Дата документу Справа № 330/93/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 330/93/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/74/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 02 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Новотроїцьке Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

підозрювана ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та невмотивованість ухвали. Вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Апелянт вказує на обґрунтованність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кількох злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше була засуджена. Прокурор просить скасувати оскаржуване рішення слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відповідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжних захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.

06 вересня 2014 року , приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом виставлення віконного скла, проникла до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала гроші та речі на загальну суму 9432,00 гривень, чим спричинила ОСОБА_11 матеріальний збиток на вказану суму.

06 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження №0001252 від 6 вересня 2014 року.

Крім того, у той же день, приблизно о 12-30 годині, діючи умисно, за тих же обставин, проникла до будинку АДРЕСА_4 у тому ж місті, звідки таємно викрала гроші та продукти харчування на загальну суму 3200 грн., чим спричинила ОСОБА_12 матеріальний збиток на вказану суму.

06 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження №0001253 від 6 вересня 2014 року.

13 січня 2015 року кримінальні провадження №0001252 та №0001253 об`єднані в одне провадження.

13 січня 2015 року слідчий СВ Якимівського РВ ГУМВС України і Запорізькій області ОСОБА_13 звернувся до суду з клопотанням, про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень та підтвердження підозри доказами, наявними в матеріалах провадження, тяжкість вказаних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим та прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та застосував відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з встановленням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, вислухавши думку підозрюваної та її захисника, які прохали про залишення оскаржуваного рішення без змін, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Вирішення даного питання, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на положення ст. 178 КПК України, пов`язано також із з`ясуванням особистих обставин життя підозрюваного, які також можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та ін.

Згідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчим, у відповідному клопотанні, підставами для застосування заявленого запобіжного заходу були визначені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри та наявність визначених слідством ризиків встановлена слідчим суддею та в апеляції не оспорюються.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд правильно виходив з того, що як у клопотанні слідчого, так і під час його розгляду не було доведено, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, доведеність чого, відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, є обов`язковою підставою для обрання даного виду запобіжного заходу.

Крім того, тяжкість злочину та очікуване покарання, самі по собі, не можуть служити підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, який до того ж згідно ч.1 ст. 183 КПК України, є винятковим. Зазначені обставини повинні оцінюватися у сукупності з іншими, передбаченими ст.ст. 177, 178 КПК України, обставинами.

Водночас, у судовому засіданні встановлена належна процесуальна поведінка підозрюваної щодо прибуття за викликами до суду.

Висловлена підозрюваною позиція з приводу невизнання провини не може розцінюватися як перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки це право підозрюваної особи передбачене ст. 63 Конституцією України та ст. 42 КПК України.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, суд при постановленні рішення, врахував наявність у підозрюваної постійного місця проживання; наявність на утриманні, як матері-одиначки, неповнолітньої дитини; перебування ОСОБА_6 у стані вагітності, строк якої, згідно наданого медичного документу, становить 20 тижнів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи прокурора про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, нічим не підтверджені.

Виходячи із вище наведеного, недоведеності недостатності застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування стосовно даної особи іншого запобіжного заходу та застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу із встановленням певних обов`язків, відповідають положенням ч. 4 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вище зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею, при розв`язанні згаданого клопотання, дотримані також і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

Всі обставини, на які посилається в апеляції прокурор були предметом дослідження в суді першої інстанції та знайшли відображення в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не спростовують висновків слідчого судді.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Якимівського РВ ГУМВС України і Запорізькій області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3