Справа № 472/1349/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
Ухвалою слідчого судді від 26.10.2015 року вказане вище клопотання слідчого повернуто для усунення недоліків.
28.10.2015 року слідчий знову звернувся до суду із вказаним клопотанням на підставі ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК України.
Слідчий суддя переконаний, що клопотання слідчого подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.
Слідчий суддя обґрунтовує свій висновок наступним.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
При цьому, підстави для арешту майна, визначені в ч. 1 ст. 170 КПК України та є наступними - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
При цьому така думка суду узгоджується із Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, інформацію про що заслухано та обговорено на засіданні пленуму ВССУ, яке відбулося 07.02.2014 року.
Так, згідно розділу 2.6 Узагальнення арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя переконаний про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 171-173, 309 КПК України, суд,
2.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 діб з моменту оголошення
Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Копію цієї ухвали мені вручено 30 жовтня 2015 року о ___ годині ___ хвилин.
Прокурор: _______________/підпис/
Слідчий : _______________/підпис/
Захисник : _______________/підпис/