№ 202/8317/15-к
№1-в/0202/221/2015
У Х В А Л А

05 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

інспектор КВІ ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку
ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Індустріального МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2000 року, ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 145 КК України та йому було призначене покарання у виді шести місяців виправних робіт, з утриманням в дохід держави 20 % заробітної плати.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2001 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук та на теперішній час місцеперебування його не встановлено.

Суд, вислухавши думку прокурора, який вважав подання таким, що не підлягає задоволенню, інспектора КВІ, який просив задовольнити подання, а також проаналізувавши матеріали подання, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання МВ КВІ Індустріального району м. Дніпропетровська, оскільки на даний час ОСОБА_5 знаходиться у розшуку, та умисно ухиляється від відбування покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2000 року, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до положень ст. 80 КК України, не сплив.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника МВ КВІ Індустріального району м. Дніпропетровська про звільнення ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності призначеної вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2000 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1