В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа153/1615/14

Ямпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області

кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000131, №153/1615/14 про обвинувачення

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Біла Ямпільського району Вінницької області, місце проживання - АДРЕСА_1 , громадянина України, заняття не працює, освіта середня, сімейний стан одружений, має одну дитину, надає соціальні послуги особі старше 80-ти років, раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений (підсудний) ОСОБА_5 12 квітня 2014 року близько 00 години 30 хвилин знаходився в приміщенні розважально-танцювального клубу «Атлантіс», що по вул. Леніна, 130 в м. Ямпіль Вінницької області. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7 та вступив із ним в розмову з приводу боргу. В ході розмови ОСОБА_7 взяв ОСОБА_5 руками спереду за одяг, вони разом упали на підлогу та почали боротись. Після цього, присутні в клубі особи розборонили їх. ОСОБА_7 вийшов з приміщення клубу. Реалізовуючи свій намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вийшов з приміщення клубу за ОСОБА_7 , де на площадці біля сходів цього розважального закладу почав наносити йому удари кулаком та наніс йому удар ногою спереду в щелепу. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва, яке згідно із висновком судово-медичної експертизи №30 від 25.04.2014 відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений (підсудний) ОСОБА_5 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 12.04.2014 він прийшов у нічний клуб «Атлантіс» та замовив чай. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7 , який був в неадекватному стані та було чути від нього алкоголь. ОСОБА_7 почав говорити з ним, однак він відповів, що говорити будуть завтра. Коли він виходив із клубу, ОСОБА_7 ззаду вчепився за його шию і вони впали. Їх розборонив ОСОБА_9 та вивів на двір. Коли вони спустились вниз по сходах, ОСОБА_10 тримав ОСОБА_11 , який кричав і біг до нього. Однак, він розвернувся і пішов додому, так як за ним приїхав автомобіль. Вказав, що на той момент він ударів ОСОБА_7 не наносив, біля них не було ні ОСОБА_12 , ані ОСОБА_13 . Він бачив ОСОБА_14 , який стояв ззаду, коли ОСОБА_10 тримав ОСОБА_15 . Також зазначив, що він спиртні напої того вечора не вживав. У нього з ОСОБА_7 виник конфлікт про послугу, яку він не міг виконати на той час, зараз вони не спілкуються. ОСОБА_7 хотів, аби він заплатив йому компенсацію, у зв`язку з чим на нього наговорили свідки і потерпілий. Коли він телефонував ОСОБА_7 , щоб вияснити ситуацію, то ОСОБА_7 сказав заплатити йому 30000 гривень. Також пояснив, під час бійки його забрали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тому що ОСОБА_7 не давав йому вийти. Також пояснив, що він не бачив у ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень, та щоб йому надавали медичну допомогу. Він чув, як ОСОБА_14 кричав до ОСОБА_7 та наніс йому декілька ударів в обличчя. Заявленого потерпілим цивільного позову не визнав.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в травні 2013 він дав ОСОБА_18 200 доларів США для купівлі запчастин. В ніч з 11 на 12 квітня 2014 року він зустрів ОСОБА_5 на дискотеці і сказав йому, що немає ні грошей, ні товару, він взяв ОСОБА_5 за краї куртки, а ОСОБА_19 наніс йому удар. Вони впали і почали котитися по підлозі залу дискотеки. Потім він вийшов на вулицю, а коли повертався на сходах його зустріли ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , який наніс йому 2-3 удари в голову. Від удару ОСОБА_20 він присів, в цей час ОСОБА_5 також йому наніс 2-3 удари та один удар ногою в щелепу. Від цього удару він почув хруст. В нього потемніло в очах і його почали відтягувати. Коли його підняли дівчата, ще підійшов ОСОБА_14 і наніс йому два незначні удари. Наступного дня він відчував хруст в щелепі та звернувся в лікарню, де йому констатували перелом щелепи. Протягом тижня він знаходився в лікарні в м. Вінниця з приводу перелому щелепи. Також пояснив, що він не був зацікавлений наносити ОСОБА_18 удари, тому що тоді він би йому взагалі не віддав гроші. Також пояснив, що у нього йшла кров з рота і була подряпина на носі від удару ОСОБА_20 , на тілі були гематоми, на лобі була подряпина та пошкоджена щелепа. Також зазначив, що в органах досудового розслідування є справа на ОСОБА_21 . Цивільний позов до ОСОБА_5 підтримує, просить залишити без розгляду цивільний позов до ОСОБА_22 .

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_12 встановлено, що в квітні 2014 року вона разом зі своїми знайомим прийшли в клуб та побачили, що в приміщенні клубу на підлозі лежали двоє хлопців, які билися. У ОСОБА_7 із ротової порожнини почала йти кров. Крім неї це бачили ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , також були ОСОБА_14 та інші хлопці. ОСОБА_5 вивів на вулицю ОСОБА_24 , Коли ОСОБА_25 наніс удар, то потерпілий присів. Також пояснила, що коли хлопці вийшли на вулицю, то на сходах продовжували битися між собою. Вона не бачила хто перший наніс удар. Бачила, як у приміщенні ОСОБА_5 наносив ОСОБА_7 удари руками, а в коридорі ногами. Тоді хлопці почали розбороняти їх та тримали ОСОБА_25 , аби він не продовжував бійку, а біля ОСОБА_26 були ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 та інші.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_24 встановлено, що він є керівником закладу «Атлантіс». Вказав що у 2014 році, точної дати не пам`ятає до клубу зайшов ОСОБА_5 разом із знайомими, сіли за стіл і сиділи. Через деякий час з`явився потерпілий ОСОБА_7 з дівчатами. Він бачив, як ОСОБА_26 підходив декілька разів до ОСОБА_25 і про щось говорили. Потім в черговий раз бачив картину, як вони між собою билися. Коли він побачив бійку, одразу вимкнув музику і розборонив їх. Всі повиходили на вулицю, а він залишився у залі. Вказав, що під час бійки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 впали на підлогу та боролися, а дівчата їх розбороняли в різні боки. Вказав, що він не бачив чи вживали спиртні напої ОСОБА_19 та ОСОБА_28 . Також пояснив, що коли почалася бійка він викликав міліцію. Присутні почули, що викликали міліцію, тому всі розійшлися, а ОСОБА_26 разом із двома дівчатами, одна з них ОСОБА_23 , знову зайшов до клубу. Також пояснив, що коли виходили із залу на вулицю, то він не бачив тілесних ушкоджень ні у ОСОБА_26 , ні у ОСОБА_25 . Бачив ОСОБА_14 , який бігав по сходах, але чи наносив тілесні ушкодження він не бачив.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_13 встановлено, що в ніч із 11 на 12 квітня 2014 року вона відпочивала в нічному клубі «Атлантіс». До клубу зайшов ОСОБА_7 разом із ОСОБА_23 . В той час до них підійшов ОСОБА_5 і ОСОБА_7 взяв його за одяг, вони впали на підлогу і почали битися. Їх почав розбороняти власник « ОСОБА_29 ». Вона бачила, як на сходах ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 удар в щелепу. На сходах біля входу в клуб вона бачила, як ОСОБА_30 вдарив ОСОБА_7 один раз. Після чого всі повиходили на площадку, де бійка продовжувалася, а дівчата ОСОБА_31 і ОСОБА_32 розбороняли їх. Бійка тривала близько 8-10 хвилин. Вона бачила, як ОСОБА_7 наніс один удар хлопець на ім`я ОСОБА_33 , після чого ОСОБА_7 присів, а ОСОБА_5 вдарив його в щелепу. Вказала, що вона разом із ОСОБА_12 надали ОСОБА_7 допомогу та відвели його додому.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_23 встановлено, що в той день вона прийшла в « ОСОБА_29 » і побачила, як ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 . Говорили про те , щоб ОСОБА_25 віддав ОСОБА_26 200 доларів США боргу, а потім вони почали битися в приміщенні клубу. Їх вивели на вулицю, де на площадці клубу вони продовжували битися. Вказала, що бачила, як один удар ОСОБА_7 наніс хлопець на ім`я ОСОБА_33 , після якого ОСОБА_26 присів, інші удари наносив ОСОБА_5 . Бійка на площадці продовжувалася приблизно 10-15 хвилин. Було багато людей, які все це бачили, були ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 . Також свідок пояснила, що ОСОБА_14 бив ОСОБА_7 після всіх.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_16 встановлено, що в квітні 2014 року вона була в клубі «Атлантіс» разом із ОСОБА_5 . Вийшовши танцювати, побачила, як до ОСОБА_25 підійшов ОСОБА_7 і схопив його за одяг, після чого вони почали битися. Назар вийшов, а ОСОБА_26 залишився у приміщенні. В залі вони билися близько 10-15 секунд. Вона, ОСОБА_17 , ОСОБА_37 та ОСОБА_24 їх розбороняли. ОСОБА_38 був у нетверезому стані. Також пояснила, що бачила, як ОСОБА_26 стояв під стіною, а дівчата його заспокоювали. Вона попросила хлопця на ім`я ОСОБА_33 , аби той відвіз ОСОБА_25 додому, після чого вони сіли в машину і поїхали. Вона не бачила ніяких ударів з боку ОСОБА_5 . ОСОБА_7 був в неадекватному стані.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_39 встановлено, що вона була в той день зі своїми друзями в клубі «Атлантіс». Вона стояла біля барної стійки, а ОСОБА_5 в той час виходив курити. Побачила, як ОСОБА_7 потягнув ОСОБА_5 за куртку і вони почалися боротися, але їх розборонили. Потім вона вийшла на площадку, де було багато молоді, які заспокоювали ОСОБА_7 і ОСОБА_14 . Вказала, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 боролися в приміщенні клубу на підлозі. Не пам`ятає, чи виключали в той час музику. Також пояснила, що бачила, як хлопці тримали ОСОБА_7 , бо він рвався до ОСОБА_5 битися. Тілесних ушкоджень не бачила. ОСОБА_13 витирала Вадима серветками. Також вказала, що із ОСОБА_7 у неї неприязні відносини.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_37 встановлено, що він в той день прийшов в « ОСОБА_29 », де замовив чай. В клубі побачив, як ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 , взяв його за капюшон і вийшли в коридор. Хто кого першим вдарив не бачив. Вадим із ОСОБА_25 впали на підлогу та боролися. Він сам їх розбороняв. Вказав, що нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не бачив. Вказав, що ОСОБА_7 був з ознаками алкогольного сп`яніння, у нього була кров. Також вказав, що чув, що ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_7 .

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що того дня вона разом із ОСОБА_16 прийшла в «Атлантіс» . В клубі вони танцювали. Бачила, як ОСОБА_5 вийшов на вулицю, а за ним - ОСОБА_7 , який хапав ОСОБА_5 за куртку. Власник закладу вийшов та розборонив їх. Бачила, як ОСОБА_14 бив ОСОБА_7 . На вулиці бачила, як стояв ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 збоку. Також пояснила, що того дня ОСОБА_25 не вживав спиртних напоїв, а ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння. На танцполі їх розборонив власник закладу. Вказала, що на вулиці (площадці) були ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , який вдарив ОСОБА_7 . Також пояснила, що бачила у ОСОБА_7 кров біля носу. Біля ОСОБА_11 стояли дівчата та заспокоювали його.

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_27 встановлено, що у квітні 2014 при вході до клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » він почув крик. Там же стояли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Він підійшов до них та запитав, що сталося, на що вони відповіли «б`ють ОСОБА_40 ». Вказав, що бачив, як стояли ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . Бачив, як ОСОБА_14 наносив Вадиму удари в голову. Чи ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_7 не бачив. ОСОБА_41 наносив близько трьох-чотирьох ударів ззаду по голові ОСОБА_7 . Дівчата витирали ОСОБА_7 кров. В цей час ОСОБА_5 стояв разом із ОСОБА_16 .

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_14 встановлено, що він бачив, як ОСОБА_5 в клубі «Атлантіс» бив ОСОБА_7 . Зазначив, що родич ОСОБА_42 підійшов до ОСОБА_7 і запитав щось, після чого почали бити Вадима. Назар вдарив Вадима з ноги по обличчю. Бачив, як ОСОБА_10 наніс ОСОБА_7 2-3 удари в область обличчя. Коли Вадим присів, то ОСОБА_5 його вдарив ногою по обличчю. Він ОСОБА_14 також наніс два удари ОСОБА_7 рукою в ліве око та плече. Коли дівчата виводили ОСОБА_7 він наніс ще один удар в око. Він особисто бачив, як ОСОБА_5 наніс ногою по обличчю удар ОСОБА_7 . Він ОСОБА_14 заступився за ОСОБА_5 та наносив удари ОСОБА_7 в той час, коли дівчата вели його. Також пояснив, що відносно нього було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України, однак, він відшкодував шкоду ОСОБА_43 і тому відносно нього було провадження закрито. Також пояснив, що у Вадима після ударів не було видно тілесних ушкоджень, дівчата надавали Вадиму першу медичну допомогу. Зазначив, що ОСОБА_44 не бачив, та не пам`ятає чи була ОСОБА_17 .

Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_44 встановлено, що йому відомо те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 билися в квітні 2014. Вказав, що того дня він проходив біля клубу «Атлантіс» та бачив, що на сходах було багато людей. Вказав, що бачив потерпілого, в якого йшла кров з носа. Самої бійки він не бачив.

Фактичними даними, отриманими із показань експерта ОСОБА_45 встановлено, що судово-медична експертиза №30 від 25.04.2014 ним проводилася по медичних документах. Виявлене у ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді перелому щелепи утворилося від дії тупого предмета, яким може бути і рука, і нога. Враховуючи характер та локалізацію ушкодження цей удар міг виникнути, як при боковому, так і при прямому ударі в щелепу. Таке ушкодження неможливе при нанесенні ударів в область ока. Також зазначив, що потерпілому були нанесені й інші легкі і середні удари. Однак перелом щелепи можливий лише під час удару безпосередньо в щелепу.

Крім даних, отриманих із показань потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , експерта ОСОБА_45 , винуватість обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 у скоєному повністю доведена доказами, які зібрані в ході досудового розслідування, - даними, які містяться:

- у висновку експерта № 30 від 25.04.2015, з якого встановлено, що ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва, які виникли від дії тупого/их, твердого/их, предмета/ів, можливо 12.04.2014, по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень,

Суд вважає показання вказаних осіб та висновок експерта належними та допустимими доказами, оскільки дані, отримані із них не суперечать між собою щодо фактичних обставин і повністю доводять ту обставину, що саме обвинувачений наніс потерпілому удар ногою в щелепу, внаслідок якого у потерпілий почув хруст в щелепі та у нього було виявлено перелом нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва. Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 суд приймає як належні та допустимі, оскільки вказані особи були безпосередніми очевидцями події протягом усього часу її перебігу, чітко та послідовно вказали на ту обставину, що обвинувачений ногою наніс потерпілому удар у щелепу. Експерт ОСОБА_46 у своїх показаннях підтвердив ту обставину, що перелом нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва можливий лише при ударі (як при боковому, так і при прямому) в щелепу.

Показання інших допитаних свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_39 , ОСОБА_47 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_44 не спростовують обставин, про які повідомили суду потерпілий ОСОБА_7 , а також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 .

Свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_39 , ОСОБА_37 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 та ОСОБА_48 не були присутні під час усього перебігу події, тому й не бачили нанесення ударів ОСОБА_5 . Однак, в своїх показаннях ці свідки не заперечували факту суперечки, яка мала місце 12 квітня 2014 року за участю потерпілого та обвинуваченого, тобто, непрямо підтверджують існування обставин, про які суд повідомив потерпілий та інші свідки.

Фактичні дані, отримані із показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_47 , ОСОБА_17 , ОСОБА_39 , ОСОБА_14 та ОСОБА_44 , які допитані судом за клопотанням сторони захисту, не підтверджують обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 як на непричетність до вказаного кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про порушення права обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами, стороною не заявлено клопотань про виклик інших свідків, витребування чи дослідження інших доказів. Крім цього, на підтвердження встановлених судом обставин у цьому вироку суд зазначає фактичні дані (докази) - показання потерпілого, свідків, експерта, а також висновок експерта, які отримані й досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні за участю обвинуваченого та його захисника (а не на здобуті в ході досудового розслідування).

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Доводи сторони захисту, показання потерпілого та свідків про нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ще й іншими особами, які і причетність до вказаної події (нанесення тілесних ушкоджень) інших осіб, не спростовують тієї обставини, що 12 квітня 2014 року саме обвинуваченим ОСОБА_5 було нанесено середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому. Надана стороною обвинувачення копія постанови від 25.07.2014 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_14 не спростовує тих обставин, які підтвердили у своїх показаннях потерпілий ОСОБА_7 , а також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 , що саме ОСОБА_5 ногою був нанесений удар в щелепу потерпілому.

Фактичні дані, отримані судом із показань потерпілого, свідків та експерта, а також із висновку експерта у своїй сукупності поза розумним сумнівом дають достатню підставу вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 (нанесення удару ногою в щелепу потерпілому) знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва. Показання обвинуваченого щодо його непричетності до вказаної події є лише його захисною позицією з метою уникнення кримінальної відповідальності. Показання обвинуваченого про те, що його оговорили деякі свідки є лише його захисною позицією. Усі допитані судом свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведені до присяги в ході їх допиту, здійснених судом одночасного та повторного допитів, давали суду показання, які не суперечать між собою щодо фактичних обставин та підтверджують показання потерпілого. Показання свідків отримані відповідно до вимог ст.352 КПК України , а тому є належними та допустимими доказами.

В ході судового розгляду судом визнано неможливим допит свідків обвинувачення - ОСОБА_49 за клопотанням прокурора та ОСОБА_22 за клопотанням представника потерпілого. Судом відповідно до вимог ст.134,135 КПК України вжито достатньо заходів для прибуття цих свідків в судове засідання, однак, за відомими адресами місць їх проживання вказані особи відсутні, що підтверджено повернутими суду поштовими відправленнями. Будь-які інші можливості для забезпечення прибуття вказаних осіб відповідно до порядку, встановленого КПК України, не передбачено. Керуючись положеннями ст.134 КПК України суд не встановив достатніх підстав вважати, що ці особи можуть дати показання, які матимуть вирішальне значення для цього кримінального провадження, оскільки із показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_23 встановлено, що ОСОБА_49 була разом із ними, а щодо свідка ОСОБА_22 потерпілий, обвинувачений та свідки вказують як на особу, яка причетна до вказаної події, тому відповідно до ст.63 Конституції України ОСОБА_22 має право відмовитися давати показання. Клопотань про виклик інших осіб для допиту ні зі сторони захисту, ані зі сторони обвинувачення не заявлено.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , як встановлено із висновку експерта №30 від 25.04.2014, виявився у тривалому порушенні функції щелепи, внаслідок чого потерпілий проходив стаціонарне лікування з 15.04.2014 по 23.04.2014 та виписаний на амбулаторне лікування протягом ще трьох тижнів, після яких необхідно було зняти шини, тобто, розлад здоров`я потерпілого тривав понад 21 день.

