Карлівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/129/15-к
Провадження № 1-кп/531/4/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого : ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5 ,

потерпілих : ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 25.07.2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня - спеціальна, працюючого фельдшером в екстреній допомозі м.Харків, військовозобов`язаного, раніше судимого, а саме:

- 30.10.2014 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 186 ч.1, КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян,-

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
25 липня 2014 року близько 19 години гр. ОСОБА_8 , приїхав на власному велосипеді до території господарства, що належить родині ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та зайшовши на подвір`я вищевказаного господарства на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли із-за того, що цього ж дня близько півгодини назад між його батьком гр. ОСОБА_11 , та родиною ОСОБА_10 , виникла суперечка з приводу межі між земельними ділянками думаючи, що його батька побили дані особи, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс гр. ОСОБА_6 , один удар кулаком правої руки в область лобно-тім`яної ділянки голови зліва, від якого останній упав на правий бік на асфальтне покриття, внаслідок чого гр. ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді:садна в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, по садну в ділянці правого ліктьового суглоба та на зовнішній поверхні правої стопи, синця на зовнішній поверхні лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії направлені на доведення злочинного умислу до кінця під час сварки із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс гр. ОСОБА_7 один удар дерев`яною штахетиною в область правого передпліччя, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця на правому передпліччі, які згідно висновку судово- медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я

Крім того, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії направлені на доведення злочинного умислу до кінця, перебуваючи на подвір`ї господарства родини ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , відразу після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання взявши із поверхні ґрунту дерев`яну штахетину почав наносити нею тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , а саме наніс: один удар в область лобної ділянки справа, один удар по пальцях лівої кисті, під час того як останній закривав своє обличчя від ударів, один удар в область правого передпліччя, один удар в область правої вушної раковини та два удари по тулубу зліва, в наслідок чого ОСОБА_4 , отримав тілесне ушкодження у вигляді:

а) крововиливу у м`які тканини, закритого відриву сухожилку згинача 4 пальця лівої кисті, які згідно висновку комісійної судово- медичної експертизи кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я;

б) глибокого садна шкіри лобної ділянки справа, садна шиї, правої завушної ділянки, тулубу, правого передпліччя, крововиливи в шкіру правої вушної раковини та завушної ділянки, шиї зліва і тулубу, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням вину не визнав спочатку а потім в судових дебатах визнав себе винним, цивільний позов не визнав . Пояснив, що 25.07.2014 року він порався біля власного подвір*я. В цей час прийшла бабуся ОСОБА_12 і сказала йому, що Бохани б*ють батька. Він сів на велосипед і вважаючи, що сім*я Боханів б*є батька поїхав до їх господарства . Коли під*їхав до двору то побачив, що до нього з дошкою шальовкою підійшов ОСОБА_13 і наніс декілька ударів потім наносив удари ОСОБА_14 . В судових дебатах ОСОБА_8 визнав, що дійсно він наносив відповідні удари для самозахисту і дійсно міг причинити тілесні ушкодження потерпілим, але ж тими предметами які використовували проти нього. Тікати він не збирався, бо думав, що з батьком його там щось сталось і хотів на нього подивитись. Коли він повернувся додому то побачив батька у якого дійсно була кров коли він умивався і ссадну біля глаза. Спочатку він нічого не розповідав але потім розповів, що у нього був конфлікт з ОСОБА_10 цього ж дня.

