АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1497/15 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 258-3 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження №11-кп/790/1497/15 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 02 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за підозрою у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 258-3; ч. 3 ст. 369; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 201; ч. 1 ст. 263 КК України щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Харківської області, громадянина України,-
повернуто прокурору, який склав обвинувальний акт.

Як зазначив суд, обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в цьому процесуальному документі не міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності. Хоча у обвинувальному акті вказані висновки правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону щодо кримінальної відповідальності, однак не зазначено, які конкретні дії обвинуваченого кваліфіковані за відповідними статтями кримінального закону. Окрім того, кваліфікація дій обвинуваченого за: ч. 1 ст. 258-3; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 201 КК України не відповідає диспозиціям зазначених статей кримінального закону.
В апеляційній скарзі прокурор порушив питання про скасування ухвали та про призначення нового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, а під час судового розгляду прокурор згідно ст. 338 КПК України вправі змінити обвинувачення у суді, вчасності щодо правової кваліфікації та формулювання обвинувачення. В апеляції прокурор також стверджує, що зазначення відомостей щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності, положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України, не передбачено.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши захисника про скасування судового рішення та направлення кримінального провадження на судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з змісту обвинувального акта у відношенні ОСОБА_8 , цей процесуальний документ містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Але, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги процесуального закону виконані органом досудового розслідування формально, оскільки обвинувальний акт в цієї частині складений таким чином, що спочатку в ньому викладені фактичні обставини всіх кримінального правопорушень, які прокурор вважає встановленими, а лише потім правова їх кваліфікація, та і та в цілому, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, в той час як п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає відповідний виклад лише стосовно одного, конкретного, кримінального правопорушення.

Отже, посилання у апеляційній скарзі прокурора про невідповідність судового рішення положенням ч. 2 ст. 291 КПК України, якими, нібито, не передбачено зазначення відомостей щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності є непереконливим, оскільки мова йде не про епізоди злочинної діяльності, які охоплюються однією правовою кваліфікацією, а про кваліфікацію діянь щодо різних об`єктів посягання, відповідальність за які, як слідство цього, передбачена різними статтями(в тому числі частинами статей) кримінального закону.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 348 КПК України у судовому засіданні головуючий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.
З огляду на наведене, виконати ці вимоги кримінального процесуального закону скрутно.
За таких обставин, висновок суду про те, що у обвинувальному акті не зазначено, які конкретні дії обвинуваченого кваліфіковані за відповідними статтями кримінального закону згоджується з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а доводи апеляційної скарги в цієї частині не спростовують такий висновок суду.

Однак, в апеляційній скарзі стверджується, що під час судового розгляду прокурор згідно ст. 338 КПК України вправі змінити обвинувачення у суді, вчасності щодо правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Враховуючи таке твердження, колегія суддів вважає не переконливим і рішення суду, із зазначених в ухвалі підстав, про повернення обвинувального акту прокурору, який склав обвинувальний акт.
Приймаючи таке рішення, колегія суддів також враховує, що, як зазначено вище, обвинувальний актмістить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Що ж стосується клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, яке в усній формі було заявлено при розгляді кримінального провадження у апеляційному порядку, то таке клопотання є передчасним, оскільки строк цього запобіжного заходу спливає тільки 02 вересня 2015 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 02 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді