Дата документу Справа № 336/5209/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/109/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/5209/15-к
Категорія: ст. 289 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001564, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Худжанда Таджикистана, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог КПК України та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Апелянт у скарзі послався на те, що в обвинувальному акті зазначено кому саме на праві власності належить вказаний автомобіль, оскільки відповідно до п. 1 Примітки до ст. 289 КК України, потерпілим від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, є користувач, тобто особа, що має законне право на користування транспортним засобом, якою є ОСОБА_9 .

Також прокурор вважає, що в обвинувальному акті зазначено про завдання вчиненим ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням, матеріальної шкоди у розмірі 30 064, 90 грн., яку відшкодовано повністю шляхом повернення законному володільцю транспортного засобу разом з функціонуючими вузлами та агрегатами останнього, а саме:

- відповідно до висновку експерта НДЕКЦ від 13.05.2015 року № 94/15, вартість транспортного засобу, заволодіння яким інкримінується ОСОБА_7 , складає 30 064, 90 грн., що є значно менше ніж 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є необхідним для кваліфікації діяння як такого, що завдало значної матеріальної шкоди;

- враховуючи, що вартість автомобіля є значно нижчою за встановлений законодавцем розмір шкоди, необхідний для кваліфікації діяння за ч. 2 або ч. 3 ст. 289 КК України, висновок суду про неможливість перевірки правильності кваліфікації діяння, є передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, які не можуть бути встановлені судом у підготовчому судовому засіданні, оскільки вони підтверджуються письмовими доказами, надання яких суду відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України у підготовчому судовому засіданні забороняється;

- під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_9 не заявлено цивільний позов, право на заявлення якого, йому роз`яснено 16.04.2015 року, а будь-які претензії матеріального характеру, у тому числі щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля, його вузлів та агрегатів, який відповідно до розписки, наданої ОСОБА_9 , повернуто йому в повному обсязі, до підозрюваного не пред`являлись;

- під час досудового розслідування особу ОСОБА_7 було перевірено відповідно до паспорту громадянина Республіки Таджикістан № НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах кримінального провадження, тому висновок суду щодо того, що особа ОСОБА_7 не перевірялася органами досудового розслідування, є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України повернутий прокурору.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на наступні обставини: в обвинувальному акті не зазначено, кому на праві власності належить пошкоджений автомобіль, а при кваліфікації дій підозрюваного не зазначений розмір шкоди, яка спричинена, у тому числі, демонтажем заднього сидіння, задньої ляди, передньої та задньої фар, коліс та двигуна, не зазначено кому з трьох осіб, зазначених в обвинувальному акті, спричинена шкода, та чому інші користувачі автомобіля або власник не притягнуті як потерпілі, у зв`язку з чим, суд не має можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Крім того, в розписці про отримання підозрюваним обвинувального акта відсутня дата його вручення, а також відсутній паспорт обвинуваченого, але орган досудового розслідування не перевірив особу обвинуваченого, яким надане на огляд посвідчення водія за 1992 рік, з якого неможливо встановити особу обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акту, додатків до нього та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 зазначені вимоги закону не виконані, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору із зазначених в ухвалі підстав.

Так, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , зазначено, що він 16.04.2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, незаконно заволодів автомобілем ЗАЗ 110207 червоного кольору д/н НОМЕР_2 , який знаходиться на підставі довіреності у володінні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а потерпілим, згідно з цим же актом, визнано ОСОБА_12 .

Крім того, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , також зазначено, що він, продовжуючи злочинний умисел, демонтував заднє сидіння, задню ляду, передні та задні фари, колеса та двигун зазначеного автомобіля.

За таких обставин суд, на думку колегії суддів, обґрунтовано повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, оскільки в акті не зазначено, кому на праві власності належить пошкоджений автомобіль, а при кваліфікації дій підозрюваного не зазначений розмір шкоди, яка спричинена, у тому числі, демонтажем заднього сидіння, задньої ляди, передньої та задньої фар, коліс та двигуна, не зазначено кому з трьох осіб, зазначених в обвинувальному акті, спричинена шкода.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі, про те, що суд необґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки фактично потерпілим від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, є користувач, тобто особа, що має законне право на користування транспортним засобом, якою є ОСОБА_9 колегія суддів вважає безпідставними, так як в акті зазначено, що автомобіль, яким заволодів обвинувачений, знаходився на підставі довіреності у володінні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а не в користуванні ОСОБА_12 .

Також, зазначаючи в обвинувальному актіпро демонтаж обвинуваченим автомобіля, яким він заволодів, в акті не зазначені ані розмір шкоди, заподіяний цим демонтажем, ані вартість автомобіля, який був незаконно вилучений.

Доводи прокурора про те, що потерпілим ОСОБА_9 не заявлявся цивільний позов, право на заявлення якого, йому було роз`яснено, у тому числі щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля, його вузлів та агрегатів, також є необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті розмір шкоди, заподіяний цим демонтажем, не зазначено та крім того, згідно з обвинувальним актом, потерпілим фактично визнано ОСОБА_12 , а не ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта з додатками щодо ОСОБА_7 прокурору, відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України повернутий прокурору, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4