справа № 482/2305/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгірне Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 28.03.2002 року, з початковою освітою (3 класи), не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого в с. Підгірне Білгород-Дністровського району Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст.89 КК України, про обвинувачення в скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;
2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Грозний Чеченської республіки РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю столяра, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, про обвинувачення в скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 , представник потерпілої особи ТОВ «Новоодеський елеватор» - ОСОБА_7 .
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
26 жовтня 2015 року, близько 20 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прибули до території ТОВ «Новоодеський елеватор», що розташована по вул. Решетєєва, 79 в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, з метою реалізації виниклого у ОСОБА_4 умислу на таємне викрадення чужого майна з території цього товариства.
Там, дійшовши між собою попередньої змови на крадіжку насіння соняшнику від складського приміщення ТОВ «Новоодеський елеватор», ОСОБА_4 у змові з ОСОБА_3 , реалізуючи виниклий у них корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що їх дії будуть ніким не помічені, викрали 42,8 кг насінь соняшнику, яке висипалось через наявний отвір у стінні складського приміщення ТОВ «Новоодеський елеватор», яке набрали у два принесені із собою ОСОБА_4 полімерні мішки, вартість якого склала 385,80 гривень.
Утримуючи при собі мішки з насінням соняшнику, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 намагались зникнути з викраденим майном з місця вчинення злочину, але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як були помічені та затримані на місці скоєння цього злочину працівниками міліції.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили кримінальний злочин, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Завдана злочином матеріальна шкода на досудовому розслідування була відшкодована, шляхом повернення викраденого майна у власність ТОВ «Новоодеський елеватор».
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження вищезазначених встановлених в суді обставин, являються покази допитаних в суді обвинувачених, які повністю визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, а також їх вина доводиться й іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_3 викрадення насіння соняшнику в двох мішках в кількості 42,8 кг від складу ТОВ «Новоодеський елеватор» та те, як вони були виявлені та затримані працівниками міліції. Свої дії пояснив потребою грошових коштів на своє лікування. Зазначив, що викраденим насінням соняшнику вони не встигли розпорядитись, так як були затриманні і викрадене було повернуто у власність елеватора. Свою вину визнає повністю, кається в тому, що вчинив, просить вибачення у потерпілого, запевняючи суд, що більше вчиняти крадіжок не буде, в зв`язку з чим, просить суворого його не карати.
З показів допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, підтвердив свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , які той дав в суді та також заявив, що в скоєному щиро кається і просить суворо його не карати, запевняючи суд в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинувачених, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченими своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, їх вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з рапорту працівника міліції Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, з протоколу прийняття заяви від представника потерпілої особи про злочин, з витягу з ЄРДР, з обставин викладених в протоколі огляду місця злочину від 26.10.2015 року, з протоколу огляду місця пригоди від 27.10.2015 року, згідно з актом зважування насінь соняшнику від 28.10.2015 року, з довідки про вартість цих насінь, дійсно вбачається, що 26 жовтня 2015 року, близько 20 години, працівниками міліції були виявлені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були затриманні при намаганні здійснити викрадення насінь соняшнику вагою 42,8 кг, в двох полімерних мішках, яке висипалось через наявний отвір у стінні складського приміщення ТОВ «Новоодеський елеватор», що розташована по вул. Решетєєва, 79 в м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, вартість якого склала 385,80 гривень.
Викрадене насіння соняшнику після зважування було повернуто під збережну розписку у власність ТОВ «Новоодеський елеватор».
Покази підозрюваних та обставини скоєння ними інкримінованого в провину діяння, були перевірені досудовим слідством, шляхом проведення слідчих експериментів з участю підозрюваних, в процесі чого, їх покази повністю знайшли своє підтвердження та узгодження з усіма фактичними обставинами виявленого злочину.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинувачених, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу кожного обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обох обвинувачуваних в інкримінованому їм в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі їх признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинувачених являється правильною, а тому дії обох обвинувачених, суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи кожного з обвинувачених встановлено, що вони являються працездатними громадянами України, але не мають постійної роботи, заробляють собі на прожиття тимчасовими заробітками. Обидва обвинувачені не військовозобов`язані і не перебувають на обліку у лікарів нарколога і психіатра, не одружені.
Обвинувачений ОСОБА_3 перебуває у незареєстрованому шлюбі і має на своєму утриманні малолітнього сина віком 6 років.
Обидва обвинувачені раніше не судимі і за місцем проживання характеризуються посередньо.
Завдана злочином матеріальна шкода відшкодована в процесі досудового розслідування, шляхом повернення викраденого майна його власнику.
За таких вищевикладених обставин, призначаючи покарання обом обвинуваченим, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ними злочину, так і враховує обставини його скоєння, причини та умови, що привели обвинувачених до скоєння цього злочину, роль та участь кожного з них у скоєні цього злочину.
Так, суд враховує той факт, що ініціатором скоєння цього злочину виступав обвинувачений ОСОБА_4 , який запропонував і вмовив ОСОБА_3 взяти участь у його скоєні у групі осіб.
Також, суд при призначені обвинувачуваним виду і міри покарання, враховує обставини, що характеризують особу кожного з них, їх матеріальний, сімейний стан та всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що як обтяжують, так і пом`якшують їм покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченими злочин відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинений ними без зазначення обставин, що обтяжують їм покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд враховує повне визнання ними своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ними діяння, та з урахуванням особи кожного з обвинувачених, не дають суду підстав, при призначені їм покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити їм покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинувачених.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи кожного обвинуваченого, їх ролі та участі у вчинені цього злочину, обставин, що пом`якшують їм покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, обвинуваченим має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.2 ст.185 КК України, за правилами, передбаченими ч.4 та ч.5 ст.68, ст.69-1 КК України, в межах розміру за вчинення закінченого замаху на злочин.
Саме таке покарання, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом, як для виправлення обвинувачених, так і для попередження вчинення ними нових повторних злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу кожного з обвинувачених та які значно пом`якшують їм покарання, з урахуванням повного усвідомлення ними своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого ними злочину, суд вважає, що каяття обвинувачених у скоєному ними діянні дійсно являється щирим, а тому, приходить до висновку, що їх виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі, а з наданням їм можливості здійснити своє виправлення перебуваючи на волі, шляхом застосування ст.75 КК України, через звільнення їх від відбування призначеного вироком суду покарання, з випробуванням та із встановлення їм обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались, так як їх доля була вирішена на досудовому розслідуванні, у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_4 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання йому такого запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на час до набрання вироком суду законної сили.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який було обрано ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні, на підставі ухвали слідчого-судді Новоодеського районного суду від 28.10.2015 року, на час до набрання вироком суду законної сили, залишити без зміни.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженими в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: