Справа № 576/2437/15-к
Провадження № 1-кп/576/293/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.15 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001182, про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою судді від 02.12.2015 р. по цьому кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Інші учасники підготовчого провадження не заперечували проти цього.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, дійшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України. При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001182 у сукупності з реєстром матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору, оскільки його зміст не в повній мірі відповідає положенням ч. 2 ст. 291 КПК України, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Пред`явлення ж неконкретного обвинувачення, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке обмежує особу у здійсненні його права на захист і безумовно тягне за собою порушення гарантованого ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд.

Всупереч вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення кожного із обвинувачених.

Зокрема у обвинувальному акті не зазначено, які конкретно злочинні дії, в який час, спосіб та в якому місці вчиняли кожен із обвинувачених. Не розмежована їх відповідальність.

Обвинувальний акт носить загальний характер і попри те, що у ньому зазначається, що у дворі потерпілого ОСОБА_4 самостійно наносив удари потерпілому, жодних посилань на конкретні протиправні дії інших обвинувачених в обвинувальному акті відсутні.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 34 свого рішення від 09.10.2008 р. по справі «Абрамян проти Росії» (Abramyan v. Russia), заява № 10709/02, наголошував, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Проте всупереч цим положенням обвинувальний акт складений з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а далі робиться висновок, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями вчинили певні злочини із зазначенням статей, тим самим слідчий зазначив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність. Але ні слідчим, ні прокурором не було зазначено: в чому саме обвинувачується ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

При цьому, суд звертає увагу, що виявлені суперечності щодо пред`явленого обвинувачення не можна усунути в судовому засіданні шляхом його зміни, в порядку ст.ст. 94, 338 КПК України, під час розгляду справи по суті, оскільки мова йде про пред`явлення обвинуваченим органами досудового слідства саме неконкретного обвинувачення, чим фактично порушені їх права на захист від обвинувачення, яке їм висунуте, а не про усунення неточності чи протиріччя пред`явленого обвинувачення.

На додаток, суд відзначає, що в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення процесуальних дій, які проводились у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, вказані вище обставини щодо порушення слідчим і прокурором вимог кримінального процесуального законодавства, про які йшлось вище, приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу право на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001182, про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - повернути прокурору Глухівської міжрайонної прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1