Справа №11а-81/2010 Головуючий у І інстанції: Шеремета Г.І.
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач: Пайонкевич Т.Т.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Пайонкевича Т.Т.

суддів: Урдюк Т.М., Михайлишин Г.Я.

з участю прокурора: Гнатіва Я.І.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого останній раз 21.07.2005 року Сихівським районним судом м. Львова за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

засуджено за:

-ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Міру запобіжного заходу, щодо засудженого ОСОБА_1 залишено попередню утримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк покарання визначено рахувати з часу фактичного затримання 06.03.2009 року, а не як зазначено в протоколі затримання.

Вирішено питання з речовими доказами.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 23.02.2009 року о 18 год., перебуваючи біля будинку №27 по вул. Лисенка у м. Львові, повторно, умисно відкрито викрав, застосувавши насильство яке не є небезпечним в момент заподіяння та відноситься до легкого тілесного ушкодження, майно потерпілої ОСОБА_2, а саме її мобільний телефон Самсунг с170 з сім картою заволодівши майном потерпілої на загальну суму 425 грн.

Засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій просить пом'якшити обране йому покарання, посилаючись на те що суд першої інстанції призначив покарання за своїм розміром явно несправедливе. Також вказує на те, що суд не врахував його психічний та фізичний стан, потреби з дитинства консультації лікаря-психіатра.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_1 на підтримання поданої ним апеляції, міркування прокурора із запереченнями проти апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вказаних у вироку обставинах доведена повністю та в апеляції не оспорюється, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд належним чином врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу засудженого. Врахував пом'якшуючі обставини визнання вини у скоєному та щире каяття, молодий вік, те, що він виховувався без батьків, сприяв слідству, повернув викрадене, а тому міра покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України обгрунтовано визначена судом як мінімальна, передбачена санкцією даної статті.

Посилання апелянта на те, що в момент вчинення злочину він не в повній мірі усвідомлював значення вчинених ним дій, спростовується актом №84 стаціонарної судово психіатричної експертизи (а.с. 50-51), в якому зазначено, що в період інкримінованих дій ОСОБА_1 останній психічним захворюванням не страждав, не перебував у стані будь якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Покликання апелянта на необхідність з дитинства консультації лікаря-психіатра спростовується довідкою з Львівського міського психоневрологічного диспансеру (а.с. 70) в якій зазначено, що ОСОБА_1 на обліку не числиться, а також довідкою з Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру (а.с. 71) з аналогічним змістом.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, а тому підстав для задоволення його апеляції і застосування до останнього покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366, 377, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року відносно нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 6 місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: