ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0009873 від 05.09.2013 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, громадянина України, росіянина, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого КП «Автобаза санітарного транспорту» на посаді автослюсаря, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 приблизно о 07:00 годині, перебуваючи на території кухні квартири АДРЕСА_2 , між гр. ОСОБА_6 та його законною дружиною ОСОБА_8 виникла сварка, пов`язана з нецензурною лайкою та взаємними образами висловленими подружжям в бік один одного. Після чого ОСОБА_6 встаючи із-за столу на кухні облив ОСОБА_8 гарячим чаєм. Продовжуючи свої дії, він умисно наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження, а саме один удар ногою в область стегна та штовхнув в стіну кухні від чого ОСОБА_8 отримала розсічення брові.
Діями ОСОБА_6 громадянці ОСОБА_8 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого стегна та забитої рани лівої надбрівної дуги. Забита рана лівої надбрівної дуги тягне за собою розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і по цьому критерію згідно пункту 2.3.3 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; синець лівого стегна має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і по цьому критерію згідно п.2.3.5 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватість у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе з призначенням йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у вигляді арешту, яке в повній мірі відповідатиме його меті, а саме виправленню засудженого, його вихованню та соціальній реабілітації.

11.03.2015 р. ОСОБА_6 , надав заяву в якій просив застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 р.», у зв`язку з тим, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вказує, що він вину за вказане правопорушення визнає в повному обсязі.

З порядком, підставами та наслідками звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 р.» ОСОБА_6 ознайомлений та згоден.

Згідно п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 р." підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 р.", суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 , який має дитину 2011 р.н. та непозбавлена батьківських прав слід звільнити від відбування покарання на підставі ст. 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2014 р."

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався, у зв`язку з чим рішення по цьому питанню в резолютивній частині вироку не приймається.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, п. «в» ст. 1, 9 Закону України «Про амністію у 2014 р.», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту строком на три місяці.
Застосувати до засудженого ОСОБА_6 дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 р.» та звільнити засудженого ОСОБА_6 , який має дитину 2011 р.н. від відбування призначеного покарання у вигляді арешту.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: