Справа № 361/4559/2015-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1438/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 15.12.2015

УХВАЛА
іменем України
15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брониця Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, працюючого начальником дільниці ТОВ «БК АЗУР», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 17000 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 117000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 56499 грн. матеріальної шкоди та 45000 грн. моральної шкоди, а всього 101499 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 55006,04 грн. матеріальної шкоди та 45000 грн. моральної шкоди, а всього 100006,04 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 9328,5 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди, 3000 грн. процесуальних витрат, а всього 62328,5 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 у відшкодування матеріальної шкоди 291127,46 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, а всього 301127,46 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь комунального закладу Київської обласної Ради «Київська обласна клінічна лікарня» 5450,12 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Броварської центральної районної лікарні 40346,67 грн. матеріальної шкоди
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3070,8 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз .
Вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 21 березня 2015 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), керуючи власним технічно справним автомобілем «ЗАЗ TF69YP» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по шляхопроводу, що по вул. Кутузова в м. Бровари Київської області, в напрямку до с. Дімітрово Броварського району Київської області, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 1.5 ПДР України, проявив неуважність, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, виконуючи обгін транспортного засобу на шляхопроводі, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 14.6 «г» ПДР України, та підпункту 1.3. п. 34.1 ПДР України, згідно з яким «лінію 1.3 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення керованого ним автомобіля «ЗАЗ TF69YP» д.н.з. НОМЕР_1 з автобусом «I-VAN А07A1-60» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку до м. Київ.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автобуса «I-VAN А07A1-60» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, водій вищевказаного автобуса ОСОБА_13 та пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 01 червня 2015 року у ОСОБА_13 виявлені: деформація та підшкірна гематома м`яких тканин лівого стегна та верхньої третини лівої гомілки, закриті уламкові переломи лівої стегнової кістки в верхній, середній та нижній третинах зі зміщенням уламків, переломовивих лівого колінного суглоба у вигляді розрива капсульно-зв`язкового апарата та перелома гористості лівої великогомілкової кістки, садна кистей рук. Виявлені тілесні ушкодження оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 08 травня 2015 року у ОСОБА_15 виявлені: обширна забійно-рвана рана лобної області, закритий уламковий перелом лівої плечової кістки в області хірургічної шийки з пошкодженням капсули лівого плечового суглобу. Виявлені тілесні ушкодження оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 50 від 14 травня 2015 року у ОСОБА_14 виявлені: закритий уламковий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків, садна та дрібні різані рани правої лобно-тім`яної області. Виявлені тілесні ушкодження оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 52 від 11 травня 2015 року у ОСОБА_9 виявлені: закритий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті з незначним зміщенням уламків, обширна гематома правої сідниці (видалено близько 1 л. гемолізованої крові), садна правої половини тулуба. Виявлені тілесні ушкодження оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 48 від 05 травня 2015 року у ОСОБА_12 виявлені: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани тім`яної області, підшкірних гематом правої половини обличчя, гострої субдуральної гематоми правої половини обличчя, гострої субдуральної гематоми в правій лобно-скроневій області, забою головного мозку, підшкірна гематома верхньої третини правого плеча, закритий перелом правої плечової кістки в області хірургічної шийки та в середній третині діафіза. Виявлені тілесні ушкодження оцінюються в комплексі та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 14.6 «г» та підпункту 1.3 п. 34.1 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та заподіяння потерпілій ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Зазначає апелянт, що всупереч вимогам законодавства, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення. Окрім цього, поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, що у відповідності до п. 13 ст. 67 КК України являється обтяжуючою обставиною, яку суд при призначенні покарання не врахував.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілого та представників потерпілих, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті КК що передбачає відповідальність за вчинений злочин: відповідно до положень Загальної частини КК; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (із змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжкий, вчинений з необережності; обставини, що пом`якшують покарання: визнання своєї вини та щире розкаяння, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим; обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не являється небезпечним для суспільства, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки; думку потерпілих та їх представників, які просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, - та дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у відповідності з санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки та звільнив ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ст. 76 КПК України.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про незаконність, на його думку, вироку суду першої інстанції з підстав неправильного застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права його керувати транспортними засобами на три роки, але в той же час апелянт просить суд призначити ОСОБА_7 той самий вид та розмір покарання, а саме 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є тяжкий, вчинений з необережності; обставини, що пом`якшують покарання: визнання ним своєї вини та щире розкаяння, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим, який і надалі продовжує відшкодовувати; обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не являється небезпечним для суспільства, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки; думку потерпілих та їх представників, які під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання з випробуванням.
А тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також обтяжуючу обставину покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах даного провадження та вимогах закону.
Отже, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді