Справа № 572/30/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючий суддя - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
його законного представника - ОСОБА_8
представника служби у справах дітей - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня Степанської ЗОШ 1-111 ступенів, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В середині жовтня 2014 р. близько 2 год. неповнолітній ОСОБА_10 через вхідні двері проник в приміщення гаража в господарстві, що в АДРЕСА_2 , належному потерпілій ОСОБА_11 та таємно викрав належне останній майно: акумулятор марки «Ista Classic» 55 ампер вартістю 224 грн., 7 літрів бензину марки А-92 вартістю 114.10 грн., 3 ріжкових ключа розміром 27х30 105 грн., 2 ріжкових ключа розміром 22х19 60 грн., 2 ріжкових ключа розміром 22х24 24 грн., 1 ріжковий ключ розміром 27х24 30 грн., 1 ріжковий ключ розміром 38х34 50 грн., 1 ріжковий ключ розміром 19х17 10 грн., 1 круглий ключ розміром 19х19 15 грн., 1 круглий ключ розміром 22х19 15 грн., 1 круглий ключ розміром 21х19 15 грн., 1 круглий ключ розміром 14х12 10 грн., 1 накидний ключ розміром 30х27 65 грн., 1 плоскогубці 35 грн., 1 викрутку фігурну 12 грн., 1 викрутку просту 12 грн., всього на суму 796.10 грн.
9 листопада 2014 р. близько 22 год. ОСОБА_10 , вийнявши віконне скло, проник в жилий будинок потерпілого ОСОБА_12 , що в АДРЕСА_3 та таємно повторно викрав належні потерпілому гроші в сумі 7200 грн.
31 грудня 2014 р. ОСОБА_10 близько 22 год., відімкнувши вхідні двері ключем, що зберігався біля входу, проник в жилий будинок, належний потерпілій ОСОБА_13 , що в АДРЕСА_4 та таємно повторно викрав належні потерпілій гроші в сумі 4504 грн.
З`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні усіх кримінальних правопорушень повністю доведена.
Його дії правильно кваліфікуються за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення та житло.
Вину у вчиненні кримінального правопорушення щодо крадіжки ним майна потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_14 не визнав та дав показання, що восени 2014 р. у вечірній час він зустрів знайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які запропонували йому заробити і біля 2 год. вони привели його до гаража на АДРЕСА_2 , зайшли туди, а він залишився на вулиці біля дверей спостерігати, щоб ніхто не міг їх піймати; ОСОБА_17 та ОСОБА_18 мали при собі мішок та ліхтарик, вони зняли з трактора акумулятор, збирали металеві речі, наливали в каністру бензин з трактора; все майно вони принесли в господарство, де жив ОСОБА_19 та залишили бензин внизу в сараї, інше майно занесли на горище сараю; вважає, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , даючи показання як свідки, що крадіжку вчинив він один, намагаються уникнути кримінальної відповідальності, так як вони засуджені за інші злочини до іспитового строку.
Вину у вчиненні крадіжок із жилих будинків потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачений повністю визнав, щиро розкаявся, дав показання, що йому необхідні були гроші на подарунки для дівчат і він вирішив їх викрасти; в листопаді 2014 р. в день, коли у односельця ОСОБА_20 була пожежа, він, близько 22 год., побачивши, що в будинку ОСОБА_21 не було світла, проник туди через вікно, на столі однієї з кімнат лежали гроші, він взяв частину з них, потім з гаманця забрав усі гроші; всього викрав 7200 грн., які сховав у себе на подвір`ї між стінками господарських приміщень; гроші використав для своїх потреб та подарував годинники дівчатам ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , також гроші використав для поїздки в м. Рівне на автомобілі під керуванням ОСОБА_24 . До будинку ОСОБА_13 проник перед новорічною ніччю 31.12.2014 р., відкривши двері ключем, який, як він знає, зберігався біля порогу, в одній з кімнат із сумки з гаманця забрав гроші, потім забрав частину грошей, які лежали на шафі, всього викрав з цього будинку 4500 грн.; за ці гроші в м. Рівне, куди їздив на таксі під керуванням ОСОБА_25 з ОСОБА_26 , придбав два мобільні телефони, телефон «НОКІА» подарував ОСОБА_22 , а «Самсунг» подарував ОСОБА_23 , купив собі годинник, решту грошей витратив також для своїх потреб та заплатив за поїздки.
Допитана в суді потерпіла ОСОБА_11 дала показання, що крадіжку в гаражі в жовтні місяці 2014 р. виявив брат покійного чоловіка, ОСОБА_27 в середині жовтня 2014 р., вона також виявила зникнення бензину, акумулятора з трактора, ремонтних ключів; потім дізнались, що речі у ОСОБА_15 , а пізніше його мати, ОСОБА_28 повернула їй усі викрадені ключі та відшкодувала решту збитків, щоб не звинувачували її сина; претензій ні до кого вона не має.
Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_29 .
Неповнолітні свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_19 в судовому розгляді дали показання про те, що в жовтні 2014 р. вони, зустрівшись з ОСОБА_31 , погодились на пропозицію ОСОБА_10 прогулятись і, коли проходили повз одного з будинків, останній повідомив, що тут проживає його родич і тут він брав бензин, попросив їх почекати, вони залишились на вулиці, ОСОБА_14 зайшов в гараж, потім ОСОБА_19 пішов по нього, а через кілька хвилин ОСОБА_14 повернувся з акумулятором та сумкою і повідомив, що це речі його родича; він попросив залишити речі у ОСОБА_15 та попросився переночувати у того, так як він вдома посварився; ОСОБА_19 погодився і речі вони занесли в сарай на горище до ОСОБА_15 ; пізніше мати ОСОБА_15 дізналась про речі на горищі та повернула ОСОБА_32 ключі, був повернутий і акумулятор; бензин в той вечір вони до ОСОБА_15 не заносили; про те, що речі викрадені, їм стало відомо пізніше; вказали, що ОСОБА_14 на них наговорює; продати акумулятор їх попросив сам ОСОБА_33 .
В ході слідчих експериментів свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_34 показали та розповіли про вказані обставини / а.с. 72, 73, 75,76 /, що узгоджується з їх показаннями, показаннями потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_29 в суді.
Під час огляду місця події 24.10.2014 р. в гаражі ОСОБА_11 виявлено кустарного виробництва трактор без акумуляторної батареї та окремо акумулятор «Іста» в приміщенні майстерні / а.с. 15-20 /. Потерпілою ОСОБА_32 були видані для огляду металеві ремонтні ключі, які були викрадені та повернуті їй / а.с. 24-26 /.
При огляді господарства ОСОБА_35 , матері свідка ОСОБА_15 , виявлено горище в господарському приміщенні, до якого веде металева драбина / а.с. 30-32 /.
Вартість викраденого підтверджена висновком експертного заключення з оцінки рухомого майна / а.с. 33-38 /.
Суд визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту для перевірки показань свідка ОСОБА_10 / а.с. 69, 70 /, оскільки ОСОБА_14 став підозрюваним у даній справі.
Повернення матір`ю ОСОБА_15 , ОСОБА_28 викраденого у ОСОБА_32 та відшкодування шкоди, наявність судимостей у свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що вони самі підтвердили, не можна розцінювати, як причетність їх до крадіжки і їх показання в якості свідків нічим не спростовані.
Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 подали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заподіяна їм ОСОБА_31 шкода повністю відшкодована, претензій до обвинуваченого вони не мають.
Допитані свідками ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 підтвердили, що наприкінці грудня 2014 р. та в перших числах січня 2015 р. вони з ОСОБА_31 їздили в м.Рівне на автомобілі під керуванням ОСОБА_39 ; ОСОБА_14 в грудні мав при собі 2500 грн., які показував ОСОБА_40 , в грудні в ОСОБА_41 придбав МР-3 плеєр за 800 грн., пригощав їх на автовокзалі, за пальне заплатив біля 400 грн.; в січні він придбав два мобільні телефони та позичив ОСОБА_42 1000 грн.
Свідок ОСОБА_43 дав показання, що наприкінці 2014 р. та на початку січня 2015 р. він возив ОСОБА_10 та його друзів в м. Рівне, за все розплачувався ОСОБА_14 та пригощав їх в кафе, хвалився, що купив собі плеєр та два мобільні телефони.
Допитані свідками ОСОБА_44 та ОСОБА_22 підтвердили, що в грудні 2014 р. ОСОБА_14 подарував їм наручні годинники, під Новий рік він подарував ОСОБА_45 . МР-3 плеєр, а на початку січня 2015 р. ОСОБА_14 подарував їм мобільні телефони, ОСОБА_23 телефон марки «Самсунг», ОСОБА_22 марки «Нокіа»; пізніше, коли дізнались про викрадення грошей, повернули ОСОБА_46 годинники та ОСОБА_22 повернула мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_47 дала показання, що є приватним підприємцем, займається торгівлею, має магазин в смт. Степань; серед інших товарів продає не дорогі жіночі наручні годинники. Обвинувачений ОСОБА_14 підтвердив, що в магазині свідка придбав два жіночі годинники, які подарував дівчатам.
В ході огляду місця події 19.01.2015р. в жилому будинку потерпілого ОСОБА_12 виявлено горище, до якого ведуть східці поблизу кухні, на горищі наявне вікно / а.с. 13-17/, що узгоджується з показаннями обвинуваченого про спосіб проникнення до житла. ОСОБА_31 добровільно видані два наручні жіночі годинники, мобільний телефон «Нокіа», ОСОБА_22 добровільно видала МР-3 плеєр, ОСОБА_44 добровільно видала мобільний телефон «Самсунг» / а.с. 19,20, 23,24, 72-74, 79-82 /.
При огляді жилого будинку потерпілої ОСОБА_13 13.01.2015 р. будь-яких пошкоджень вхідних дверей та вікон не виявлено / а.с. 61-64 /, що узгоджується з показаннями обвинуваченого про спосіб проникнення в житло шляхом відмикання дверей ключем.
Протоколи слідчих експериментів від 16.01.2015 р., які проводились з метою перевірки показань свідка ОСОБА_10 / а.с. 43-49, 100-103, 105-107 / суд визнає недопустимими доказами, оскільки ОСОБА_14 визнаний підозрюваним в даній справі.
Твердження захисту про те, що ОСОБА_14 один не міг фізично всього зробити в гаражі ОСОБА_11 , є безпідставними та голослівними, оскільки це досудовим слідством не перевірялось і про це захист клопотання в досудовому слідстві не заявляв.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, шкода відшкодована, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вчинив злочин в неповнолітньому віці, що пом`якшує покарання; обставин, що обтяжують покарання немає. Усі потерпілі не наполягають на суворому покаранні. Невизнання вини у вчиненні крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 суд розцінює, як намагання дискредитувати свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Враховуючи вказані обставини, обставини справи, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням випробування, що буде відповідати тяжкості вчиненого, особі винного, буде сприяти виправленню та попередженню нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання - чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_10 не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання або роботи, з`являтись періодично для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази - три наручні годинники, МР-3 плеєр, мобільний телефон «Нокіа» /а.с. 21,25,83 / конфіскувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя підпис копія вірно
Суддя Сарненського
районного суду ОСОБА_48 .