При призначенні обвинуваченому (підсудному) міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який заподіяно шкоди здоров`ю потерпілого, а також особу підсудного, який є громадянином України, має зареєстроване місце проживання в с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області, що підтверджено копією його паспорту серії НОМЕР_1 , за місцем свого постійного проживання в м. Ямпіль Вінницької області характеризується позитивно, що підтверджено даними, які містяться в довідці-характеристиці Ямпільської міської ради Вінницької області вих.№95 від 14.05.2014, одружений, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого 19.06.2015, має доньку ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого 19.06.2015, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ямпільської РДА та призначено компенсацію за надання соціальних послуг особі старше 80-ти років на період з 05.11.2014 по 15.04.2047, раніше не судимий, що підтверджено повідомленням УМВС України у Вінницькій області вих..№4184 від 08.05.2014, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджено повідомленням КУ «Ямпільська ЦРЛ» вих.№01-4-526 від 13.05.2014.

Відповідно ст.ст. 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України, суд за правилами ст.50 КК України обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, вважає необхідним застосувати відносного нього міру покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, встановленому санкцією цієї статті, а саме одного року обмеження волі. З урахуванням усіх обставин, що характеризують особу обвинуваченого - відсутність у нього судимостей, наявність постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків (дружина, дитина, соціальні послуги особі старше 80-ти років) суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 може бути виправлений та перевихований без ізоляції його від суспільства, із урахуванням всіх обставин, суд має підстави для застосування ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік, а також встановити обмеження, передбачені ч.1 п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на загальну суму 95460 гривень. 16.03.2015 ОСОБА_7 подано заяву про зменшення позовних вимог. В ході судового розгляду потерпілий та його представник підтримали цивільний позов в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , просили суд стягнути із нього на користь потерпілого 7460 гривень майнової та 30000 гривень моральної шкоди, заподіяної цим кримінальним правопорушенням, а також витрати на правову допомогу 3000 гривень. Цивільний позов в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_22 залишити без розгляду. В своєму позові потерпілий посилається на те, що він поніс витрати на лікування та обвинуваченим була завдана йому моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях та порушенні нормального способу його життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільного позову не визнав, пояснив, що він шкоди ОСОБА_7 не завдавав.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На підставах, визначених ст.128 КПК України, ч.1 п.3 ст.23, ст.1167 ЦК України суд вважає обґрунтованими позовні вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки внаслідок вчиненого відносно нього злочину потерпілий поніс втрати немайнового характеру, душевні хвилювання. Заперечення обвинуваченого про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження жодним достовірним доказом. Даними, отриманими із пояснень потерпілого, висновку експерта №30 від 25.04.2014, судом встановлено, що унаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілому було завдано тілесне ушкодження, яке потребувало тривалого лікування. У потерпілого змінився спосіб життя. Необхідні час та зусилля для відновлення попереднього стану потерпілого. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує характер та обсяг моральних страждань потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, у зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушення, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду потерпілому у розмірі 10000 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, частково задовольнити позовні вимоги. В задоволенні іншої частини позову про відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення 7460 гривень майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушення, суд не має підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Суд не бере до уваги надані потерпілим до цивільного позову копії квитанцій щодо придбання лікарських препаратів та витрат на бензин. Вказані квитанції на придбання ліків достовірно не підтверджують той факт, що саме ОСОБА_7 купував їх, що саме вказані у квитанціях медичні препарати були рекомендовані йому до застосування. На підтвердження необхідності вживання саме цих медичних препаратів потерпілим не додано відповідного висновку медичного закладу, рецептів лікарів чи будь-яких інших доказів. На підтвердження необхідності витрат на бензин також не надано жодного доказу, який би свідчив про прибуття потерпілого до медичної установи у вказані у квитанціях дати. Крім цього, потерпілим не зазначено та не надано доказів, яким саме транспортним засобом він рухався для лікувального закладу та який розхід бензину у цього транспортного засобу необхідний для проїзду до місцезнаходження закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, за правилами якої розглядається цивільний позов у кримінальному провадженні, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки потерпілий не довів обставин, на які він посилається як на розмір відшкодування майнової шкоди, суд має підстави відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат, заявлених потерпілим (цивільним позивачем) на суму 3000 гривень, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката ОСОБА_8 , яка діє на підставі укладеної із позивачем угоди про надання правової допомоги №12 від 31.05.2014, суд керується положеннями ст.84, 88 ЦПК України та ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-YI, якою встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи (станом на 2016 рік відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2016 № 928-VIII - 551 гривня 20 копійок), яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Із квитанції № б/н від 15.01.2015 слідує, що позивач сплатив адвокату за складання заяви про зменшення розміру позовних вимог 1000 гривень та захист в суді 2000 гривень. Здійснюючи розрахунок судових витрат у цій частині, що підлягають стягненню із обвинуваченого ( цивільного відповідача на користь потерпілого (цивільного позивача), суд вважає їх обґрунтованими в частині участі адвоката в судовому засіданні під час розгляду цивільного позову 01.02.2016 з 10 години 32 хвилин по 11 годину 09 хвилин (всього 37 хвилин), що підтверджується технічним записом та журналом судового засідання, що адвокат ОСОБА_8 брала участь в судовому засіданні та надавала правову допомогу позивачу. Чинність цього закону поширюється лише на участь адвоката при розгляді цивільної справи, а тому у кримінальному провадженні його норми застосовуються лише в частині розгляду цивільного позову, що не суперечить положенням ч.1 ст.124 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд має підстави для стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги при розгляді цивільного позову у розмірі 340 гривень 03 копійки за 37 хвилин участі адвоката із розрахунку, встановленого ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", задовольнивши частково позовні вимоги.

