Справа № 305/1542/14-к
Номер провадження 1-кп/305/9/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне питання про прооавження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317 та ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 - за ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 12.04.2014 року за № 0000299 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 - за ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою Рахівського районного суду від 24.07.2014 року (головуючий - суддя ОСОБА_7 ) відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжено дію обраного раніше щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який у зв`язку з неможливістю завершення судового провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ухвалою суду від 04.09.2014 року, продовжено на два місяці, по 03.11.2014 року.

Ухвалою суду від 30.10. 2014 року, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою по 29.12. 2014 року. Обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід змінено з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, тобто по 29.12.2014 року.

В останнє дію зазначених запобіжних заходів було продовжено ухвалою суду від 16 грудня 2014 року на 2 місяці, тобто по 15 лютого 2015 року, включно.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , висловила думку про необхідність продовження строку запобіжних заходів обраних у відношенні обвинувачених, оскільки строк дії таких закінчується, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені слідчим-суддею на сьогодні не відпали, оскільки справу по суті ще не розглянуто, ряд свідків залишається недопитаними, в тому числі й ключовий свідок сторони обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник ОСОБА_6 , щодо продовження строку тримання під вартою заперечили, вважають, що такий надто суворий, у обвинуваченого ОСОБА_4 , є визначене місце проживання, він не має наміру ухилятися від суду, окрім того у нього погіршився стан здоровя і він потребує лікування в нормальних умовах. З цих підстав, просять обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, стосовно продовження строків обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, клопотань не заявляв.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, .... чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Зазначені обставини суд оцінює відносно кожного обвинуваченого окремо та не може такі узагальнювати, не дивлячись на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є обвинуваченими у межах одного кримінального провадження.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу через наступне.

ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочину. Інкриміноване йому діяння, імовірно, вчинив у період дії умовно-дострокового звільнення. Обвинувачений відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, що дає суду можливість припускати наявність його зв`язків з особами так званої "групи ризику" - осіб схильних до вчиення кримінальних правопорушень, тощо. Як встановлено судом, ОСОБА_4 неодружений, постійного місця роботи не має, не має утриманців, за якими зобов`язаний вести догляд. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою немає - у нього задовільний стан здоров`я, він молодий за віком. Твердження про його незадовільний стан не доведено жодними належними письмовими доказами, отже, є голослівним. Натомість, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, що в свою чергу саме по обі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду .

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , слід продовжити строком на два місяці.

Щодо продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Враховуючи ризики, які послужили обранню такого запобіжного заходу продовжують існувати, з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом закінчується 15.02.2015 року, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом на два місяці.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на два місяці, тобто по 05 квітня 2015 року, включно.

Продовжити у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, тобто по 05 квітня 2015 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .