справа № 488/2653/15-к
провадження № 1-кп/488/252/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2015 року Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001251, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою ( 8 класів), пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.04.2015 року близько 23 години 30 хвилин в одному із будинків, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи разом із своїм батьком обвинуваченим ОСОБА_8 , інвалідом 1 групи ( по зору), спровокував конфлікт. Після якого вийшов із названого будинку, та, повернувшись до нього через деякий час, продовжив сварку з обвинуваченим, в ході якої з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 не менше трьох ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини зліва, 3-х синців на передній поверхні грудної клітини справа, синця та садна на його тілі в лобній області зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії потерпілого, під час яких останній опинився разом з ОСОБА_8 на підлозі названого будинку, викликали у незрячого обвинуваченого, який не міг скористатися допомогою інших, та знаходився у темну пору доби, в обмеженому просторі, необхідність захищатися від противоправних посягань з боку потерпілого.
При цьому, перевищуючи межі необхідної оборони, ОСОБА_8 застосував у відповідь до потерпілого насильство, яке явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, а саме, схопив ОСОБА_10 руками за шию та шляхом її здавлювання протягом декілька хвилин спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді саден і синців в області шиї та крововиливів в м`які тканини шиї, які потягли за собою смерть потерпілого.

Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, внаслідок здавлювання органів шиї руками.

У судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та показав, що проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_11 та синами ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .. На території названого домоволодіння розташовано два будинки, в одному із яких, проживає його дружина ОСОБА_11 та їх старший син ОСОБА_6 , а в другому разом з ним проживав їх молодший син ОСОБА_9 .. Останній син ніде не працював, систематично вживав спиртні напої, влаштовував сварки, в ході яких виражався на його адресу нецензурною лайкою та застосовував до нього фізичне насильство. Однак, до медичних закладів та до правоохоронних органів він ніколи з цих приводів не звертався. 29.04.2015 року у вечорі він лежачі на дивані в названому будинку, слухав радіо. Близько 22 години до нього зайшов ОСОБА_9 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, та почав виражатися на його адресу нецензурною лайкою, на що він не реагував. Після цього син вийшов з будинку, та, повернувшись через деякий час, продовжив його ображати та почав, крім того, наносити йому численні удари руками і ногами по різних частинах тіла. З метою уникнути протиправних дії сина, він вирішив втекти до іншого будинку. Але син, який в цей час тримав його, не дав йому піднятися з дивана, та смикнув його за одяг, від чого він, зачепившись за сина, разом з ним впав на підлогу. При цьому син опинився між стільцем та диваном, лежачи на спині. В цей час він, захищаючись від дій сина, напівлежачи біля нього, міцно схопив останнього за шию. На що потерпілий, почав висловлювати погрози позбавити життя всіх членів сім`ї. Він, продовжуючи утримувати сина за шию, почав наполягати, щоб останній просив в нього вибачення. На що син, наніс удар коліном йому в обличчя, та попередив, що після того, як він його відпустить, той його вб`є. Він реально сприймаючи погрози сина, продовжував міцно, оскільки руки в нього сильні, здавлювати йому шию. Так, він тримав сина приблизно 30 хвилин, доки останній не затих. Коли син затих, він пішов до дружини в інший будинок, та повідомив, що, напевно вбив сина, попросивши викликати міліцію. В цей час з роботи повернувся їх старший син ОСОБА_6 , який, перевіривши молодшого, повідомив, що останній вже мертвий.

Обвинувачений наполягав на тому, що він був вимушений захищатися він неправомірних дій сина, тобто діяв в умовах необхідної оборони, оскільки боявся за своє життя та за життя своїх рідних. При цьому під час вказаного конфлікту, він не мав можливості вийти із будинку, щоб уникнути конфлікту з сином, оскільки останній його не випускав.

Аналогічні показання обвинувачений надав на місті вчинення злочину під час слідчого експерименту 04 травня 2015 року, що відображено у відповідному протоколі.

Однак, незважаючи на невизнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_6 показав, що проживає по АДРЕСА_1 разом батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Також разом з ними проживав його брат ОСОБА_9 , який офіційно ніде не працював, систематично зловживав спиртними напоями та влаштовував з ними сварки. Були випадки, коли він завдавав батькові побої, виражався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував вбивством. 30.04.2015 близько 01 години, він повернувся з роботи додому, де виявив труп свого брата ОСОБА_9 . Зі слів батька ОСОБА_8 йому стало відомо, що годину потому ОСОБА_9 спровокував конфлікт, в ході якого ображав його нецензурною лайкою та наносив численні удари руками і ногами по різних частинах тіла. Захищаючись від побиття з боку брата, батько під час боротьби, схопив за його шию та утримував, доки той не перестав подавати ознаки життя. Після цього, він викликав працівників міліції.

Свідок ОСОБА_11 , дружина обвинуваченого, показала , що з ОСОБА_8 проживає за однією адресою, але в різних будинках. Також разом з ними проживали їх сини ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Останній ніде офіційно не працював, зловживав спиртними напоями, неодноразово влаштовував сварки з усіма членами родини. Були випадки, коли він завдавав її чоловікові побої та виражався на його адресу нецензурною лайкою. 29.04.2015 року ОСОБА_13 прийшов додому близько 22 години та знаходився у стані алкогольного сп`яніння, син ОСОБА_12 у цей час був на роботі, а чоловік відпочивав у іншому будинку. Через деякий час до кімнати увійшов її чоловік та повідомив, що захищаючись від побиття з боку ОСОБА_14 , він його задушив. Потім з роботи повернувся їх син ОСОБА_12 та викликав працівників міліції.

Показання потерпілого та свідка повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Так, як вбачається з даних паспорту НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з характеристики на потерпілого ОСОБА_9 останній був схильним до зловживання спиртними напоями, скарг на нього до правоохоронних органів від сусідів та родичів не надходило, до адміністративної та кримінальної відповідальності він не притягувався, проживав разом із родичами за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час огляду однієї із кімнат будинку АДРЕСА_2 в період з 01 години 30 хвилин по 03 години 00 хвилин 30.04.2015 року, що зафіксовано в протоколі огляду місця події та фототаблиці до нього, в якій в розкладеному стані знаходився ліжко диван з хаотично розкиданими подушками та ковдрою, на підлозі біля шафи виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті.

Як вбачається із даних протоколу огляду трупу від 30.04.2015 року, труп ОСОБА_15 був доставлений до приміщення моргу ЖЦРБ в 11 годин.

Відповідно висновкам експерта ( акт № 372 від 29.05.2015 року) смерть ОСОБА_10 настала не менш ніж за 8-12 годин до моменту дослідження трупа в морзі від механічної асфіксії, внаслідок здавлювання органів шиї руками. Під час огляду трупу виявлені тілесні ушкодження у виді: саден та крововиливів в області шиї, які є прижиттєвими. Садна та крововиливи в області шиї, а також крововиливи ізольовані в м`які тканини шиї, утворились від дії тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути пальці рук. В своїй сукупності вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень , які спричинили за собою смерть та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та утворились в короткий проміжок часу обчислюваний хвилинами. В крові від трупа - виявлений етиловий спирт в концентрації 2,21%о ,що відповідає середній тяжкості алкогольного сп`яніння. Яких не будь ушкоджень,що вказують на самооборону, не виявлено. Виключено, що вищеописані тілесні ушкодження утворились при падінні з висоти власного росту з прискоренням та з подальшим ударом о площину. Нападаючий та потерпілий знаходились обличчям один до одного.

Згідно висновкам експерта ( акт № 572 від 30.04.3015 року) , у ОСОБА_8 під час огляду 30.04.2015 року в 05 годин 15 хвилин виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини зліва, 3-х сінців на передній поверхні грудної клітини справа, синця та садна на його тлі в лобній області зліва, які утворились від неодноразової дії ( не менш ніж 3 дії) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не менш ніж за 4-6 годин до моменту огляду, та могли утворитися в строк та при обставинах, на які вказує ОСОБА_8 .. По ступені тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація тілесних ушкоджень, а саме розташування їх на передній поверхні грудної клітки, в області обличчя можуть вказувати на те, що ОСОБА_8 та особа, яка завдавала тілесні ушкодження були повернуті обличчям один до одного. Будь-яких тілесних ушкоджень, які свідчили про вчинення ОСОБА_8 активного фізичного опору та, характерні для боротьби та самооборони не виявлено. Утворення виявлених на тлі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи з наступним ударом о тверду поверхню малоймовірно.

Тілесні ушкодження, які були виявлені на тлі ОСОБА_8 знаходяться в зоні, яка доступна для заподіяння власною рукою.

Згідно висновку МСЕК ( серія 10 ААА № 989355 від 19.09.2012 року ) ОСОБА_8 є інвалідом першої групи Б ( по зору ) безстроково, пенсіонер за віком , який потребує значного стороннього догляду.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ( акт № 284 від 09.06.2015 року), ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та не страждає в теперішній час, а виявляв та виявляє ознаки розладу особистості внаслідок сочетаного органічного (токсичного, травматичного ґенезу) ураження головного мозку. Ступень вираженості, наявних у нього особистих розладів така , що в період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в повному обсязі. В теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує.

Аналізуючи досліджені докази, суд виходе з наступного.

Згідно із ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про необхідну оборону» роз`яснено, що при розгляді справ про необхідну оборону необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалась, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Пунктом 5 цієї ж постановити роз`яснюється, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Так, при з`ясуванні вказаних обставин судом з показань обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 , встановлено, що ОСОБА_9 систематично вживав алкогольні напої, та неодноразово вчиняв насильство у сім`ї. Між обвинуваченим та потерпілим склалися неприязні стосунки. В той же час його поведінка не викликала у них необхідності звертатися як до правоохоронних органів, так і до медичних закладів. Та, незважаючи на неодноразове застосування з боку ОСОБА_9 насильства до обвинуваченого, останній проживав з ним в одному будинку, при наявності на території вищеназваного домоволодіння іншого будинку.
Що свідчить про те, що поведінка потерпілого в стані алкогольного сп`яніння не викликала побоювань з приводу загрози для життя обвинуваченого ОСОБА_8 .. Характер стосунків між обвинуваченим та потерпілим під час вказаних події був для нього звичайним і відповідав укладу життя, що сформувався між ними.
Крім того встановлено, що у день події, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 після розпочатого між ним та обвинуваченим конфлікту вийшов із будинку, в якому залишився останній, повернувшись до нього через деякий час, за який ОСОБА_8 мав реальну можливість покинути будинок, таким чином, уникнувши продовження конфлікту з сином.
В подальшому ОСОБА_9 повернувся до будинку, та першим застосував до обвинуваченого насильство, завдавши удари руками та ногами в різні частини тіла обвинуваченого. Під час вказаних насильницьких дій вони разом опинились на підлозі, де потерпілий ще умисно наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_8 , спричинивши, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини зліва, 3-х сінців на передній поверхні грудної клітини справа, синця та садна на його тлі в лобній області зліва. Саме під час цих дій ОСОБА_8 схопив руками за шию, нетверезого потерпілого, який лежав спиною на підлозі, та, опинившись над ним, оскільки знаходився в положенні напівлежачи, продовжував міцно здавлювати її, доки останній не перестав рухатися. В цей час потерпілий, зі слів самого обвинуваченого, ударів йому вже не наносив.

Відповідно висновкам експерта (акт № 372 від 29.05.2015 року) смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, внаслідок здавлювання органів шиї руками в короткий проміжок часу. Тілесні ушкодження, які спричинили за собою смерть потерпілого та мають прямий причинний зв`язок, з настанням смерті, на тлі трупу були виявлені лише в області шиї.

При цьому, фізичний недолік обвинуваченого ( відсутність зору), за вказаних обставин, не перешкоджав останньому зрозуміти, що він здавлював саме шию потерпілого (життєво важливий орган), та його дії можуть призвести до смерті останнього, який в цей час перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (2,21 %о етилового спирту в крові трупа), що в цьому випадку могло нівелювати його перевагу у фізичних даних (потерпілий був значно молодший за обвинуваченого та фізично сильніший).

Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_8 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, яке було реальним, і внаслідок попередньої поведінки останнього мав підстави побоюватися його. Під час цього посягання, яке не було закінченим, обвинувачений, не маючи через обмежений вільний простір приміщення, свою фізичну ваду (відсутність зору), фізичну перевагу потерпілого, можливості уникнути подальшого насильства з його боку та продовження спричинення ним тілесних ушкоджень, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, застосував фізичне насильство більшої сили, яке не відповідало небезпечності посягання потерпілого.

Водночас застосований засіб захисту (міцне здавлювання шиї) та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_8 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

На підставі викладеного, доводи обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_8 діяв в межах необхідної оборони, не перевищуючи їх, суд находить необґрунтованими.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 118 КК України, і кваліфікує його дії як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує, що злочин, вчинений останнім відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та дані про особу ОСОБА_8 , що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою похилого віку, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 1 групи безстроково як незрячий, потребує значного стороннього догляду. Крім того, суд приймає до уваги, прохання потерпілого суворо його не карати.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд приймає до уваги похилий він обвинуваченого та вчинення ним злочину внаслідок неправомірних дії потерпілого.
За такого, враховуючи конкретні фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, суд переконаний, що досягти мети виправлення останнього можливо і без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст.75 КК України він може бути звільненим від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1