29 листопада 2012 року
Справа № 0418/8046/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2012 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф., розглянувши за участю слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 клопотання останньої, погоджене з прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська, про отримання дозволу на інформацію, яка містить охоронювану законом таємницю,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2012 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із клопотанням про отримання дозволу на інформацію, яка містить охоронювану законом таємницю, а саме про надання дозволу на отримання інформації, яка знаходиться в оператора АО «Лайф», про зв'язок абонента за номером НОМЕР_1, надання телекомунікаційних послуг, в тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання з привязкою до місцевості абонента в період з 15-00 годин 25 листопада 2012 року до теперішнього часу, із встановленням операторів мобільного звязку, з якими працював та працює мобільний телефон.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий послався на те, що 25 листопада 2012 року близько 15-00 годин біля магазину «Сільпо»по вул. Пастера, 10 в м. Дніпропетровську було таємно викрадено мобільний телефон «Нокіа Н8»ОСОБА_2 з карткою мобільного звязку «Лайф»з номером НОМЕР_1, в звязку із чим в той же день розпочато кримінальне провадження. Для встановлення місцезнаходження вказаного телефону, як зазначає слідчий, необхідне отримання інформації від оператора телекомунікаційних послуг, яка містить охоронювану законом таємницю.

У суді слідчий своє клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник Дніпропетровської філії АО «Київстар»в судове засіданні не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали поданого клопотання, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.131, 162 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом інформацію, зокрема інформацію, яка знаходиться в операторів телекомунікаційних послуг, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та приймаючи до уваги, що за змістом ст.ст.3, 131-132, 159, 214, 215 КПК України застосування тимчасового доступу до речей і документів, про який просить слідчий у своєму клопотанні, можливе лише за розпочатим кримінальним провадженням, а слідчим до матеріалів клопотання не долучено оригіналу витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, приходжу до висновку про неможливість задоволення такого клопотання. При цьому, не може бути прийнятим як належний та допустимий доказ ксерокопія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки надання саме копії такого витягу не відповідає положенням ст.132 ч.6 КПК України, а також не дозволяє стверджувати, що відповідне кримінальне провадження, в рамках якого подається клопотання, дійсно офіційно ведеться.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя керувався також і тим, що слідчим в порушення положень ст.132 ч.3 п.3 КПК України не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із даним клопотанням встановлення місцезнаходження викраденого мобільного телефону, оскільки в резолютивній частині свого клопотання слідчий просить надати доступ до інформації, якою володіє оператор телекомунікаційних послуг, з посиланням лише на телефонний номер абонента (сім-картка оператора), який, на відміну від IMEI мобільного телефону, не є невідємною індивідуалізуючою ознакою мобільного телефонного апарату, і може бути змінений в будь-який час.

Крім того, в матеріалах клопотання в порушення ст.132 ч.5 КПК України відсутні докази належності номера IMEI, зазначеного в мотивувальній частині клопотання, викраденому мобільному телефону, а також докази належності телефонного номеру оператора (сім-картка) потерпілій. При цьому не є належним та допустимим доказом копія протоколу допиту потерпілого, оскільки така копія жодних чином не завірена, а ініціали потерпілої в цьому протоколі не збігаються з ініціалами потерпілої, вказаної в тексті клопотання слідчого, а відтак зміст зазначеного протоколу не може розцінюватись як достовірний.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, потрібно звернути уваги і на те, що слідчий просить надати йому інформацію і щодо змісту отриманих телекомунікаційних послуг, до яких відноситься і зміст телефонних розмов осіб. В той же час, необхідність отримання саме такої інформації для пошуку викраденого мобільного телефону, виправданість такого ступеня втручання у права та свободи особи слідчим не мотивовано та не доведено жодними доказами в порушення ст.132 ч.3 п.2 КПК України. Задоволення клопотання за таких обставин може призвести до необґрунтованого обмеження прав та свобод третіх осіб, а відтак порушити таємницю спілкування, як одну із засад кримінального провадження, передбачену ст.14 КПК України.

Окрім викладеного, вважаю за необхідне відзначити і про неповну відповідність клопотання слідчого положенням ст.160 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів. Так, подане на розгляд клопотання не містить повної правової кваліфікації кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність. Також в клопотанні жодним чином не мотивована неможливість довести іншим способом обставини, які передбачається довести за допомогою доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом інформацію. При цьому доведення слідчим останньої обставини є обовязковим, оскілки є однією з підстав для задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів згідно ст.ст.132 ч.4, 163 ч.6 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 159-166, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1, погодженого з прокурором Кіровського району м. Дніпропетровська, про отримання дозволу на інформацію, яка містить охоронювану законом таємницю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ф.Ф.Маймур