Справа № 414/1694/13-к
Провадження № 11кп/782/318/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілих: - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 19.11.2015 року, яким засуджений

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Невське Кремінського району Луганської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні чотирьох дітей, працюючий ковалем ТОВ «Агрегатбуд», відповідно до ст.89 КК України не судимий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою, взятий під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислено з 19 листопада 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_10 900 гривень; ОСОБА_11 5 475 гривень 40 коп.; ОСОБА_7 6 997 гривень; ОСОБА_8 6 566 гривень; ОСОБА_12 2 372 гривні.
Процесуальні витрати по справі у розмірі 611 гривень 80 коп. стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави.
Доля речових доказів по справі вирішена.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що:

1. на початку квітня 2013 року, в нічний час, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_11 , де шляхом підбору ключа, проник до господарчої будівлі, звідки таємно викрав майно на загальну суму 2 362 гривні 40 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , шляхом пошкодження замку на дверях, проник до будинку, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 3 113 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5475 гривень 40 коп.;

2. в період з 22 години 18.05.2013 року до 03 години 19.05.2013 року, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження віконної рами проник до будинку, звідки таємно викрав майно на загальну суму 4 960 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , з подвір`я вищевказаного домоволодіння, таємно викрав майно загальною вартістю 1 596 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6 556 гривень;

3. наприкінці травня 2013 року, в нічний час, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , де шляхом пошкодження дерев`яної решітки, проник до господарчої будівлі, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 900 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму;

4. в період з 22 години 10.06.2013 року до 03 години 11.06.2013 року, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу, через незакриті вхідні двері, проник до господарчих будівель, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 6 402 гривні.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 через незакриті вхідні двері проник до приміщення льоху, звідки таємно викрав майно вартістю 595 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті чого завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6 997 гривень;

5. в ніч на 03.07.2013 року, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 де шляхом вільного доступу, через незакриті вхідні двері, проник до господарчої будівлі, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 1 420 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , шляхом пошкодження замку на вхідних дверях, проник до літньої кухні, звідки таємно викрав майно вартістю 952 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2 372 гривні;

6. 05 липня 2013 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, через огорожу проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де шляхом пошкодження віконного скла, проник до будинку, звідки таємно викрав майно на загальну суму 1 241 гривня 20 коп.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду, застосувати при призначенні покарання ст.ст.75, 76 КК України.

Не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ст.185 ч.3 КК України, вважає, що міра покарання не відповідає тяжкості скоєного та особі засудженого.

У вироку зазначено, що не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_9 визнав свою провину в крадіжках і щиро розкаявся у скоєному.

Також не враховано судом, що на утриманні обвинуваченого перебувають четверо неповнолітніх дітей, і він, як батько, повинен утримувати та виховувати їх.

Крім цього у вироку вказано, що при призначенні покарання врахована думку потерпілих про сурове покарання, що також не відповідає дійсності. Так суд у вироку зазначив, що потерпілий ОСОБА_13 претензій до ОСОБА_9 не має, а інші потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому підтримали цивільні позови та просили призначити обвинуваченому покарання згідно закону, але ніхто з них не вимагав суворого покарання.

Вважає, що при таких обставинах суд міг призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, надавши ОСОБА_9 можливість скоріше повернути потерпілим завдані збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При прослуховуванні технічного носія інформації, в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що на технічний носій інформації не зафіксовані за допомогою звукозаписувального технічного засобу судові засідання від 29.08.2013 року та 13.11.2015 року.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктом 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Як слідує з технічного запису судового засідання від 19.11.2015 року, який був відтворений в судовому засіданні апеляційної інстанції, головуючим по справі суддею ОСОБА_15 був проголошений вирок, який за своїм змістом не відповідає вироку долученому до матеріалів судового провадження, оскільки у ньому відсутні повні анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_9 ; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; покази обвинуваченого ОСОБА_9 та докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, в порушення вимог ст.370 КПК України, судом першої інстанції ухвалено рішення без дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а тому вирок суду не є законним.

Крім цього у вироку вказано, що суд врахував думку потерпілих про призначення ОСОБА_9 суворого покарання. Разом з тим, із долучених до матеріалів судового провадження заяв потерпілих слідує, що ОСОБА_13 претензій до обвинуваченого не має, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили призначити покарання згідно закону, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок необхідно скасувати у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального і кримінального процесуального законів.

Доводи апеляційної скарги, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.419 КПК України, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, дані, що характеризують ОСОБА_9 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має реєстрації за місцем мешкання та наявний ризик, а саме переховуватись від органів досудового розслідування і суду, і вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.405, 407, 410, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 19 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

Строк дії запобіжного заходу по 02 березня 2016 року включно.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: