№1-кп/638/231/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого, судді: ОСОБА_1
секретарів : ОСОБА_2 ОСОБА_3 За участю прокурора: ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
Представника потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кириківка Великописарівського району Сумської області , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , освіта незакінчена середня 9 кл, неодружений, не працював , судимий 17.04.2006 року Дніпровським райсудом м .Києва за ч.1 ст.152 , ч 1 ст.153 , ч 2 ст.186КК України до 5 років позбавлення волі, 24.04.2007 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.187, ч 4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі -
у скоєнні кримінального правопорушеня- злочинуу, передбачених ч 2 ст. 289 КК України ,-
Установив :
Обвинувачений ОСОБА_7 не офіційно займався ремонтом автомобілів.
Потерпілими від кримінального правопорушення є:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Харків , громадянин України,зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 ,фактично мешкає АДРЕСА_4 .
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Костянтинівка Зміївського району Харківської області , громадянка України , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розбили автомобіль. Розписку ОСОБА_8 писав під його диктовку ,ціну за автомобіль вказував ОСОБА_8 ,він не говорив , щоб повернув йому автомобіль , просив віддати гроші, після того як знайде покупця Тому був вимушений продати автомобіль ,гроші не встиг віддати.
Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:
- свідченнями свідка ОСОБА_14 ,допитаного в судовому засіданні , який пояснив ,що він був в товариських відносинах с ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,який займався ремонтом автомобілів. В вересні він попросив ОСОБА_7 відремонтувати автомобіль ОСОБА_8 ,ціна була 5000 гр. ОСОБА_7 погодився і ОСОБА_8 залишив у ОСОБА_7 свій автомобіль. В листопаді ОСОБА_8 забрав свій автомобіль ,але вона була не дороблена до кінця і ОСОБА_7 пообіцяв доробити пізніше.
В квітні 2014 р ОСОБА_8 привіз свій автомобіль ОСОБА_7 для ремонту. Через деякий час до нього передзвонив ОСОБА_8 і повідомив , що ОСОБА_7 розбив його автомобіль ,був збентежений. С ОСОБА_7 була розмова про компенсацію після ДТП , яка була сума призначена ,йому не відома. У зв*язку з тим , що після цього з ОСОБА_7 не було зв*язку , ОСОБА_8 звернувся до міліції.
- свідченнями свідка ОСОБА_17 , допитаного в судовому засіданні ,який зазначив , що ОСОБА_7 на автомобілі ОСОБА_8 їздив до своєї бабусі ОСОБА_10 в Сумську область , де скоїв ДТП.
- свідченнями свідка ОСОБА_19 , яка допитана в судовому засіданні і пояснила , що ОСОБА_20 привіз її сину ОСОБА_21 свій автомобіль на ремонт. Вона бачила , це в вікно своєї квартири. Автомобіль після цього розбив ОСОБА_22 . ОСОБА_8 дзвонив сину , погрожував. ОСОБА_21 автомобіль не повернув, він їздив за автомобілем в Сумську область.
- розпискою ОСОБА_7 від 05.05.2014 року, написаною власноруч про пошкодження ним автомобіля ОСОБА_8 та відшкодування матеріальної шкоди. ( а.с. 48)
Судом досліджено копії довіреностей , пов*язаних з експлуатацією, користуванням , розпорядженням , страхуванням автомобілем від 27.03.2012 р,20.05.2012 року,15.05.2014 року,де остання довіреність була оформлена на ім.*я ОСОБА_7 …
( а.с.34-36) та витяг з бази НАІС ДДАЇ МВС України , що підтверджує перереєстрацію транспортного засобу після передачі його ОСОБА_8 ОСОБА_7 для виконання ремонтних робіт з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , ОСОБА_23 (а.с.142-146,171179)
Свідчення свідка ОСОБА_11 допитаного в судовому засіданні суд вважає неналежним доказом , так як даний свідок не був відкритий стороні обвинувачення на досудовому слідстві , у зв*язку з чим перевірити показання про посилання на те , що ДТП на спірному автомобілі скоїв ОСОБА_12 не виявляється можливим у зв*язку зі смертю ОСОБА_12 .
На підставі викладеного , суд вважає , що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в повному обсязі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні при дослідженні доказів по справі.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Згідно примітки до цієї статті , повторним вважається вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений в числі інших ст..ст.186,187 КК України.
Як вбачається з відомостей про особу обвинуваченого , він раніше був засуджений за ст..ст.186.187 КК України. Його судимість не була погашена на момент вчинення нового злочину, що утворює повторність , передбачену ч 2 ст.289 КК України.
В судових дебатах адвокат ОСОБА_5 вважала , що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 склалися цивільно-правові відносини , отримавши розписку на грошові кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мав можливість звернутись до суду з позовом про стягнення вказаної у розписці суми. ОСОБА_8 не просив повернути йому пошкоджений автомобіль. Просила виправдати ОСОБА_7 .
Але ,суд не може погодитися з доводами захисту , оскільки в дебатах зазначала , що розписка написана ОСОБА_7 під диктовку ОСОБА_8 ,сума в розписці вказана зі слів ОСОБА_8 . Тобто нею розписка спростовується.
19.03.2014 року ОСОБА_7 незаконно, без наявності довіреності на право керування транспортним засобом , використовував його на свій розсуд , не впорався з керуванням та значно пошкодив автомобіль , що підтверджується розпискою.
Наступного дня , 05.05.2014 року відомості були внесені до ЄДРДР та автомобіль оголошений у розшук.
15.05.2014 року не бажаючи відповідати за свої дії та здійснювати ремонт автомобіля , ОСОБА_7 приїхав до власниці автомобіля ОСОБА_9 ,показав автомобіль та техпаспорт , ключі, запевнив її у тому , що він нібито придбав цей автомобіль у ОСОБА_8 , який мав право його продати. Тобто, він ввів в обману ОСОБА_9 , яка погодилась поїхати з ним до нотаріуса та оформити генеральну довіреність на ОСОБА_7 , вважаючи , шо він придбав цей автомобіль у ОСОБА_8 ( а.с. 36)
Наступного дня , ОСОБА_7 переоформив право власності на вказаний автомобіль на ім.*я своєї бабусі ОСОБА_10 ,здійснивши тимчасову реєстрацію , задля подальшого продажу іншій особі та отримання грошей.
04.06.2014 року ОСОБА_9 дізнавшись від працівників міліції про те що ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом , негайно скасувала помилково видану довіреність , однак автомобіль вже був зареєстрований на ім.*я бабусі обвинуваченого ОСОБА_10 ( а.с. 46-47)
Добровільно обвинувачений транспортний засіб не повернув. Підстав для виправдання ОСОБА_7 не мається.
Згідно з відомостями щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше був засуджений, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, не одружений, офіційно не працював
Обставин , які пом*якшують покарання не встановлено
Обставин ,які обтяжують покарання суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 по справі задовольнити в сумі 30 530 гр , згідно вартості автомобіля, відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи. Протиправна поведінка, щодо ОСОБА_8 полягала у скоєнні ОСОБА_7 незаконного заволодіння автомобілем , який знаходився у законному користуванні ОСОБА_8 , тривалий час знаходиться у стані невизначеності. Він відчував душевні страждання , хвилювання , пов*язані з тим , що людина , якій він довірив відремонтувати автомобіль , з якою безпосередньо спілкувався , ввів його в обману. Пошкодив автомобіль , позбавив його користуватися автомобілем. Тому суд задовольняє позов у якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Відповідно до вимог ч 1 ст.118 КПК України відносить до процесуальних витрат витрати на правову допомогу , яка закріплена в ч.2 ст.120, ч 1 ст.124 КПК України
Потерпілим ОСОБА_8 витрачено на правову допомогу адвокату 8000 гр , що підтверджується оригіналом квитанції , долученої до кримінального провадження
Таким чином , на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає стягненню з ОСОБА_7 матеріальна шкода 30 530 грн 00 к,моральна шкода в сумі 5000 грн та 8 000 гр компенсація на правову допомогу.
При призначенні обвинуваченому покарання за скоєне, ураховуючи відомості про його особу, суд приходить до висновку, що подальше виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо лише в місцях позбавлення волі .
Судові витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи №9641 від 06.11.2014 року в сумі 246,00 гривень суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.374,375 КПК України ,-
СУД УХВАЛИВ:
ОСОБА_24 визнати винним за ч 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання 6 років позбавлення волі
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити той же - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі пенітенціарної системи України до набуття вироком суду чинності.
Строк відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу з 22.11.2014 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 43 530 грн 00 коп , на користь держави судові витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи 246 грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів (тридцяти) з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку, який не набув чинності негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий, суддя ОСОБА_1 .