Провадження № 11-кп/792/71/16
Справа № 688/3949/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року, -
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ура-Губа Кольського району, Мурманської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця, рядового в/ч НОМЕР_1 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 02.12.2003 року Військовим апеляційним судом Південного регіону за ст.ст. 408 ч.2, 421 ч.1, 410 ч.2, 115 ч.2 п.п.4,6,9,12, 289 ч.3, 186 ч.2, 263 ч.2, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.
Ухвалою колегії суддів Військової судової колегії Верховного Суду України від 03.03.2004 року вирок Військового апеляційного суду Південного регіону від 02.12.2003 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 421 КК України скасовано, а справу в цій частині закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину. Із цього ж вироку виключено рішення суду про засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст. 410, ч.2 ст. 263 КК України. Вважати засудженим ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, передбачених п.п. 4,6,9,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 408, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 186 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання 30.05.2003 року, кінець строку 30.05.2018 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду із клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у відповідності до ст. 82 КК України, обгрунтовуючи вимоги тим, що він відбув 2/3 частин строку покарання, став на шлях виправлення.
Відмовляючи захиснику у задоволенні клопотання, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 не прагнув своєю діяльністю спонукати вину за вчинений ним особливо тяжкий злочин, його поведінка та ставлення до праці не можуть вважатися сумлінними і бути підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, перевести його до виправного центру за місцем проживання.
Свою позицію обґрунтовує тим, що судом при розгляді заяви, належним чином не враховано обставини, які вказують на виправлення та його перевиховання, а саме те, що він є працевлаштованим, має заохочення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність та обгрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.2 Постанови Поенуму Верховного Суду України „Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року №2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується посередньо, допустив 2 порушення вимог режиму відбування покарання, які виразились у порушенні розпорядку дня та невиконанні законних вимог представника адміністрації, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в тому числі 1 раз поміщався до ДІЗО. 1 стягнення зняте інше погашене у встановленому законом порядку. На даний час працевлаштований в житловій зоні колонії двірником, за участь у проведенні робіт з благоустрою та ремонту в колонії 4 рази заохочувався адміністрацією колонії, з метою стимулювання правослухняної поведінки. Приймає участь в програмах диференційного виховного впливу „Духовне відродження, „Фізкультура та спорт, однак відноситься до цього формально.
Вважає свій загальноосвітній та професійний рівень достатнім, а тому до підвищення загальноосвітнього та професійного рівня не прагне.
Крім того, стосовно ОСОБА_7 на виконанні є 1 виконавчий лист, на загальну суму 509918,10 грн. Утримано із заробітку 678,80 грн., погашено достроково 0,00 грн., залишок збитків 509239, 30 грн.
Згідно протоколу №54 від 03.12.2010 року, у застосуванні переведення до дільниці соціальної реабілітації відповідно до ст. 101 КВК України ОСОБА_7 відмовлено, оскільки він не став на шлях виправлення.
Відповідно до протоколу №25 від 12.06.2013 року ОСОБА_7 у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовлено, оскільки він не став на шлях виправлення.
Згідно протоколу №44 від 03.09.2014 року ОСОБА_7 у застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено, оскільки він не довів своє виправлення.
За вказаних обставин місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом половини відбутого строку покарання не була сумлінною.
Між тим, підставою для застосування ст. 82 КК України є не тільки факт відбування певної частини покарання, а також і те, що засуджений став на шлях виправлення.
Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш мяким, через недоведення свого виправлення під час відбування покарання.

Відтак, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без зміни, його апеляційну скаргу - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/
Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду ОСОБА_2