У задоволенні іншої частини вказаних позовних вимог про стягнення судових витрат за складання позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та участь в судовому розгляді, суд має підстави відмовити, оскільки відсутні докази про витрачений адвокатом час на складання позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог та ознайомлення з матеріалами справи. Суд не приймає як належні докази надану квитанцію від 15.01.2015, оскільки в угоді №12 від 31.10.2014 не обумовлена вартість винагороди адвокату за надання правової допомоги. Суду не надано договору (угоди) із чітким визначенням прав та обов`язків сторін, обсягу роботи адвоката щодо надання правової допомоги саме у цій справі, розміру винагороди та терміну її оплати, не додано витягу із журналу адвокатської діяльності. Надана позивачем квитанція №б/н від 15.01.2015 не відображає, що кошти у сумі 3000 гривень дійсно сплачені на рахунок адвоката саме на підставі доданої угоди.

На підставі ч.5 ст. 128 КПК України, за правилами ст. 88 ЦПК України, суд має підстави присудити потерпілому (цивільному позивачеві) з обвинуваченого (цивільного відповідача) понесені потерпілим та документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за позовними вимогами майнового характеру про відшкодування моральної шкоди пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за ставкою встановленою ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову 05.09.2014 - 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, у сумі 263 гривні 60 копійок. Вказані процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, чинним КПК України не врегульовані, тому до них застосовується норма ст.88 ЦПК України, яка не суперечить засадам кримінального судочинства, зокрема ч.1 ст.124 КПК України.

Оскільки представником потерпілого заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог до ОСОБА_22 , суд керується положеннями п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України і має підстави залишити цю частину позовних вимог без розгляду, задовольнивши це клопотання, що не перешкоджає потерпілому після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду звернутися до суду повторно. Вказані процесуальні відносини, чинним КПК України не врегульовані, тому до них застосовується норма ст.207 ЦПК України, яка не суперечить засадам кримінального судочинства.

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановити йому іспитовий строк один рік. На підставі ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 340 (триста сорок) гривень 03 копійки витрат на правову допомогу, 263 гривні ( двісті шістдесят три) гривні 60 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, всього: 10603 (десять тисяч шістсот три) гривні 63 копійки.

В задоволенні іншої частини цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_7 в частині вимог до ОСОБА_22 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення залишити без розгляду. Роз`яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно та у загальному порядку.

Початок іспитового строку обчислюється з дня постановлення вироку.

Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно зі ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_51