діючи умисно, вдарив ОСОБА_11 правою тім`яно-скроневою ділянкою голови об металевий каркас лутки вхідних дверей вказаної квартири, в результаті чого спричинив останньому синці у тім`яній області зліва, у правій орбітальній області, від чого, згідно висновку експерта №3301 від 28.07.2014р., у ОСОБА_11 утворилася внутрішньочерепна травма з крововиливами під тверду та м`які оболонки головного мозку, забої мозку в області полюсів лобних часток, які ускладнились розвитком двосторонньої зливної гострої гнійної пневмонії, двостороннім фибриозно-гнійним плевритом, при явищах ендогенної інтоксикації, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від чого 27 липня 2014р. у реанімаційному відділенні КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя" наступила смерть потерпілого ОСОБА_11 .

У судовому засіданні прокурор оголосив змінений обвинувальний акт, відповідно до якого була змінена правова кваліфікація вчиненого за ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Обвинувачений по зміненому обвинувальному акту свою провину не визнав та наполягав на свідченнях, які він раніше надавав суду, зауваживши при, цьому що він не хотів вбивати ОСОБА_11 , не наносив йому ніяких тілесних ушкоджень, а тільки відштовхнув його.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_7 підтримала обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.2 ст. 121 КК України. Тому колегія вважає за необхідне доповнити вступну частину вироку після слів «у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України».

При встановлених обставинах, оцінивши досліджені докази, пояснення свідків і учасників кримінального провадженні у їх сукупності, колегія вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та досліджених доказів достатньо для визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно положень діючого кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний обґрунтовувати свої висновки лише безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, зібраними та наданими учасниками кримінального провадження, в тому числі за сприянням суду, враховуючи обставини, встановлені судом, суд прийшов до вмотивованого висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що до 24 червня 2014р. ОСОБА_10 не був знайомий з ОСОБА_11 , такі ж пояснення давав в судовому засіданні і сам ОСОБА_10 , тобто підстав і мотивів спричиняти ОСОБА_11 умисні тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не було, крім того, із пояснень ОСОБА_10 вбачається, що він тільки один раз відштовхнув від себе ОСОБА_11 і не наносив йому ніяких ударів, від цього поштовху ОСОБА_11 впав і вдарився головою. Згідно з висновком експерта №176/к від 25.12.2014р., провідним травматичним впливом був той, що був спричинений в задню частину правої тім`яно-скроневої ділянки голови потерпілого (1.5.) з напрямком кінетичної енергії с заду наперед та справа наліво. Згідно з поясненнями експерта ОСОБА_41 , даними в судовому засіданні, ушкодження в задній частині тім"яно-скроневої ділянки голови потерпілого, є інерційним, частіше всього воно отримується при падінні, саме це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне, само по собі таке ушкодження могло спричинити смерть.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи, п. 26, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позиція потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на тому, що ОСОБА_10 умисно, наніс її брату ОСОБА_11 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть, спростовується поясненнями вищевказаних свідків, експерта та висновками експертів, таку позицію суд розцінює як суб`єктивне бажання потерпілої ОСОБА_7 притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за смерть її брата.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зібрані у провадженні та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на більш тяжкий склад злочину.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, колегія суддів погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1 ст. 119 КК України, а саме як вбивство, вчинене через необережність.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом третьої групи, але вину свою в скоєному не визнав, не розкаявся, тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_10 покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя щодо ОСОБА_10 змінити.

Вступну частину вироку після слів «у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України» доповнити словами «за обвинуваченням прокурора та потерпілої ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України».

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4