КП№ 278/995/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
05 листопада 2015 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочок, Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, дітей на утриманні немає, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- Коростишівським районним судом Житомирської області 08.09.2012 року за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 01.10.2014 року звільненого умовно-достроково на 11 місяців 20 днів,-
у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 14 січня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , без дозвільних документів на право керування транспортним засобом, рухаючись у напрямку с. Буймир, Житомирського району по вул. Гринцевича в с. Левків Житомирського району, поблизу перехрестя з вул. Жовтневої, порушуючи п. 12.3 Правил дорожнього руху України, виявивши небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або небезпечного об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на його смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння. Порушення обвинуваченим вимог п.12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з настанням вказаних наслідків.
Окрім цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вчиненням наїзду на потерпілого, він поставив останнього в небезпечний для життя стан, а тому ОСОБА_7 був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження, при цьому, маючи змогу йому допомогти, обвинувачений залишив потерпілого без допомоги із місця пригоди втік.
Винуватість ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення встановлена сукупністю доказів, які були досліджені і перевірені безпосередньо в судовому засіданні.
Обвинувачений свою винуватість у залишенні потерпілого ОСОБА_7 на дорозі після наїзду визнав повністю, а вину за ч.2 ст.286 КК України не визнав. Він пояснив, що 14 січня 2015 року після 23-00 год. повертався із с. Левків додому. Потерпілий перебігав дорогу за два метри від автомобіля, він різко повернув кермо вліво і зупинився на узбіччі, але уникнути наїзду йому не вдалося. Будучи звільненим умовно-достроково, ОСОБА_5 злякався і втік з місця ДТП, а потерпілий залишився лежати на дорозі. Водночас стверджував, що дорога була слизька, а тому він не міг уникнути наїзду на потерпілого. Вказував, що під час наїзду було вибите лобове скло, йшов дощ. Підтвердив, що він добровільно слідуючого дня написав явку з повинною. Крім того, ОСОБА_5 через свого брата також добровільно відшкодував потерпілому грошові кошти на його лікування у розмірі 8900 грн. 00 коп. Просив суворо не карати (а.с 58-61).
Допитана за клопотанням захисника ОСОБА_8 , яка проводила огляд місця даної ДТП підтвердила усі дані, що зафіксовані у пртоколі. Вказувала, що стан дороги був сухим.
З рапорту вбачається, що 15.01.2015 року об 01 год.35 хв. з Центральної районної лікарні с. Станішівка надійшло повідомлення про діставлення в лікарню потерпілого ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями від ДТП(а.с.5).
Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 15.01.2015 року, планом-схемою до даного протоколу та фототаблицею, оглядалося місце пригоди в с. Левків, по вул. Жовтневій, під час якого були виявлені сліди бурого кольору, уламок від автомобіля (а.с.6-12).
Протоколом огляду автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , з виявленими пошкодженнями, а саме відсутністю лобового скла,склоочисників, частини декоративної накладки на повітряному забірнику тощо(а.с.18-20). За висновком експерта від 13.02.2015 №52, якому на дослідження був наданий як автомобіль ВАЗ 2104, д.з. НОМЕР_1 так і вилучений з ОМП уламок від автомобіля, останній є декоративною накладкою повітря забірника з лівої сторони капота саме з наданого на дослідження автомобіля (а.с. 81-86).
Згідно із висновком експерта від 17.02.2015 №3/10 гальмова система та рульове керування вказаного автомобіля на момент огляду знаходилися у технічно працездатному стані. Між тим, ходова частина автомобіля, яка хоч і була у працездатному стані, проте технічно була не справна, що впливає на безпеку дорожнього руху. Дана несправність носить суто експлуатаційний характер і водій міг її виявити перед виїздом і в процесі експлуатації автомобіля. Однак, несправність ходової частини автомобіля не знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;(а.с.64-78).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.02.2015 з планом-схемою до нього, за участю обвинуваченого, який добровільно показував рух автомобіля та обставини даної ДТП, зі швидкістю 50-60 км за годину з вимкненими фарами дальнього світла і побачив пішохода, що перебігав дорогу за 2 м. При цьому були здійснені заміри фактичної видимості пішохода, яка становила 65 метрів, а видимість елементів дороги -76 метрів(а.с.28-31).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.03.2015 з планом-схемою, в умовах , максимально наближених до тих, в яких відбувалася ДТП, з використанням статистично автомобіля, яким керував обвинувачений. При цьому було проведені заміри видимості пішохода, в одязі аналогічному до того, що був на потерпілому під час ДТП 14.01.2015. Так, встановлено видимість пішохода при дальньому світлі фар 75 м., видимість елементів дороги - 85 м(а.с.122-126).
