№ 1-кп/756/794/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
14 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання за обвинувальними актами по об`єднаному кримінальному провадженню (№ 0007865 від 15.08.2015 року та № 0002957 від 28.03.2015 року) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, одруженої, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючої, та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, з базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
Обвинувальні акти стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, в порядку ст. 35 КПК України надійшли у провадження судді ОСОБА_1 4.12.2015 р.

Матеріали досудових розслідувань щодо обох вказаних осіб були об`єднані в одному провадженні ухвалою Оболонського районного суду від 10.09.2015 р., оскільки і ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення відносно однієї і тієї ж особи свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувальних актів.

Обоє обвинувачених також просять призначити судовий розгляд.

Заслухавши прокурора та обвинувачених, вивчивши обвинувальні акти та додані до них реєстри матеріалів досудового розслідування, суд вважає, що судовий розгляд на підставі вказаних обвинувальних актів не може бути призначений, а самі обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору в порядку п. 4 ч.3 ст. 314 КПК України, оскільки вони не відповідає вимогам КПК України з наступних підстав.

Так, зокрема, відповідно до п.п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, кожного потерпілого та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у злісному невиконанні батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України. Відповідно до диспозиції ст. 166 КК України потерпілим від цього злочину має бути дитина - неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, про неповнолітнього потерпілого, як про учасника кримінального провадження, взагалі відсутнє навіть згадування в обох обвинувальних актах, не вказано ніяких анкетних відомостей про нього, не зазначено його місце проживання, знаходження або перебування. Відповідно до реєстру матеріалів обох досудових розслідувань щодо кожного з обвинувачених неповнолітній ОСОБА_6 постановою слідчого не визнавався потерпілим, до участі у кримінальному провадженні у порядку ст. 59 КПК України не залучалась належна особа у якості представника інтересів неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , через якого йому було б забезпечено реалізацію його процесуальних прав, передбачених ст. 56, 353-354 КК України, враховуючи те, що обоє його батьків обвинувачуються у вчиненні злочину саме щодо нього.

Відтак, не будучи залученим до участі у кримінальному провадженні у якості потерпілого, неповнолітній ОСОБА_6 не допитувався у якості потерпілого на стадії досудового розслідування, йому та його законному представнику не відкривалися матеріали досудового розслідування.

Крім того, злісне невиконання вказаних у ст. 166 обов`язків утворює склад цього злочину лише у разі, коли воно потягло тяжкі наслідки. Тяжкі наслідки - ознака оціночна, яка потребує свого визначення у кожному конкретному випадку. Такими наслідками можуть визнаватися смерть, каліцтво дитини чи особи, стосовно якої встановлено опіку чи піклування, захворювання їх на небезпечну хворобу, вчинення ними суспільно небезпечних діянь, які призвели до смерті інших осіб, заподіяння істотної шкоди їх здоров`ю або потягли за собою великі матеріальні збитки тощо. При цьому обов`язковою умовою кримінальної відповідальності батьків, опікунів чи піклувальників є те, що зазначені наслідки перебувають у причинному зв`язку із їх діянням. Злочин вважається закінченим з моменту настання тяжких наслідків.

Однак, як у фактичних обставинах кримінального провадження, так і в формулюванні обвинувачення у кожному із обвинувальних актів тяжкі наслідки викладено так:

«… ОСОБА_6 10.04.2014 року та 29.04.2014 року вчинив кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб та був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.12.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік 3 місяці, та перебуваючи на іспитовому строці вчинив повторно за попередньою змовою групою осіб кримінальні правопорушення у сфері злочинів проти власності.» Органом досудового розслідування при такому формулюванні не вказано конкретно, коли та які саме злочини вчинив неповнолітній ОСОБА_6 під час випробувального терміну, кому та які матеріальні збитки цими злочинами спричинено, не зазначено вироку суду, який набрав законної сили, яким неповнолітнього визнано винуватим у вчиненні тих злочинів та засуджено до якого покарання.

Крім того, суд вважає, що у обох обвинувальних актах чітко і однозначно не вказано час та місце вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, оскільки формулювання «протягом тривалого часу» є надто неконкретним та розмитим, що унеможливлює процес доказування.

При цьому суд звертає увагу і на те, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0007865 від 15.08.2015 року у Розділі I «Проведені у ході досудового розслідування процесуальні дії» такими діями є лише допити 18.08.2015 року двох свідків (п.п. 19-20), допит підозрюваної від 19.08.2015 року (п. 22), повідомлення про підозру 27.08.2015 р. (п. 23) та надання доступу до матеріалів того ж дня (п. 24).

Решта матеріалів, перерахованих у вказаному розділі, до досудового розслідування не мають ніякого відношення і не є процесуальними діями. Так само не є процесуальними рішеннями органу досудового розслідування дві постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 24.04.2014 р. та від 31.10.2015 р. (п.п. 8, 9 РозділуII), як не є матеріалами досудового розслідування і перелік характеризуючи матеріалів (Розділ ХIV), оскільки зібрані всі вони були до внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення, тобто поза межами досудового розслідування. Все викладене суперечить ст. 109 КПК України.

Практично аналогічна становище з Реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002957 від 28.03.2015 року, доданим до обвинувального акту відносно ОСОБА_4 .

Жодні запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Досудове розслідування завершено складанням обвинувальних актів.

Однак, призначення судового розгляду не можливе, через невідповідність обвинувальних актів вимогам ст.ст. 55, 56, 59, 109, 291 КПК. Відтак, суд дійшов до висновку про те, що обвинувальні акти слід повернути прокурору.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314 316, 55, 56, 59, 109, 291 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Обвинувальні акти стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, повернути прокурору, оскільки вони не відповідають вимогам КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя