Справа № 731/283/15-к
Провадження № 1-кп/731/66/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000056 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта вища, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 191 України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 у грудні 2014 року, точна дата досудовим слідством не встановлена, маючи корисливий мотив на заволодіння чужим майном, прибув до приміщення будинку культури в АДРЕСА_2 , та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до врізаного замка від вхідних дверей проник до тренажерного залу, який розташований в приміщенні будинку культури, звідки таємно викрав спортивну металеву гирю вагою 24 кг вартістю 510 гривень, саморобну металеву гирю вагою 31 кг вартістю 49,6 грн., що належать ОСОБА_4 , після чого з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

1 квітня 2015 року ОСОБА_6 повторно прибув до приміщення будинку культури в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області і у такий же спосіб проник до тренажерного залу, який знаходиться в приміщенні будинку культури, та викрав звідти спортивну металеву гирю вагою 24 кг вартістю 742,5 грн., що належить ОСОБА_4 , після чого з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Всього ОСОБА_6 викрав майна, що належить ОСОБА_4 , на загальну суму 1302 грн. 10 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у приміщення, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, визнав та пояснив, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та необхідністю сплачувати внески по банківському кредиту він спочатку в грудні 2014 року та в квітні 2015 року прибув в Будинок культури с. Журавка Варвинського району та шляхом підбору ключа від вхідних дверей відімкнув замок та проник в приміщення тренажерного залу, де зазвичай проводив тренування з дітьми ОСОБА_4 , та скориставшись відсутністю на той час інших людей, викрав дві металеві гирі вагою по 24 кг і одну гирю вагою 31 кг. Після цього він переніс викрадену гирю за місцем проживання ОСОБА_7 , який приймав від населення металобрухт, і продав йому по ціні металобрухту. Проникав в тренажерний зал два рази. Яку суму грошей йому заплатив ОСОБА_8 , він не пам`ятає.

Крім визнання своєї вини у вчиненні зазначеного злочину, вина ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що він займається тренерською діяльністю з підлітками. Для цього орендує тренажерний зал в Журавському будинку культури. Приблизно в грудні 2014 року він помітив зникнення двох металевих гир вагою 24 та 31 кг, які належали йому особисто, і які він використовував для тренування дітей. В квітні 2015 року він знову в тренажерному залі не виявив ще однієї гирі вагою 24 кг. Після цього він став опитувати людей та повідомив у міліцію. Згодом стало відомо, що крадіжку вчинив ОСОБА_6 . Викрадені гирі йому повернули. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що ОСОБА_6 в грудні минулого року приніс до нього додому дві гирі вагою 24 та 31 кг, а в квітні 2015 року - одну гирю вагою 24 кг, які він купив у нього по ціні металобрухту. Через деякий час до нього прийшли працівники міліції і повідомили, що гирі викрадені. Ці гирі він добровільно видав працівникам міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що бачила в будинку культури неподалік тренажерного залу ОСОБА_6 , про що вона повідомила потерпілому ОСОБА_4 ;

- висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № С-329 від 23 квітня 2015 року, відповідно до якої залишкова вартість спортивних гирь вагою 24 кг з урахуванням нормативного зносу по строку експлуатації станом на 31 грудня 2014 року могла складати 510 гривень та 742,5 грн. (а.с. 110-112).

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно з проникненням у приміщення, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в період часу з березня по квітень 2015 року, працюючи вчителем фізичного виховання в Журавській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Варвинського району Чернігівської області, та являючись матеріально-відповідальною особою на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №18 від 1.09.2007 року, привласнив дві спортивні гантелі вагою по 7,5 кілограмів кожна, вартістю по 100 гривень за одну гантелю, та спортивний гімнастичний козел вартістю 100 гривень. Всього ОСОБА_6 привласнив спортивний інвентар на загальну суму 300 гривень.

Органи досудового розслідування кваліфікували дії ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а саме, в умисному привласненні чужого майна, яке було ввірене йому та перебувало у його віданні, вчиненому повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення винним себе не визнав, пояснивши, що 16 квітня 2015 року була проведена інвентаризація спортивного інвентаря, який знаходився в спортивному залі і використовувався ним для проведення занять. При цьому було виявлено, що 2 гантелі вагою по 7,5 кг відсутні. ОСОБА_6 запевнив, що не мав наміру їх привласнювати. Гантелі є в наявності та зберігаються у школі, однак їх вага, як виявилося, відрізняється від тих, які значаться по інвентаризаційному опису, зокрема, значаться 8,1 кг.

Свою вину щодо привласнення ніжок від гімнастичного козла обвинувачений ОСОБА_6 визнав і підтвердив, що дійсно привласнив та здав їх на металобрухт ОСОБА_7 .

Дослідивши усі надані сторонами докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що він працює директором Журавської ЗОШ І-ІІІ ступенів і був присутній під час проведення інвентаризації матеріальних цінностей, які знаходилися у підзвітності вчителя фізичного виховання ОСОБА_6 16 квітня 2015 року. Всі матеріальні цінності були в наявності, за виключенням гімнастичного козла вартістю 100 гривень. Крім того, дві спортивні гантелі були в наявності, проте їхня вага перевищувала ту вагу гантелей, яка зазначена в опису, на 600 грамів (були в наявності по 8,1 кг кожна, а по опису значилося по 7,5 кг.). Проте саме такі гантелі, які були в наявності, він спостерігав під час проведення щорічної інвентаризації, оскільки вони були виготовлені з особливого білого металу.

Таким чином, з показань представника потерпілого вбачається, що гантелі були в наявності. Причина розбіжностей у записах та наявних матеріальних цінностях членами комісії не вивчалася, проте наявні гантелі вагою 8,1 кг не були взяті до уваги. Крім того, доказів, які б засвідчували факт передачі у відання ОСОБА_6 гантелей вагою 7,5 кг, суду не було надано, як і не було надано будь-яких бухгалтерських документів про передачу йому матеріальних цінностей та їх дійсну вартість, у тому числі і ті, які не були виявлені під час проведення інвентаризації.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 в грудні минулого року приносив йому спортивну гирю та дві побиті гантелі, які він у нього купив. Проте вагу гантелей він не пам`ятає, а на час, коли прийшли до нього працівники міліції, їх у нього вже не було.

Таким чином, з показань свідка ОСОБА_7 не вбачається, що ОСОБА_6 продав йому саме ті гантелі, що знаходилися в спортзалі школи під звітом ОСОБА_6 .

Суд критично оцінює надані прокурором письмові докази: зокрема, наказ по відділу освіти Варвинської райдержадміністрації від 16 квітня 2015 року (а.с. 53) та інвентаризаційний опис матеріальних активів та запасів від 16 квітня 2015 року (а.с. 59-60), оскільки обидва документи є внутрішніми документами відділу освіти, проте без будь-яких обґрунтувань в них внесено прізвище слідчого ОСОБА_11 і в кожному з них проставлений його підпис, що не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України та викликає сумнів у можливості визнати ці докази належними.

Крім того, орган досудового розслідування не зазначив в обвинувальному акті кому саме належить спортивний інвентар, зокрема, гантелі та гімнастичний козел, які є предметом злочину, не надав належних доказів.

Таким чином, будь-яких належних доказів стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_6 за епізодом привласнення двох спортивних гантель вагою 7,5 кг кожна суду не надано.

Відповідно до статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.

З наведено витікає, що в судовому засіданні визнано обвинуваченим ОСОБА_6 лише факт привласнення гімнастичного козла вартістю 100 гривень, проте відсутні інші належні докази, які б підтверджували його вину, зокрема його дійсну оцінку та факт передачі цього майна обвинуваченому.

За таких обставин суд приходить до переконання, що наведені обставини не дають підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 191 КК України, виходячи з малозначності привласненого майна та обставини, що виключає утворення складу злочину і можливість притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в частині обвинувачення щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 слід виправдати.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 виключно позитивно характеризується за місцем проживання та попереднього місця роботи, має задовільний стан здоров`я, раніше не судимий, а також відсутність обтяжуючих обставин та виходячи з вимог ст. 65 КК України, маючи на меті не тільки покарати, але й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню ним нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та вважає за можливе виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України, з випробуванням.

Під час досудового розслідування були понесені судові витрати для проведення товарознавчої експертизи в сумі 245 гривень 52 копійки, а тому їх слід покласти на обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи застосовані не були.

Керуючись ст. ст. 369-371, 326, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, виправдати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 245 гривень 52 копійки, затрачених на проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази 4 ніжки від гімнастичного козла, що знаходяться в камері схову Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області, передати власнику відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації; дві спортивні гирі вагою по 24 кг кожна та одну саморобну гирю вагою 31 кг, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 , передати власнику ОСОБА_4 ; металевий ключ сріблястого кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1