Справа № 383/1188/15-к
Провадження №1-кп/383/127/15
У Х В А Л А

23 листопада 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000581 від 21.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, з загальною середньою освітою, раніше судимого:

-15.05.2005 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.04.2009 року по відбуттю строку покарання;

-08.04.2011 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

-22.10.2013 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на два місяці, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України адже строк тримання під вартою закінчується, до спливу якого закінчити розгляд справи не представляється можливим, та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема може переховуватися від слідства та суду, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам та виконанню процесуальних обов`язків.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора щодо продовження строку тримання його під вартою на два місяці.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 встановлений ухвалою суду закінчується 28 листопада 2015 року та враховуючи вимоги ч.3 ст. 331 КПК України та вищевказані обставини, суд вважає за можливе розглянути питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Кримінальні правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_6 є закінченими, умисними, середньої тяжкості. Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який не працює, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, відсутність достатнього рівня репутації. Також врахував тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів. Усі наведені обставини у їх сукупності, навіть з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню доньку, не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, а також зважаючи на дані обвинувального акту та матеріалів клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, та переконаний у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні у матеріалах дані підтверджують продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі заміни чи скасування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім їх процесуальних обов`язків та надасть йому можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень та зможе допустити неявки до суду, що буде передумовою для затягування розгляду кримінального провадження та ускладнить виклик обвинуваченого, оскільки станом на дату розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд не закінчено, не допитані всі свідки та не досліджено матеріали справи та речові докази.

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 14 год. 00 хв. 28 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілих, а також враховуючи матеріали обвинувачення, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000581, строк тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 14 год. 00 хв. 22 січня 2016 року.

Строк дії даної ухвали щодо продовження строку тримання під вартою: до 14 год. 00 хв. 22 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1