Не дивлячись на спочатку невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, а потім в судових дебатам визнання , вина обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами потерпілих, свідків та частково поясненнями самого обвинуваченого.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в цей день він був на огороді порався. Прийшов обвинувачений і ударив ліктем бабусю. Потім ударив у вухо і його від чого останній упав. Бачив коли отямився, що він бив і синів а ті захищалися. Це відбувалось поки ОСОБА_15 не виштовхали з двору. За двором бачив як ОСОБА_15 звалили. Поряд бачив сестру обвинуваченого яка насосом була по спині сина. Також він розповів, що бачив сварку на огородах з батьком обвинуваченого. Там були його сини. У старшого сина була металева лінійка. Вони скандалили за межу. Сини хотіли витягти батька обвинуваченого з трактора а той відбивався ключем.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в той день він працював на пасіці. Мама сказала, що б*ються. Він побачив як обвинувачений б*є штакетом по голові та різним частинам тіла брата ОСОБА_16 . Потім ОСОБА_15 переніс удари на нього по різним частинам. Вони його звалили і почали держати. Приїхала його сестра ОСОБА_17 і почала бити ОСОБА_14 насосом. Цей насос він вирвар із її рук і викинув. ОСОБА_14 бачив батька у дворі а біля нього на в колінах бабусю. Після бійки бачив у ОСОБА_16 кровила голова і в торчащему положені палець. Між конфліктом який відбувся на перед пройшло хвилин десять . Конфлікт був між батьком обвинувачено і ними. Там були присутні крім нього брат, батько, мати, Конфлікт був їз-за меж земельної ділянки.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він є депутатом сільської ради не одного скликання і являється представником влади. Між ними і ОСОБА_18 у них давно виникають суперечки із-за того, що останні влазять на їх територію без дозволів. В той день батько обвинувачено знову косив кукурудзу на їх території як вважає потерпілий. Щоб це зупинити вони пішли до нього і вступили в словесну перепалку. Ніхто батька не бив він поїхав. Пізніше під*їхав ОСОБА_19 і кликав їх. Він бачив як ОСОБА_20 ударив його батька який був у дворі з матір*ю. Батько втратив свідомість. Коли ОСОБА_16 підбіг до нього то ОСОБА_20 ударив його штахетом по голові. Після цього він почав наносити удари штакетов в різні частини тіла. Тоді ж і перебив палиць. ОСОБА_20 ніхто не бив. Його утихомирили заваливши на землю. Його сестра ОСОБА_17 почала бити насосом брата ОСОБА_14 . Відносно земельної ділянки за який було розпочато спір то на той момент у них права на власність тієї ділянки не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 яка є матір*ю і дружиною потерпілих пояснила, що бачила ОСОБА_22 під*Їхав до двору кинув велосипед. Почав гукати синів. Почав вигукувати, що він за батька і за бабусю їх на кучу по складає. Штовшнув її і почалася бійка. В ході бійки бачила як ОСОБА_20 бив штакетиної її синів в різні частини тіла. Штакету у руках синів не бачила. Поряд була бабуся ОСОБА_20 і сестра яка приїхала з насосом. Кричали, що убивають ОСОБА_20 . Після бійки бачила тілесні ушкодження на своїх синах. ОСОБА_23 було погано. Також вона не заперечує , що перед цією бійкою була сварка з батьком ОСОБА_20 на огородах. У ОСОБА_14 в руках під час сварки не було нічого а у ОСОБА_16 якась річ.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 яка є дружиною потерпілого, пояснила, що в той день варила вечерю, чула як обвинувачений ОСОБА_20 звав чоловіка та його брата. Бачила як штовхнув бабусю ліктем у груди а потім і дедушку. Коли ОСОБА_25 побіг на допомогу ОСОБА_20 схопив штакетину і ударив нею Володю по голові . Свідок злякалась і забігла на кухню. ОСОБА_26 як ОСОБА_25 гукав на поміч ОСОБА_14 . Коли вийшла через деякий час то нікого не було. Ще пізніше забіг ОСОБА_25 у нього кровило на лобі і був перебитий палець. Вона вважає, що обвинувачений ОСОБА_20 приходив не миритися а мстити за батька.

Свідок ОСОБА_11 , який доводиться батьком обвинуваченому ОСОБА_27 , пояснив, що в у нього на вгороді була посіяна люцерква. Смуга розрослася і він підчищав до межі. Коли закінчив косити вибіг ОСОБА_13 з металевим прутом, як шомпол 60-80 см. Свідок сидів у кабіні. Намотав на руку тряпку і захищався тією рукою. Схопив ключа і одмахувався ним . Прибіг ОСОБА_28 почав витягувати з трактора. Пізніше прибіг ОСОБА_29 з сокирою.. Підбігла його тьоща. Боханів бабуся, невістка. Дверка в кабіні здорова і була відкрита через неї і били. Кукурузи він не косив.

Свідок ОСОБА_30 , яка доводиться сестрою обвинуваченого ОСОБА_31 і є неповнолітньою, пояснила в той вечір пригнала корову. Бабушка сказала, що Бохани б*ють батька. Накачала на велосипеді колеса з насосом і поїхала. Побачила що б*ють брата ОСОБА_20 . Брат лежав на землі і закривав голову від ударів. Біля нього були ОСОБА_32 і ОСОБА_14 били ногами. Ударів було більше двох. Бохан ОСОБА_23 передав ОСОБА_33 штахетину. ОСОБА_14 штовхнув її вона упала і в цей час ОСОБА_16 ударив штакетом. Піднявшись вона вчепилась в ОСОБА_14 , щоб той не бив брата. У ОСОБА_16 під час цієї бійки був перебинтований палець. Свої побої вона показувала мамі. Коли її почали штовхати брат піднявся. Бачила як б*ють брата штакетом . Він бив руками і кулаками. Насосом вона не била. Вона лише чіплялась.

Свідок ОСОБА_34 , яка є матір*ю обвинуваченого ОСОБА_8 і законним представником неповнолітнього свідка ОСОБА_30 , пояснила, що бачила синці на руках як сказала донька від ОСОБА_35 .

Експерт ОСОБА_36 , пояснив, що він є експертом по першому висновку експертизи і підтвердив їх. На питання які йому були поставлені він відповід, що тілесні ушкодження які він вписав в висновок ОСОБА_37 , могли утворитись від ключа ( тупим предметом). Також він міг брати предмети, захищатися зразу після отримання перелому пальця.Також він вважає, що сила з якою наносильсь удари не має різниці чи то був ключем чи деревом. Ссадина наголові підходить під удар штахетом. Після перелому пальця іде зразу біль потім набряк.

Свідок ОСОБА_38 пояснив, що в той вечір він припинав корову. Почув що хтось свариця. Баче в тракторі в кабіні стоїть ОСОБА_39 . Біля кабіни два брати ОСОБА_10 . Потім прийшов і ОСОБА_23 їх батько. Був крик «Вилазь». Трактор заглушений. ОСОБА_40 руках у ОСОБА_41 був ключ гаєчний десь розміром 32-34 або 34-36. У ОСОБА_42 в руках був якийсь предмет він ним ширяв в кабіну. Довжина предмету з метр. Дверки в кабіні відкриті. Щоб ОСОБА_15 наносив удари я не бачив бо я йшов за коровою. До них мені було метрів 10-15. Пошкоджень ні наком він також не бачив.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України підтверджується також іншими доказами по кримінальному провадженню, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення ОСОБА_27 кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_4 ;(а.с.137-138)

- протколом огляду місця події від 15.08.2014 року та фото таблицею до нього , якого вбачається , місцем кримінального правопорушення є територія господарства за адресою АДРЕСА_2 яке належить ОСОБА_4 (а.с. 140-141)

- висновком експерта № 156 від 30.07.2014 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження: «закритого крайового перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кисті з синцем , синця на правому сусі та ссадна на правій боковій поверхні шиї, смугастого садна в лобовій ділянці голови справа, синця з осадненням на переднє лівій поверхні шиї, по синцю з осадненням на лівій заднє-боковій поверхні грудної клітки та в ділянці поперека зліва, садна на зовнішній поверхні правого передпліччя які утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах на які вказує під експертний .Ушкодження у вигляді закритого перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кисті кваліфікуються як ушкодження Середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров*я. Інші ушкодження кваліфікуються як ОСОБА_43 тілесні ушкодження»,(а.с.145-146)

- висновком комісійної експертизи № 182 від 18.12.2014 року відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження: « а) крововиливу у м`які тканини, закритого відриву сухожилку згинача 4 пальця лівої кисті, які згідно висновку комісійної судово- медичної експертизи кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я; б) глибокого садна шкіри лобної ділянки справа, садна шиї, правої завушної ділянки, тулубу, правого передпліччя, крововиливи в шкіру правої вушної раковини та завушної ділянки, шиї зліва і тулубу, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.» (а.с.147-155)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2015 року та фото таблицею до нього, проведеного з потерпілим ОСОБА_4 відповідно до якого потерпілий показав і розказав як саме проти нього було вчинено кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_27 (а.с.156-165)

- протоколом прийняття заяви про вчинення ОСОБА_27 кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_7 ;(а.с.169-170)

- висновком експерта № 157 від 30.07.2014 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: «синця на правому передпліччі, які згідно висновку судово- медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я» (а.с.173-174)

- протоколом прийняття заяви про вчинення ОСОБА_27 кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_6 ;(а.с.175-176)

- висновком експерта № 155 від 30.07.2014 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження: «садна в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, по садну в ділянці правого ліктьового суглоба та на зовнішній поверхні правої стопи, синця на зовнішній поверхні лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я» (а.с179)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2015 року та фото таблицею до нього, проведеного з потерпілим ОСОБА_6 відповідно до якого потерпілий показав і розказав як саме проти нього було вчинено кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_27 (а.с.180-187)

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких наданих Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З аналізу всіх досліджених доказів підтверджується об`єктивна сторона злочинів за ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України, вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 , що характеризується умисним діянням обвинуваченого - спричиненням тілесних ушкоджень потерпілим, наслідками, що настали відповідно спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і легких тілесних ушкоджень з без короткочасного розладом здоров"я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , причинним зв`язком між вказаними протиправними діяннями обвинуваченого та наслідками, що настали від них, з урахуванням місця, часу, способу, обстановки спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості і легких тілесних ушкоджень з без короткочасного розладом здоров`я.

Суд вважає, що ОСОБА_8 умисно вчинив інкриміновані злочини, а не внаслідок захисту. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків, тому обвинувачений ОСОБА_8 свої дії розумів та повинен був розуміти в момент вчинення злочинів.

Усвідомлення суспільно небезпечного характеру своїх діянь означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують обєктивні ознаки злочину значущість обєкта посягання, яким є здоров*я потерпілих, їх вік, стать, характеру діяння, місця, часу, способу їй вчинення, а й розуміння соціального значення діянь, їх соціальної шкідливості, коли він наносив удари потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , при цьому мав можливість відійти чи втекти взагалі та не наносити удари потерпілим. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 мав чітке уявлення про те, що від його ударів настануть тілесні ушкодження.

Невизнання спочатку обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не спростовує вищезазначений висновок суду, а є, виключно, способом, реалізація якого спрямована на уникнення відповідальності за вчинене ним протиправні діяння, тому суд розцінює це як метод захисту обвинуваченого. Але суд не може не звернути уваги на те, що обвинувачений до видалення суду в нарадчу кімнату таки визнав свою вину.

Недивлячись на невизнання спочатку обвинуваченим своєї вини, але в дебатах він її визнав, то вина ОСОБА_8 також підтверджується його поясненнями в дебатах про те, що 25.07.2014 року він дійсно міг нанести потерпілим тілесні ушкодження але під час свого захисту, і средствами які були використані проти нього, тому можливо і спричинив потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Суд вважає, правдивими покази потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1, ст.122 ч.1 КК України була доведена під час досудового слідства та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд вважає, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собой наслідків, передбачених у ст. 121 КК України,, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Тому при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості; обставини їх вчинення обвинуваченим; дані про особу обвинуваченого, який не одружений, має місце роботи на момент винесення вироку, до цього місце навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо; його стан здоров`я; сімейний та матеріальний стан, думку потерпілих щодо покарання обвинуваченого.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідностідо ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, позицію державного обвинувача та потерпілих щодо не можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, позицію обвинуваченого і його захисника, суд вважає, що ОСОБА_8 не представляє підвищену суспільну небезпеку і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей обвинувачення він може бути звільнений від відбування остаточного покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов*язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому, при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст. 70 КК України .

З врахуванням того, що обвинувачений працевлаштований після закінчення навчання, має посередню та позитивну характеристику з місця проживання, молодий вік, суд вважає неможливим та недоцільним з метою його виправлення і перевиховання ОСОБА_8 застосувати до нього інші більш м`які види покарань, які передбачені санкціями статей ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. задоволенню не підлягає, так як не доведений належними доказами, а саме потребою саме в ці дні придбання палива. Також з даних чеків не можна зробити висновку що саме потерпілим було використано це паливо.

Визначаючи розмір завданої потерпілим моральної шкоди суд враховує душевні страждання потерпілого у зв*язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, та з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень, необхідності вживати відповідних дій по захисту своїх порушених прав в зв*язку з відсутністю добровільного відшкодування завданої шкоди, суд оцінює розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, достатній для відновлення душевного стану з врахуванням індексу інфляції в сумі 1 000 грн. В іншій частині відмовити із-за недоведеності.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 15500 грн. підлягає частковому задоволенню. Так матеріалами справи доведено завдання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 546,80 грн згідно копій відповідних квитанцій (а.с.98-99) Щодо стягнення решти суми завданої матеріальної шкоди слід ОСОБА_4 відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів необхідності понесення потерпілим матеріальних збитків на суму 14963 грн. 20 коп., а саме: на придбання палива (чеки а.с.38-43). З наданих чеків не можна зробити висновку, що дане паливо використовувалось потерпілим під час процесуальних дій або під час лікування в м.Полтава з 18.08.2014 по 01.09.2014, чи знаходження на лікарняному з 24.04.15 по 29.04.2015 оскільки дати на цих чеках , його придбання не відповідають вище викладеним датам.

Визначаючи розмір завданої потерпілому моральної шкоди суд враховує душевні страждання потерпілим у зв*язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, та з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень, тривалості лікування та позбавлення можливості у вказаний період працювати та забезпечити потреби своєї сім*ї, необхідності вживати відповідних дій по захисту своїх порушених прав в зв*язку з відсутністю добровільного відшкодування завданої шкоди, потреби в продовженні лікування, суд оцінює розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, достатній для відновлення душевного стану з врахуванням індексу інфляції в сумі 5000 грн. В іншій частині відмовити із-за недоведеності.

Також підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 сплачені потерпілим витрати по сплаті судового збору, на користь ОСОБА_4 -121 грн. 30 коп., з врахуванням сум по цивільних позовах, що підлягають до задоволення .

Також підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 понесені витрати по юридичній допомозі, відповідно до квитанції в сумі 3500 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 3000 грн. задоволенню не підлягає, так як не доведений належними доказами, а саме потребою саме в ці дні придбання палива. Також з даних чеків не можна зробити висновку що саме потерпілим було використано це паливо.

Визначаючи розмір завданої потерпілому моральної шкоди суд враховує душевні страждання потерпілим у зв*язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, його вік та з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень , необхідності вживати відповідних дій по захисту своїх порушених прав в зв*язку з відсутністю добровільного відшкодування завданої шкоди, суд оцінює розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, достатній для відновлення душевного стану з врахуванням індексу інфляції в сумі 3000 грн. В іншій частині відмовити із-за недоведеності.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх обрання не надходило.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимостаточно до відбування ОСОБА_8 визначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування остаточного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 -1000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В стягненні решти суми позову ОСОБА_7 відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 546,80 грн. матеріальної шкоди, - 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, - 3500 грн. за юридичні послуги, 121 грн.30 коп. понесених судових витрат. Всього 9168,10 грн.

В стягненні решти суми позову ОСОБА_4 відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 -3000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В стягненні решти суми позову ОСОБА_6 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1