Відповідно до висновку експерта від 24.02.2015 №3/114, з технічної точки зору місце наїзду автомобіля ВАЗ 2104, під керуванням ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_6 ймовірніше всього відбувся на проїзній частині перед розташуванням на ній сліду бурого кольору. Експерт визнав неґрунтовними з технічної точки зору показання обвинуваченого про обставини ДТП та дійшов також категорійного висновку, про порушення обвинуваченим вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, та зазначив, що останній мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.(а.с. 56-61).
З висновку судово-медичного експерта від 24.02.2015 року № 397 вбачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів кісток лівої гомілки; переломів 9 та 10 ребра справа та 7,8,9,10 ребер зліва, рани правого стегна, які є ушкодженнями середнього ступеня тяжкості і не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я. З причин неповної консолідацією ребер на момент рентгенологічного дослідження, пов`язати із травмою від 15.01.2015 експерт не зміг. Клінічний діагноз про відкритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням за відсутністю медичних документів не був вказаний(а.с.50-51).
У висновку судово-медичної експертизи № 608 від 24.03.2015 на підставі додаткових медичних документів підтверджено наявність відкритого перелому кісток лівої гомілки(уламок діалізу великогомілкової кістки виступає з рани) та що таки ушкодження виникли саме під час ДТП і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. А також підтверджено наявність забійної рани правого стегна, яка утворилася також від ДТП.
З довідки Житомирського обласного центру з гідрометереології від 12.10.2015 за № 25-04-16/1-1022, вбачається, що середньо добова температура повітря 14.01.2015 становила + 3,2 С максимальна + 10, 1 С, атмосферних явищ зафіксовано не було. Що цілком узгоджується із данними протоколу ОМП та показаннями свідка ОСОБА_8 . Суд також вважає слушними доводи прокурора, що на момент огляду місця пригоди ОСОБА_8 не було відомо, що ДТП сталося за участю ОСОБА_5 і жодних підстав його обмовляти та вносити недостовірні дані до протоколу у слідчого не було.
До того ж слабий серпанок, дощ мав місце 15.01.2015, тобто після скоєного обвинуваченим ДТП. А тому твердження обвинуваченого та захисника, про те, що дорога під час ДТП не була сухою суд відкидає.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема стаття 135 КК встановлює кримінальну відповідальність за завідоме залишення в небезпеці.
Із законодавчого визначення ознак злочину за ст.135 КК випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці. Оскільки обвинувачений порушив правила дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження і завідомо залишив потерпілого без допомоги, суд вважає, що відповідальність у даному у випадку наступає за сукупністю злочинів ст.ст.286 і 135 КК України.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_6 та за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги ОСОБА_6 , який перебував у ебезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли сам ОСОБА_5 поставив його в небезпечний для життя стан та мав змогу надати йому допомогу.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 , раніше судимий за злочин проти здоров`я людини, вчинив новий злочин під час умовно дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком ( ч.1 ст. 121 КК України) за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст.66 КК України суд вважає часткове добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_6 завданих збитків. Обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вчинив тяжкий злочин, під час УДО, думку потерпілого, який повністю поклався на суд при визначення покарання, та його поведінку на дорозі, де він у темну добу перетинав дорогу не за пішеходним переходом, міркування прокурора, який просив призначити реальне покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно якої метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого. Суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе з ізоляцією від суспільства, проте, ураховуючи, усі обставини справи суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання за нижчою межею, передбаченою санкцією ч. 2 ст.286 КК України.
Цивільний позов прокурора про стягнення із ОСОБА_5 1054 грн. 75 коп. витрат на лікування потерпілого, який підтверджується відповідним розрахунком, суд задовольняє повністю.
Суд також стягує з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 1596 грн. 48 коп.
Речовий доказ: автомобіль ВАЗ-2104, державний номерний знак НОМЕР_1 вже повернуто власнику.
Керуючись: ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.286 КК України 3 (три )роки років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортним засобом на з роки.
- за ч.1 ст.135 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.81 КК України суд приєднує частково не відбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначає покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь управління фінансів Житомирської РДА в особі Центральної районної лікарні 1054 грн. 75 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 та на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 1596 грн. 48 коп.
Речові докази: автомобіль залишити у власника, склоочисник та декоративний вітрозабірник білого кольору повернути законному власнику ОСОБА_5 .
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 тримання під вартою, взявши під варту з залу суду.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1