Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: Левчука О.Д.

суддів: Капічон О.М., Рудніченко О.М.

за участю прокурора: Нечепоренко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2010 року, якою кримінальна справа про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 б, кв. 10, раніше судимого:

15.01.1996 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206, 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання 1 рік;

05.06.1997 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 19.05.1999 року постановою Прилуцького міського суду Чернігівської області, не відбутий строк 2 роки 5 місяців 25 днів;

29.12.1999 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України до 6 років позбавлення волі, постановою Білоцерківського міського суду Київської області від 10.06.2003 року переведений на т/з строком 1 рік;

16.03.2007 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

повернута Баришівському міжрайонному прокурору Київської області для проведення додаткового розслідування та усунення неповноти в частині встановлення особи ОСОБА_1В, -

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він відбуваючи покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.03.2007 року в Березанській виправній колонії Київської області № 95, на шлях виправлення не став, зарекомендував себе з негативного боку, злісно порушував режим відбування покарання, за що має 26 дисциплінарних стягнень, в тому числі неодноразово переводився до штрафного ізолятора та в приміщення камерного типу.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2010 року справу по обвинуваченню ОСОБА_1 повернуто Баришівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд у постанові зазначив, що у кримінальній справі відсутні матеріали про час звільнення підсудного з приміщення камерного типу, які мають значення для визначення встановленого законом строку, протягом якого особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності за злісну непокору вимогам адміністрації виправно-трудової установи. Досудове слідство є однобічним та неповним, оскільки достатньо не зясовані дані про особу ОСОБА_1 В кримінальній справі відсутні копії вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.1996 та 05.06.1997, постанови Прилуцького міського суду Чернігівської області від 19.05.1999, вироку Залізничного районного суду м. Києва від 29.12.1999, постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 10.06.2003. Копія вироку Подільського районного суду м. Києва від 16.03.2007, яка знаходиться в кримінальній справі належно не завірена. Орган досудового слідства при винесенні постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 не зазначив документ, на підставі якого засуджений був переведений до приміщення камерного типу строком на один місяць, підстави переведення, час звільнення з приміщення камерного типу. Предявлене обвинувачення ОСОБА_1 є неконкретним, оскільки не містить даних про переведення підсудного протягом року до приміщення камерного типу (одиночної камери) або на більш суворий режим відбування покарання до моменту вчинення дій, передбачених ст. 391 КК України. По першому епізоду за 07.06.2010 органом досудового слідства не вказані дані про стан особи та умови, за яких ОСОБА_1 не виконав законних вимог отримати змінне завдання.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить постанову суду скасувати як незаконну і необґрунтовану та направити справу на новий судовий розгляд. Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінальної справи знаходиться вимога про судимість ОСОБА_1, в якій відображені дані про кількість судимостей останнього, дати та статті кримінального закону, за якими ОСОБА_1 був засуджений. Копії вироків та постанов судів відносно ОСОБА_1, можуть бути долученими до кримінальної справи під час судового розгляду. Посилання суду першої інстанції на те, що постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 є неконкретною за змістом, що на думку суду є недодержанням органами досудового слідства вимог ст.ст. 132, 142 КПК України та є підставою для повернення справи на додаткове розслідування не відповідають дійсності. Постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 132 КПК України, а факт дотримання слідчим норм ст. 142 КПК України підтверджується підписами понятих, оскільки ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Заслухавши доповідача, думку прокурора щодо задоволення його апеляції, обговоривши доводи апеляції , дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У відповідності до розяснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року , якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315 1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Вимоги зазначених норм кримінально процесуального закону та розяснення Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.

Зокрема, якщо суд вважає за необхідне приєднати до матеріалів справи докладні характеристики про поведінку засудженого та ставлення його до праці у місцях позбавлення волі, де він раніше відбував покарання , то шляхом запитів може витребувати вказані документи та залучити їх до матеріалів справи.

Що стосується посилання в постанові суду на неконкретність предявленого ОСОБА_1 обвинувачення та вказівки в ньому на час звільнення особи з приміщення камерного типу, документу на підставі якого засуджений переведений до ПКТ, то прокурор в порядку ст. 277 КПК України може змінити предявлене особі обвинувачення.

Оскільки постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, то вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого суду необхідно більш детально дослідити зібрані по справі докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити.

Постанову Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2010 року , якою кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 повернута Баришівському міжрайонному прокурору Київської області для проведення додаткового розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Судді : підписи

З оригіналом згідно : Суддя : Капічон О.М.