Провадження № 1-кп/761/997/2015
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_19 за ч.ч. 2, 3, 4 ст.190, ч.2 ст.205 КК України.
ОСОБА_19 обвинувачується у тому, що він у 2007 р. з метою прикриття незаконної діяльності створив та очолив ТОВ «Ліонебанк Україна», через яке протягом 2007-2008 років шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб під виглядом інвестицій у кіпрську компанію «Lodgevine Limited» залучив грошові кошти громадян на загальну суму 12 885 343, 65 грн., якими у подальшому заволодів та розпорядився на власний розсуд.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд, не вбачаючи невідповідності обвинувального акту вимогам КПК, клопотань про виклик свідків, витребування певних речей та документів, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не заявив.
Потерпілі не погодилися з позицією державного обвинувача, наполягаючи на поверненні обвинувального акта прокурору для організації належного досудового розслідування.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2013 кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_19 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.205, ч.2 ст.209, ч.2 ст.364 КК України повернута прокурору м. Києва для додаткового розслідування. Однак таке розслідування фактично не проводилось, його результатом стало лише зменшення обсягу висунутого ОСОБА_19 обвинувачення, безпідставно закрите провадження щодо ОСОБА_19 за ч.2 ст.209, ч.2 ст.364 КК. Крім того потерпіла зазначила, що слідчий не ознайомив її з матеріалами досудового розслідування, будь-якого повідомлення від слідчого чи прокурора про закінчення слідства вона не отримувала.
Усі присутні під час підготовчого судового засідання потерпілі підтвердили, що їх не повідомлено про закінчення досудового розслідування, у зв`язку з цим вони не ознайомлені з матеріалами розслідування. Категорично заперечували проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_19 за ч.2 ст.209, ч.2 ст.364 КК.
Обвинувачений та його захисник також не погодилися з думкою прокурора щодо можливості призначення судового розгляду, оскільки, на їх думку, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає перебігу слідства, даних про прийняті процесуальні рішення.
Зокрема, відповідно даних реєстру останнє повідомлення про підозру ОСОБА_19 оголошено 13.05.2014, однак даних про продовження строку досудового розслідування реєстр не містить, що свідчить про невідповідність реєстру вимогам КПК. У зв`язку з цим просили обвинувальний акт повернути прокурору.
Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, долучені до них документи, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо вказаний документ не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Вирішуючи, чи відповідає обвинувальний акт щодо ОСОБА_19 вимогам КПК, суд виходить з того, що у силу вищезазначеної процесуальної норми підставою для повернення обвинувального акту є не лише недотримання положень ст. 291 КПК. Сформульована як невідповідність вимогам КПК підстава для повернення, на переконання суду, передбачає оцінку обвинувального акту з позиції, зокрема, чи забезпечена органом досудового розслідування можливість усім учасникам кримінального провадження реалізувати надані їм процесуальні права.
Статтею 56 КПК визначено, що потерпілі мають право бути повідомленими про закінчення досудового розслідування; одержувати копії процесуальних документів; заявляти клопотання; оскаржувати рішення, дії слідчого, прокурора; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо кожного з них кримінального правопорушення, у тому числі після відкриття матеріалів згідно з ст. 290 КПК.
Крім того, згідно з ч.1 ст.303 КПК потерпілим надано право оскаржити постанову про закриття кримінального провадження. У той же час, законом визначено, що зазначене право потерпілі мають можливість реалізувати лише під час досудового розслідування, яке закінчується направленням обвинувального акту до суду.
Отже, неповідомленням потерпілих про закриття щодо підозрюваного кримінального провадження за певними статтями закону про кримінальну відповідальність суттєво звужені процесуальні права даних осіб, які позбавлені можливості оскаржити відповідне рішення прокурора.
Порушенням прав потерпілих суд вважає також бездіяльність слідчого та прокурора щодо неповідомлення зазначених учасників кримінального провадження про закінчення досудового розслідування та про наявність у них права ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Внаслідок зазначеної бездіяльності потерпілі не отримали інформацію про прийняті рішення, що позбавило їх права на оскарження тих рішень слідчого, з якими потерпілі не згодні, подання клопотань про доповнення розслідування шляхом проведення певних слідчих та процесуальних дій.
Враховуючи, що після закриття щодо особи кримінального провадження збільшення обсягу висунутого такій особі обвинувачення неможливе, суд під час судового розгляду позбавлений можливості відновити вказане право потерпілих.
Суд, надаючи оцінку вищезазначеній бездіяльності слідчого та прокурора з позицій завдань кримінального провадження, одним з яких відповідно до ст. 2 КПК є захист особи (у т.ч. і потерпілого) від кримінальних правопорушень, а також з огляду на визначені ст. 9 КПК принципи верховенства права та законності, прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК.
Пунктом 9 частини 1 статті 291 КПК передбачено, що обвинувальний акт має містити відомості про дату його затвердження.
Попри зазначене, у обвинувальному акті щодо ОСОБА_19 вказані обов`язкові реквізити відсутні, дата його затвердження старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 не зазначена.
Дана обставина також свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК.
Відповідно до ч.4 ст.291 КПК до обвинувального акту обов`язково має додаватися реєстр матеріалів досудового розслідування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування згідно з ч.2 ст.109 КПК повинен містити, зокрема, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Викладене у сукупністю з забороною до початку судового розгляду надавати суду інші документи, свідчить, що саме з реєстру матеріалів і лише з нього суд має можливість встановити увесь перебіг досудового розслідування, у тому числі, вчинені процесуальні дії, прийняті на вказаній стадії процесуальні рішення.
Разом з тим, долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування зазначеним вимогам не відповідає.
Відповідно до реєстру 13.05.2014, 21.07.2014 повідомлено про закінчення досудового слідства, 25, 30 та 31.07.2014 відбулося відкриття кримінального провадження, разом з тим, відсутні дані, кому з учасників кримінального провадження направлялося таке повідомлення, кому з понад 130 потерпілих відкривалися матеріали.
Наведене підтверджує доводи потерпілих про незабезпечення слідчим та прокурором можливості ознайомитися з матеріалами, скористатися своїм правом на подання клопотань, оскарження прийнятих рішень.
Таким чином, обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст.291 КПК, що має наслідком його повернення прокурору для усунення виявлених порушень.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 56, 291, 314 КПК України, суд -
На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1