Справа 139/1083/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , з участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

скаржника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000021, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зі скарги та матеріалів, доданих до неї, слідує, що 02 лютого 2015 року зареєстровано заяву ОСОБА_5 з приводу зловживання службовими особами Мурованокуриловецької селищної ради своїм службовим становищем у вирішенні питання про реалізацію ОСОБА_6 свого права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Досудове розслідування розпочато за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 364 КК України (до ЄРДР внесено 03 лютого 2015 року за № 000021).
02 грудня 2015 року слідчим Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Скаржник вважає, що службові особи Мурованокуриловецької селищної ради, порушуючи вимоги законодавства про приватизацію державного житлового фонду та фактично не виконуючи рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 вересня 2014 року, протиправно відмовляють ОСОБА_6 у приватизації житла.
ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав подану ним скаргу з підстав, зазначених у ній. Зокрема, скаржник зауважив, що слідчий передчасно винесла постанову про закриття провадження, оскільки однобічно, з позиції захисту дослідила докази, а в самій постанові про закриття провадження не надала будь-якої оцінки доказам, які надав слідству він та визнана потерпілою ОСОБА_6 . Просив скаргу задовольнити, а постанову слідчої скасувати.
Слідчий Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 суду пояснила, що досудовим слідством було встановлено, що рішення про відмову ОСОБА_6 у приватизації житлової квартири приймалося колегіальним органом, допитані члени цього органу заявили, що це було свідоме і неупереджене рішення кожного з них.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що постанова слідчої від 02 грудня 2015 року прийнята у відповідності до вимог статтей 94 та 284 КПК України, просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 .

Розглянувши скаргу у судовому засіданні, заслухавши думки сторін у справі, судприходить до висновку, що при закритті кримінального провадження № 0000021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, були дотримані вимоги ст. 284 КПК України, а тому скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Однією із загальних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Судом встановлено, що 03 лютого 2015 року до ЄРДР було внесено заяву ОСОБА_5 про вчинення службовими особами Мурованокуриловецької селищної ради злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (матеріали досудового розслідування, а.п. 1).
Підставою для такого звернення до правоохоронних органів стало те, що службові особи Мурованокуриловецької селищної ради, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 не може бути відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, 23 січня 2015 року на черговому засіданні виконкому Мурованокуриловецької селищної ради прийняли протиправне рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_6 на приватизацію вказаної квартири, чим спричинили їй істотну шкоду, перешкодивши останній у використанні свого конституційного права на придбання житла.
Постановою слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 02 грудня 2015 року після проведення певних слідчих дій прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (а.с. 6-9).
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового провадження може бути оскаржене рішення слідого про закриття кримінального провадження.
Нормами КПК України визначено, що слідчі розшукові дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Слідчий уповноважений: проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Системний аналіз приведених процесуальних норм права, дає підстави вважати, що слідчий наділений рядом процесуальних повноважень, зокрема на проведення слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, необхідність яких в рамках розслідування кримінального провадження слідчим приймається самостійно.
Як слідує із оглянутих у судовому засіданні матеріалів досудового слідства у кримінальному провадження № 0000021:
Виконавчий комітет Мурованокуриловецької селищної ради в особі селищного голови ОСОБА_7 22 січня 1999 року придбав у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням виконкому Мурованокуриловецької селищної ради № 284 від 24 грудня 2013 року (а.п. 62) квартиру по АДРЕСА_3 , балансовою вартістю 43493 тисячі гривень визнано власністю селищної ради. Дану квартиру згідно угоди по найму надано у користування посадовим особам прокуратури на період виконання ними обов`язків.
З текстів судових рішень, зокрема, рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року (а.п. 69-70) слідує, що з 14 листопада 2006 року згадану вище квартиру займає ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх малолітня донька ОСОБА_9 .
Із матеріалів кримінального провадження та пояснень ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_6 починаючи з 2013 року зверталась до Мурованокуриловецької селищної ради за дозволом про притизацію квартири АДРЕСА_1 .
Неодноразово Мурованокуриловецькою селищною радою, в тому числі виконкомом як органом приватизації, приймалися рішення про відмову у приватизації ОСОБА_6 цієї квартири. Рішеннями судів ці рішення визнавалися незаконними і скасовувалися (а.п. 69-70, 73-78, 86-92, 93-101).
23 січня 2015 року органом приватизації житлового фонду Мурованокуриловецької селищної ради ОСОБА_6 та членам її сімї, в черговий раз, відмовлено у наданні дозволу на приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 (а.п. 106, 107).
Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 лютого 2015 року, яке набрало чинності 22 квітня 2015 року рішення виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради № 3 від 23 січня 2015 року визнано незаконним та скасовано.
05 березня 2015 року Мурованокуриловецька селищна рада на 45 сесії 6 скликання заборонила відчуження комунального майна, житлової квартири АДРЕСА_1 будь-яким способом та включила зазначену житлову квартиру до переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації.
Рішенням органу приватизації житлового фонду Мурованокуриловецької селищної ради № 5 від 28 липня 2015 року прийнято рішення про відмову ОСОБА_6 у наданні дозволу на приватизацію житлової квартири (а.п. 110).
Допитані на досудовому слідстві в якості свідків члени органу приватизації житлового фонду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що рішення про відмову у приватизації житлової квартири вони приймали кожен особисто і жодного тиску на них не здійснювалось (а.п. 111-150).
З пояснень скаржника слідує, що Мурованокуриловецька селищна рада не виконує рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 вересня 2014 року у справі № 139/452/14-ц, при цьому посилається на обставини, які були спростовані постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року у справі № 139/904/13-а, рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 березня 2014 року у справі № 139/153/14-ц, рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 лютого 2015 року. Вважає, що зазначені рішення доводять, що орган приватизації житлового фонду територіальної громади Мурованокуриловецької селищної ради протиправно обмежує, не визнає та перешкоджає ОСОБА_6 у реалізації нею конституційного права на житло.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Заявник зазначає, що у діях службових осіб Мурованокуриловецької селищної ради наявна об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
З таким твердженням заявника погодитись не можливо за наступних обставин:
Об`єктивна сторона зловживання владою, або службовим становищем виявляється у діянні, яке вчиняється із використанням влади або службового становища, здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обовязків, суперечить інтересам служби, заподіює істотну шкоду або тягне важкі наслідки і знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками.
Для притягнення особи до відповідальності за ст. 364 КК України важливо встановити характер та обсяг повноважень, виявити коло тих службових обов`язків, які визначають компетенцію службової особи та встановлюються спеціальними нормативними актами, законами, постановами, положеннями, статутами, наказами та інструкціями.
Із посадової інструкції спеціаліста першої категорії (юриста) (а.п. 40-43) вбачається, що він відповідає за ведення квартирного обліку у селищній раді, подає відповідну звітність в статвідділ і бере участь у розгляді скарг, заяв та звернень громадян.
Діяня передбачене ст. 364 КК України повинно вчинятися із прямим умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є: 1) корисливі мотиви; 2) інші особисті інтереси; 3) інтереси третіх осіб.
Для кваліфікації діяння за ст. 364 КК України достатньо встановити наявність у поведінці службової особи хоча б одного із зазначених мотивів. Відсутність зазначених мотивів свідчить лише про вчинення службовою особою дисциплінарного проступку.
Як вбачається із розпорядження селищного голови Мурованокуриловецької селищної ради № 20 від 18 серпня 2014 року ОСОБА_18 винесено догану за неналежне виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді інформаційних запитів ОСОБА_5 (а.п. 38).
Зібраними досудовим слідством доказами не доводиться склад службового злочину у діях службових осіб Мурованокуриловецької селищної ради.
Відповідно до ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження, з урахуванням положень ст. 110 КПК України, має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалам кримінального провадження, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з заявою про вичинене кримінальне правопорушення та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження та обумовлюють її закриття.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.
З огляду на викладене, а також оскільки обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 02 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження, не встановлено; висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись: ч. 5 ст. 40, ст. 284, ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України,
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_5 відмовити у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000021 у зв`язку з її недоведеністю.
Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадженя може бути оскаржена безпосередньо до суду Апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ____________