н/п 1-кп/490/732/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, зі середньої освітою, неодруженого, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого водія роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
25 березня 2014 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26 березня 2014 року №69 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
В період з 23 травня по 07 серпня 2014 року солдат ОСОБА_3 залучався до участі в проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей.
З 10 серпня по 22 серпня 2014 року включно старшому солдату ОСОБА_3 було надано короткочасну неоплачувану відпустку без видання наказу по військовій частині за місцем проживання.
22 серпня 2014 року о 08.00 годин солдат ОСОБА_3 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово не виконувати обов`язки військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини та ухилявся від військової служби до 09 листопада 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання у с. Іванівка, Первомайського району, Миколаївської обл., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_5 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений суду показав, що 22 серпня 2014 року не з`явився до військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_1 ), оскільки на той час у нього захворіла мати, яка потребувала сторонньої допомоги, крім того в сім`ї є ще менший брат, догляд за яким в період хвороби матері здійснював він особисто. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_5 у незявленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, є раніше не судимим.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1