Провадження 1-кс/127/5835/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2013 року м. Вінниця

в складі:

слідчого судді Вишара І.Ю.,

при секретарі Гнатик А.Б.,

за участю прокурора Сопівника А.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17.10.2013, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України.

У скарзі заявник просить скасувати вказану постанову, оскільки вона є передчасною та необґрунтованою, однобічною, яка суперечить вимогам законодавства. Слідчий не належно виконав обовязки щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та доказування.

Також заявник ОСОБА_1 у своїй скарзі звертає увагу суду на те, що станом на час винесення слідчим оскаржуваної постанови його до цього часу не поновили на службі. Хоча рішення про поновлення на військовій службі винесено 21.04.2006, Замостянським районним судом м. Вінниці. При цьому постанову було допущено до негайного виконання, у звязку із чим 21.04.2006 видано виконавчий лист.

В судовому заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, пояснив, що слідчий вжив вичерпних заходів при розслідуванні кримінального провадження, просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор Сопівник А.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, пояснив, що постанова слідчого є обґрунтованою в ній висвітлені достатні підстави вважати, що в діях службових осіб Командування Повітряних Сил Збройних Сил України відсутній склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обовязковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду скарги, тому суд вважає за можливим розглянути дану скаргу, без застосування технічних засобів фіксування.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці із позовом до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України про визнання незаконним наказу заступника Міністра оборони України Командувача Військово-Повітряних Сил України № 0320 від 9 серпня 2000 року про його звільнення з військової служби за станом здоровя та поновлення на посаді, у звязку з тим, що на момент його звільнення з військової служби у нього не було захворювання, несумісного з проходженням військової служби.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 надав до суду довідку військово-лікарською комісії Головного військового клінічного госпіталю МО України №470-п від 23.12.2005 про придатність до військової служби.

На підставі поданого позову Замостянським районним судом м. Вінниці

21 квітня 2006 року по справі №2-а-476/2006 прийнято рішення, згідно якого визнано наказ заступника Міністра оборони України Командувача Військово-Повітряними Силами від 9 серпня 2000 року № 0320 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоровя - незаконним та поновлено ОСОБА_1 на військовій службі, при цьому постанову було допущено до негайного виконання, у звязку із чим 21 квітня 2006 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист, який він негайно предявив для виконання.

27.04.2006, державним виконавцем Гаджаловим Р.К. ДВС у Замостянському районі м. Вінниці відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 21.04.2006. Після чого, державний виконавець направляє лист Головокомандовичу Повітряних сил Збройних сил України ОСОБА_3, в якому просить виконати рішення суду та виконавчий лист від 21.04.2006. Головокомандович Повітряних сил Збройних сил України ОСОБА_3 дане рішення суду від 21.04.2006 не виконує, у звязку з чим, державним виконавцем Гаджаловим Р.К. винесено акт від 03.05.2006, про невиконання рішення суду. В свою чергу ОСОБА_3 уповноважує, як представника боржника старшого юрист консультанта підполковника юстиції ОСОБА_4, який 05.05.2006 подає до ДВС заяву в якій просить розяснити порядок виконання рішення суду.

Цим самим Головокомандович Повітряних сил Збройних сил України ОСОБА_3 та юрист консультант підполковник ОСОБА_4 ціленаправлено, навмисно вживали заходи до невиконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.04.2006 і його так і не виконали.

8 серпня 2006 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2006 року по справі №2-а-476/2006 з підстав направлення державним виконавцем заяви до суду про розяснення порядку виконання рішення суду.

13 вересня 2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці винесена ухвала, якою розяснено порядок виконання рішення суду від 21.04.2006 року.

Винесена судом ухвала про розяснення виконання рішення суду у встановлені строки не була отримана Державною виконавчою службою у Замостянському районі м. Вінниці, а також і Командуванням Повітряних Сил ЗС України. Після неодноразових звернень заявника винесена Замостянським районним судом м. Вінниці ухвала від 13 вересня 2006 року була отримана Замостянським відділом Вінницького МУЮ (Державна виконавча служба у Замостянському районі м. Вінниці) 22 жовтня 2010 року, тобто через 4-ри роки, у звязку із чим весь цей період зупинене раніше виконавче провадження не відновлювалось.

Вищевказаний факт слідчим взагалі належним чином не досліджено, не зібрано доказів в підтвердження того з чиєї вини відбулося не виконання рішення суду протягом 4 років, не встановлено та не допитано причетних до даного правопорушення осіб.

21 квітня 2011 року Київським апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою в задоволені позовної заяви Командування про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження було відмовлено.

6 вересня 2011 року Командувачем Повітряних Сил ЗС України генерал-полковником ОСОБА_5 видано наказ № 593, пунктом 1 якого Дем`яніва І.М. поновлено на військовій службі, а пунктом 2 звільнено з військової служби, у звязку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, з 9 серпня 2000 року.

13 листопада 2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено постанову, якою задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу Командуючого Повітряних Сил Збройних Сил України № 593 від 6 вересня 2011 року, з підстав неправомірного застосування нормативно-правових актів, які на момент видання наказу були не чинними.

Цим самим, службовими особами командування Повітряних сил Збройних сил України та Замостянського відділу Вінницького МУЮ (Державна виконавча служба у Замостянському районі м. Вінниці) порушено основоположні норми українського законодавства, а саме:

Стаття 124 Конституції України, передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Однією із засад судочинства Конституція України в статті 129 закріпила принцип обовязковості судових рішень.

Стаття 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», передбачає, що Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Стаття 382 Кримінального кодексу України, передбачає відповідальність за невиконання судового рішення.

Вищевикладене в своїй сукупності підриває авторитет держави та конституційні права особи на справедливий суд.

В обґрунтування вищевикладеного суд приходить до висновку, що слідчий помилково дійшов висновку про відсутність винних осіб у невиконанні, протягом семи років, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21.04.2006, яке було допущено до негайного виконання. Слідчий в порушення вимог КПК України не виконав покладені на нього обовязки, не дослідив в повному обсязі судові рішення та не виконав наведені в них вказівки, не надав оцінку обставинам щодо негайного виконання рішення суду від 21.04.2006, з урахуванням того, що оскарження даного рішення, подача заінтересованих осіб на нього різного роду заяв, не перешкоджає його виконанню в частині, що допущена до негайного виконання. Також слідчий не звертає увагу, та не надає правової оцінки діям Головокомандовича Повітряних сил Збройних сил України ОСОБА_3 та юрист консультанта підполковника ОСОБА_4. Слідчим не перевірено, у звязку з чим відбулося не виконання рішення суду в період з 8 серпня 2006 року по 22 жовтня 2010 року, хто у цьому винен, оскільки заявник ОСОБА_1 сам стверджує, що неодноразово звертався в Замостянський відділ Вінницького МУЮ (Державна виконавча служба у Замостянському районі м. Вінниці) з ухвалою про розяснення рішення суду та заявами про необхідність його виконання, не дивлячись на це виконавче провадження було зупинене протягом 4 років.

Крім того, в постанові слідчого допущено помилку, слідчий вживає термін судовий акт, в той час коли диспозиція однієї із статей кримінального провадження, а саме ст. 382 КК України, передбачає відповідальність за невиконання судового рішення.

Також суд звертає увагу, що з моменту винесення рішення та звернення його до негайного виконання, службові особи вживали різного роду заходи спрямовані на його не виконання.

При винесенні оскаржуваної постанови, слідчий не виконав обовязки щодо всебічного, повного і неупередженого розслідування кримінального провадження та доказування в цілому.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, а також мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше пяти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обовязкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобовязання припинити дію;

3) зобовязання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що постанова слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України, є передчасною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України задовольнити.

Постанову слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження №0000003, внесеного до ЄРДР 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 382 ч. 2, 423 ч. 1, 424 ч. 1 КК України скасувати.

Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя