Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-799/10 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія ст. 166 кк україни Шиповалова т.д.
Доповідач: сажинов В.В.
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 р. серпня місяця „31 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 січня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, відповідно до ст. 89 КК України не судиму,

- за ст. 166 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 ч. 1 п. 3 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки; зобовязана повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Постановлено стягнути з засудженої на користь ОСОБА_6 313 грн. за проведення судово-психологічної експертизи.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_5 визнана винною і засуджена за злочин, вчинений нею за таких обставин.

ОСОБА_5, будучи матірю неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_3, в період часу з вересня 2006 року по вересень 2009 року, умисно, розуміючи суспільну небезпечність своєї бездіяльності та передбачаючи настання в результаті такої поведінки суспільно-небезпечних наслідків у вигляді суттєвого відставання у розумовому розвитку свого сина, байдуже ставилась до виконання встановлених законом батьківських обовязків по вихованню своєї дитини, піклуванню про її духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти. Незважаючи на неодноразові звернення до неї представників органів влади та педагогічного колективу Ольгинської загальноосвітньої школи про необхідність встановлення за поведінкою її сина належного контролю, виховання та навчання, ухилялась від виконання своїх батьківських обовязків по догляду за дитиною, спричинивши тим самим тяжкі наслідки у вигляді розумової відсталості її сина ОСОБА_7, що виразилось у недостатньому розвитку мислячих функцій і тенденції до неадекватного формувння емоційно-почуттєвої сфери особистості.

У своїй апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини засудженої та правильності кваліфікації її дій судом, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок мякості. При цьому зазначає, що ОСОБА_5 раніше двічі притягувалася до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочин, передбачений ст. 166 КК України стосовно свого малолітного сина ОСОБА_7 та була звільнена від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням. У звязку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 та постановити новий вирок, за яким призначити їй покарання за ст. 166 КК України у виді 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, пояснення засудженої ОСОБА_5, яка вважала, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, її прохання в останьому слові про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції прокурора, колегія суддів проходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Провина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, при обставинах встановлених судом та викладених у вироку, підтверджується зібраними по справі доказами та не оспорюється в апеляції прокурором. Судом дії засудженої кваліфіковані за ст. 166 КК України правильно.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування вироку, не встановлено.

Призначаючи засудженій ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненного нею злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше хоча і притягувалася до кримінальної відповідальності, але судимості в порядку ст. 89 КК України у неї погашенні, визнання нею свою провини та наявність на її утриманні малолітньої дитини, обставину, яка помякшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обгрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням.

Тому доводи апеляції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі є необгрунтованими і до уваги не приймаються. Покарання засудженій призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Таким чином вирок суду має бути залишений без зміни.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 січня 2010 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Головуючий:

Судді: