Справа №585/1907/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/30/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000565 від 11 травня 2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ромни, Сумської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який мешкає в АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.1,186 ч.2,ч.3 ст.15,ч.2 ст.186 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в яких ставиться питання про пом`якшення призначеного покарання.

Як встановив суд, 30 квітня 2015 року о 12 год. 50 хв. на вул. Комсомольській в м. Ромни обвинувачений ОСОБА_6 відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , зірвавши з її шиї ланцюжок з кулоном із золота, вартістю 7 700 грн.

11 травня 2015 року о 14 год. 50 хв. на вул. Луценко м. Ромни обвинувачений ОСОБА_6 відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 , зірвавши з її шиї ланцюжок з хрестиком із золота, вартістю 14 300грн.

20 травня 2015 року близько 21 год. на вул. Руденко в м. Ромни обвинувачений ОСОБА_6 намагався відкрито заволодіти майном потерпілої ОСОБА_11 , спробував зірвати з її шиї два ланцюжка з хрестиком та ладанкою із золота, вартістю 33 928 грн., але потерпіла почала чинити активний опір ОСОБА_6 , в наслідок якого він залишив місце скоєння злочину, не виконавши всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за ст.186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців; за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_6 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 :

на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 768 грн.

на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 7 700 грн.;

на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 14 300 грн.;

В обгрунтування поданої апеляційної скарги :обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що судом не було враховано, що він має на утриманні неповнолітню дитину, а також батьків похилого віку, його стан здоров`я, прохає врахувати його щире каяття.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду ухвалений із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обгрунтоване рішення через невідповідність призначеного покарання, яке через його суворість не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги те, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину, визнав себе винним, розкаявся, позитивно характеризується, його стан здоров`я, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та батьків похилого віку. Крім того, суд незаконно поклав на обвинуваченого витрати за проведену експертизу.

Заслухавши доповідача про суть кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який вважає вирок суду законним і обгрунтованим, а апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо призначення ОСОБА_6 суворого покарання є безпідставними.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів повністю дотримався вимог ст. 65 КК України щодо виду і розміру покарання, врахувавши передбачені законом загальні засади призначення покарання.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які є тяжкими, обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що він щиро покаявся, та активно сприяв розкриттю злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він характеризується посередньо, не працює, шкода не відшкодована, його стан здоров`я, наявність утриманців, а також обставини, що обтяжують покарання - рецидив злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вперто не бажає ставати на шлях виправлення, через 10 місяців після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив три епізоди тяжкого корисного злочину.

Не підтверджено матеріалами кримінального провадження і те, що ОСОБА_6 утримує неповнолітню дитину та батьків похилого віку. Він не працює, не знаходиться на обліку в службі зайнятості населення, не має відомостей про те, що він працює неофіційно.

Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції, як зазначає в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 .

Крім того, захисником не зазначено, в чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, а невідповідність призначеного покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається кримінальним процесуальним законом самостійною підставою для зміни судового рішення і не ототожнюється із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Тому, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення призначеного покарання, а саме для застосування відносно ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України, тобто для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за ст. 186 ч. 2 КК України, як ставиться про це питання в апеляційній скарзі, не має.

Відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження мається документальне підтвердження витрат на залучення експерта ( а.п. 79), тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про незаконне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 витрат на залучення експерта є безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міскрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 час знаходження під вартою з 27.08.2015 року до 28.01.2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення 2 дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду вступає в законну силу з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4