Справа №488/959/15-к 30.09.2015 30.09.2015 30.09.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000489, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, мешканки АДРЕСА_1 ,

-за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду виключивши призначення останній покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України та звільненою на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру передати під нагляд матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання і застосовано до неї примусовий захід виховного характеру передати під нагляд матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Вирішено питання про речові докази.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зауважує, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України є альтернативною, проте суд 1-ої інстанції, призначаючи неповнолітній обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, не вмотивував своє рішення.

Вважає, що при застосуванні до неповнолітнього обвинуваченого положень ст. 105 КК України, покарання взагалі не призначається, оскільки суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 13 лютого 2015 року близько 18.00 год. обвинувачена ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні Кульбакінського будинку культури, розташованого по вул. Райдужній, 35 м. Миколаєва, керуючись наміром, спрямованим на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрала з кишені куртки неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 належний останній мобільний телефон «Samsung GALAXY drand 2», вартістю 2000 грн. з сім-картою мобільного оператора «Лайф», яка не має для потерпілої матеріальної цінності.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи ОСОБА_6 міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, за місцем навчання та проживання характеризується добре.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що мати ОСОБА_6 має на неї позитивний вплив, обвинувачена виховується матір`ю та вітчимом у родині із середнім матеріальним достатком, має хронічні захворювання, на профілактичному обліку у кримінальній міліції Корабельного РВ УМВС України у Миколаївській області та у службі по справам дітей не перебувала.

Як обставини, які пом`якшують покарання, судом встановлено визнання провини обвинуваченою, щире каяття, повне відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди шляхом повернення мобільного телефону, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Суд 1-ої інстанції зазначив про необхідність призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. При цьому, дійшов висновку про те, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітня ОСОБА_6 не потребує реального застосування покарання та відповідно до ст. 105 КК України звільнив її від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передання її під нагляд матері ОСОБА_9 , яка буде сприяти її виправленню та вихованню.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , яка проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечувала, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини неповнолітньої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, відповідають фактичним обставинам справи, апелянтом не оскаржується, а тому вирок в цій частині апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не переглядається.

Вирішуючи питання про відповідальність неповнолітньої за вчинене кримінальне правопорушення , суд першої інстанції обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, за місцем навчання та проживання характеризується добре, має хронічні захворювання, виховується у родині з середнім достатком матір`ю та вітчимом, на профілактичному обліку у кримінальній міліції Корабельного РВ УМВС України у Миколаївській області та у службі по справам дітей не перебувала.

Як обставини, які пом`якшують покарання, судом встановлено визнання провини обвинуваченою, щире каяття, повне відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди шляхом повернення мобільного телефону, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою. При цьому, судом 1-ої інстанції встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Проте, встановивши, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітня ОСОБА_6 не потребує реального застосування покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства при застосуванні до неї положень ст. 105 КК України суд.

Тобто, встановивши, що відповідно до вимог ст. 105 КК України, неповнолітня ОСОБА_6 , яка вчинила злочин середньої тяжкості, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання та може бути звільнена від покарання, суд 1-ої інстанції помилково призначив неповнолітній ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі. Тому доводи прокурора з цього приводу є слушними та підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок в частині призначення неповнолітній ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі зміні з виключенням із мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення останній покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про призначення останній покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України та звільненою на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру передати під нагляд матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

В іншій частині вказаний вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді