Справа № 439/1431/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/992/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника ДЛГП «Галсільліс» - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 245 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болехів, Долинського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, без судимості,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов прокурора Бродівського району Львівської області ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Бродівського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, заподіяної пожежею в розмірі 288 856, 99 гривень, - залишено без розгляду.

Згідно вироку суду першої інстанції, 10 серпня 2015 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись за адресою с. Конюшків, Бродівського району, Львівської області на території свого городу поблизу лісового масиву розвів багаття, а саме - підпалив стерню соломи, що в подальшому призвело до знищення вогнем лісового масиву, а саме: квадрат № 19: 12 виділ площею 0,9 га, вік 2 роки; 12 виділ площею 1,6 га, вік - 3 роки; 12 виділ площею 1,3 га, вік 7 років; 12 виділ площею 2,0 га, вік - 8 років; 12 виділ площею 1,1 га, вік - 10 років; чим завдав Бродівському дочірньому лісогосподарському підприємству «Галсільліс» матеріальної шкоди на загальну суму 288 856, 99 гривень.

Не погоджуючись з даним вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Бродівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року в частині залишення позову прокуратури Бродівського району без розгляду скасувати та ухвалити новий, згідно якого позов про стягнення з ОСОБА_7 шкоди завданої злочином в розмірі 288 856, 99 гривень задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог стверджує, що згаданий вирок в частині цивільного позову прокуратури є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням вимог процесуального законодавства України.

Вважає, що доводи суду першої інстанції, якими позов прокуратури залишено без розгляду, є невірними.

Покликається на те, що він здійснював представництво держави в суді згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та п. 12 ч. 2 ст. 36, ч. 3 ст. 128 КПК України.

Окрім цього, вказує, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 згаданий цивільний позов прокуратури Бродівського району визнав повністю. Відповідно до ЦПК України таке визнання повинно тягнути за собою ухвалення рішення про задоволення позову.

Також, на думку апелянта, представник потерпілого ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_8 діяв всупереч потерпілої особи, яку представляв.

У свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора. Просить вирок Бродівського районного суду Львівської області від 20.10.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Покликається на те, що вирок районного суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Звертає увагу, що шкоду, яка полягала у знищенні вогнем частини лісового масиву, за домовленістю із керівником Бродівського ДЛГП «Галсільліс» він добровільно усунув шляхом проведення відновлювальних робіт та здійснення нових насаджень, а тому підстав для звернення прокурора з позовом немає.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та представника ДЛГП «Галсільліс», які апеляційну скаргу не заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Водночас, у поданій апеляційній скарзі прокурор прокуратури Бродівського району ОСОБА_6 покликається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано та неправомірно залишив цивільний позов прокуратури в інтересах держави в особі Бродівського ДЛГП «Галсільліс» до ОСОБА_7 без розгляду.

Приймаючи таке рішення, районний суд керувався тим, що у цивільному позові прокурором не обґрунтовано підстав для здійснення представництва держави в суді, як це передбачено Законом України «Про прокуратуру», чим порушено вимоги ч. 3 ст. 128 КПК України. А також тим, що представник Бродівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_8 цивільний позов прокурора не підтримав, про що подав суду письмову заяву.

Проте, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду прийшла до переконання, що суд першої інстанції не до кінця врахував вимоги кримінального процесуального закону України.

Дійсно, згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Керуючись цією нормою закону, суддя районного суду застосував положення Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких цивільний позов прокурора Бродівського району Львівської області було залишено без розгляду.

Однак, ч. 1 ст. 129 КПК України чітко передбачає, що вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Окрім цього, ч. 3 ст. 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Обґрунтування підстав для представництва прокурором у суді передбачено ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Законодавець передбачає, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Вбачається, що в ході досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями завдав державі в особі Бродівського ДЛГП «Галсільліс» матеріальної шкоди на загальну суму 288 856, 99 гривень. У зв`язку з цим прокурор Бродівського району Львівської області прийняв рішення про необхідність звернення до суду з цивільним позовом. Для того щоб обґрунтувати суму шкоди, прокуратура звернулася до згаданого підприємства за розрахунком такої шкоди.

Факт видачі та складання розрахунку підтвердив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 , що робив згаданий розрахунок та, зокрема, здійснює представництво ДЛГП «Галсільліс».

Зважаючи на те, що копія розрахунку шкоди, завданої лісовому господарству була долучена до цивільного позову прокурора Бродівської прокуратури /а.с. 7/, а також на те, що відповідний розрахунок відсутній в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні /а.с. 3/, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор дотримався вимог Закону України «Про прокуратуру» та попередньо, до звернення до суду, повідомив про намір такого звернення відповідного суб`єкта владних повноважень.

Необхідності в більшому обґрунтуванні в даному випадку апеляційний суд не вбачає.

Втім, суд не може визнати розрахунок шкоди, долучений до позову прокурора належним доказом, що вправі підтвердити суму завданих збитків.

Колегія суддів погоджується з тим, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 держава в особі Бродівського ДЛГП «Галсільліс» зазнала матеріальної шкоди.

Водночас, розмір завданої шкоди повинен бути належним чином мотивований, а докази, на яких ґрунтується розмір такої шкоди, - належними та допустимими.

Згідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою КМУ від 22 січня 1996 року, з урахуванням змін та доповнень, розмір збитків від знищення або псування матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою КМУ від 10 грудня 2003 року, з урахуванням змін та доповнень, незалежна оцінка це визначення певного виду вартості майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання за договором із замовником.

Аналогічні положення вказані Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до якого незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Тобто, в даному випадку такий розрахунок не може вважатися допустимим і таким, що підтверджує реальний розмір завданої шкоди.

Що стосується пояснень обвинуваченого щодо наявності певних домовленостей із керівництвом Бродівського ДЛГП «Галсільліс», то суд не може прийняти їх до уваги, оскільки жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про правдивість таких суд не вбачає.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд розцінює такі невиконання вимог кримінального процесуального закону України як істотні порушення, що є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. При цьому у даному кримінальному провадженні апеляційний суд не може ухвалити нове рішення, оскільки висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, не заперечується та не оспорюється.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову слід скасувати, а справу в цій частині - повернути до суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 та 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди - скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд в цей же суд в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4