Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/709/11
Стаття 152 ч. 1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Ткача С.О.

суддів: Слісарчука Я.А., Крижанівського В.В.

з участю:

прокурора Селюченко І.І.

законного представника потерпілої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Овручського районного суду від 17 травня 2011 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимого,

визнаного винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України і засудженого на 3 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 20.000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_3 08 квітня 2009 року біля 23 години в селі Мала Чернігівка Овручського району, у нежилому будинку, який належить Великочернігівській сільській Раді, достовірно знаючи про психічну безпорадність потерпілої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинив її згвалтування вступивши з потерпілою у статеві зносини, використавши безпорадний стан особи.

В апеляції адвокат ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду, справу направити на новий судовий розгляд. В апеляційному суді ОСОБА_2 змінила вимогу, просить скасувати вирок суду, справу закрити.

Мотивує тим, що висновок суду про винуватість засудженого суперечить фактично встановленим обставинам справи. Вважає, що суд не врахував висновок спеціалістів викладений в акті комплексної амбулаторної судово психолого - психіатричної експертизи № 450 з якого вбачається, що ОСОБА_4 - недорозвинута. Ступінь психічних розладів у неї настільки виражений, що позбавляє її здатності на період часу, до якого відносяться скоєні проти неї протиправні вчинки, можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 102-103). Однак суд послався на покази потерпілої, як на докази вини підсудного про те, що ОСОБА_3 приходив до неї додому того вечора і забрав її на велосипед.

На думку адвоката суд також не дав оцінки показам ОСОБА_1 у судовому засіданні де вона пояснила, що її дочка ні куди без неї не ходить, зовсім не орієнтується на місцевості. Тому вона не могла о 1 годині 30 хвилин сама йди від центру села у напрямку свого будинку.

Не враховано судом, що згідно акту судово-медичного дослідження № 10 від 10 квітня 2009 року, ні у потерпілій ні на ній сперматозоїдів не виявлено (а. с. 27).

Наявність на майці потерпілої сперма ОСОБА_3 не є доказом зґвалтування, так як експертами не досліджувалася майка потерпілої, яка була вилучена при огляді місця події з будинку потерпілої 9 квітня 2009 року, а інша річ (а. с. 6).

Суд також не звернув увагу, що з місця злочину вилучені майка білого кольору та кофта різнокольорова. При відкриванні упаковки експертом вказано, що в середині пакету знаходиться інші речі - майка жіноча із віскозної тканини світло - зеленого кольору та кофта в смужки, які і досліджувались експертами (а. с. 57, 93-95).

Зазначене свідчить, що експертами взагалі не досліджувалася майка жіноча білого кольору, яка належала потерпілій.

Суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_5 яка показала, що ОСОБА_3 з 22 до 23 години 8 квітня 2009 року не міг вчинити злочин, так як був за місцем свого проживання в селі ОСОБА_6.

Досудовим слідством і судом стверджується, що зґвалтування потерпілої підсудним відбулося в нежилому житловому будинку в селі М.Чернігівка Овруцького району, у той час як будинок № 11 по вулиці Молодіжній наданий для проживання ОСОБА_7, вона у ньому зареєстрована та проживає, що стверджується довідкою сільської Ради.

Судом не дано належної оцінки таму, що у цьому будинку 9 квітня 2009 року були вилучені труси жіночі світло-зелені і рядно зеленого кольору. До приїзду оперативної групи 9 квітня 2009 року в будинку побувала ОСОБА_1 і заявила міліції, що труси на дверцях груби належать її дочці. Однак господарка будинку ОСОБА_7 пояснила суду, що труси її і саме вона їх повісила на дверці груби (а. с. 10).

Вважає, що не може буди доказом у справі відтворення обставин проведене з ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_8, так як працівники міліції вказували ОСОБА_3 що робити і фотографували його при цьому.

Висновками експертів № 469 від 1.10.2009 року, № 20-1207 від 20.09.2010 року, № 20 - 1390 від 2.12.2010 року на покривалі виявлена кров людини і походження крові не виключається від потерпілої та підсудного. Звідкіля взялася кров не встановлено, так як у потерпілої і засудженого не виявлено будь яких тілесних ушкоджень ( акт судово-медичного дослідження № 99, № 97 ( а. с.106, 108).

Експерт ствердив, що потерпіла жила раніше статевим життям. Свідок ОСОБА_5 також показала, що зі слів ОСОБА_1 довідалася, що з Наташею в „кохання гралися інші особи ( а. с. 243).

Суд залишив поза увагою висновки експертів про те, що наявні сліди сперми на речових доказах належать не одній особі чоловічої статі. І лише при умові здійснення статевого акту двома і більше мужчинами, походження сперми від ОСОБА_3 не виключається (а. с 95).

З висновку експертизи № 20- 1390 від 2 грудня 2010 року, генетичні ознаки слідів сперми ОСОБА_3 співпадають з генетичними ознаками сперми на майці / об'єкт № 6 / і не співпадають з генетичними ознаками слідів сперми і крові /об'єкт № 5/. Походження слідів сперми на майці / об'єкт № 5 / від ОСОБА_3, виключається.

Досудовим слідством і судом не встановлено інших осіб, які вступали у статеві стосунки з ОСОБА_4. Такі обставини, на думку адвоката, свідчать про недоведеність вини ОСОБА_3,

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_2 і засудженого ОСОБА_3, які підтримали доводи викладені в апеляції, заперечення прокурора і законного представника потерпілої проти апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів апеляцію адвоката залишає без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_3 в учиненні згвалтування, тобто статевих зносинах з використанням безпорадного стану потерпілої особи є правильним, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується зібраними досудовим слідством доказами, дослідженими і належним чином оціненими судом першої інстанції.

Суд дав належні оцінку показанням ОСОБА_3 в судовому засіданні та під час допиту в якості підозрюваного про його непричетність до згвалтування, розцінив їх як намір уникнути відповідальності та мотивував, чому враховані інші докази досліджені у судовому засіданні, які стверджують винність засудженого (а. с. 240, 69).

Судом прийняті до уваги показання ОСОБА_3 дані під час досудового слідства, де він визнав вчинення злочину, розповідав про обставини його вчинення.

Під час досудового слідства ОСОБА_3 під вартою не перебував і мав можливість захищатися всіма можливими способами. За таких обставин, вчинення на нього будь якого тиску, не можливе.

Так, ОСОБА_3 у своєму поясненні даному наступного дня після події 09 квітня 2009 року (а. с. 18) та під час допиту в якості обвинуваченого 30 вересня 2009 року (а. с. 83) вину визнав повністю, детально розповів про обставини вчинення злочину. У своїх поясненнях вказував на такі подробиці, які сторонній особі не можуть бути відомі.

ОСОБА_3 пояснив, що 08 квітня 2009 року біля 22 години приїздив велосипедом в село Богданівку Овручського району до будинку ОСОБА_1, з метою зустрітися з сином господарки Іваном. В будинку нікого не було, крім ОСОБА_4, яку знав як інваліда дитинства. Знявши навісний замок, який не був замкнутий, зайшов в будинок і запропонував ОСОБА_4 йти з ним. На вулиці посадив ОСОБА_4 на велосипед і відвіз в село ОСОБА_6 до нежилого будинку, за яким спостерігала його бабуся. В приміщенні, усвідомлюючи, що ОСОБА_4 хвора і не буде чинити опору, зняв з неї плавки, підвів і поклав на ліжко в другій кімнаті, став доторкатись до грудей і статевих органів, після чого здійснив статевий акт природним способом. Сімявиверження відбулось на ліжко чи одяг ОСОБА_4, куди точно пояснити не зміг, пославшись на темну пору дня. Під час статевого акту ОСОБА_4 не кричала, не плакала, опору не чинила. Після статевого акту посадив ОСОБА_4 на велосипед і відвіз в село Богданівка, де залишив неподалік її будинку.

При відтворенні обстановки та обставин події з участю ОСОБА_3, він підтвердив покази дані в якості обвинуваченого, вину визнав і добровільно показав будинок, де було вчинено злочин, розповів про обставини його вчинення (а. с. 97-98).

У вироку суд також правильно послався на показання потерпілої ОСОБА_4 і її представника ОСОБА_1. Потерпіла, незважаючи на свою хворобу, яка не дає їй можливості фантазувати, розповіла безпосередньо своїй матері про те, що ОСОБА_3 забирав її з будинку і возив на велосипеді.

Згідно акту комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 450 ОСОБА_4 дійсно є хворою, що позбавляє її можливості правильно сприймати факти, що мають доказове значення по справі та давати щодо них відповідні покази її свідчення потребують обєктивного підтвердження. По справі вона розповіла матері про вчинені щодо неї дії ОСОБА_3 і вони підтвердились іншими доказами під час розгляду справи по суті, в тому числі показаннями засудженого.

Суд послався на показання свідка ОСОБА_9. Він показав суду, що у складі оперативної міліцейської групи 09 квітня 2009 року виїжджав у село Богданівка за повідомленням ОСОБА_1 про зґвалтування її хворої дочки ОСОБА_4. Потерпіла у їх присутності показала на ОСОБА_3 І розповіла, що він возив її велосипедом, заводив до будинку, роздягав та вступав з нею у статеві стосунки. Присутній при цьому ОСОБА_3 повністю визнавав вину і добровільно розповів про обставини подій (а. с. 240).

ОСОБА_3 під час досудового слідства змінював покази, пояснюючи це страхом перед неминучою відповідальністю за вчинене. То він пояснював, що не міг бути на місці злочину, так як після роботи (оранки кіньми) до 23 години перебував у барі, після чого велосипедом поїхав до дому, то визнавав вину (а. с. 69).

Захисник і засуджений в суді також стверджували, що ОСОБА_3 не міг бути в будинку де скоєний злочин, так як там проживають люди. В той же час сам засуджений спростував це так як пояснював, що будинок належить Першко, яка там не проживає, тому за будинком наглядає його бабуся і що двері в будинок відкриваються легко (а. с. 240).

Приймаючи рішення суд також правильно врахував показання свідка ОСОБА_5, якими спростовуються покази ОСОБА_3. Вона показала, що 08 квітня 2009 року в період з 21.30 год. до 21.40 год., неподалік клубу в селі Богданівка зустріла ОСОБА_3. На його велосипеді спав ланцюг і вона присвічувала йому ліхтариком. ОСОБА_3 їхав у напрямку села ОСОБА_6. В селі говорили, що ОСОБА_3 повіз Наташку (а. с. 243).

З цих же підстав суд правильно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_10 про те, що її онук ОСОБА_3, прийшов до дому о 21 годині і з будинку не виходив (а. с. 76).

Перевіряючи доводи апеляції про недопустимість врахування як доказу висновків експертизи № 469 від 07.09.2009 року та висновку № 20-1390 від 02.12.2010 року колегія суддів також дійшла висновку, що вони також не можуть бути задоволені.

Так, при огляді місця події були вилучені речі, які були сфотографовані і опечатані (а. с. 6-14). Далі вони були надані для експертного дослідження і в експертизі зазначено про цілісність упаковки і печаток. Таким чином вилучені речі і речі по яких проведена експертиза одні (а. с. 29, 207).

Згідно висновку експертизи, генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_3 співпадають з генетичними ознаками слідів крові на покривалі та слідів сперми на майці, вилучених з місця події. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, виявлених у зразках крові ОСОБА_3 та генетичних ознак на вказаних речах зустрічається не частіше ніж 1 з 9 трильйонів осіб (а. с. 208).

Посилання захисту на те, що потерпіла могла жити статевим життям і мати статеві стосунки з іншими чоловіками, не має відношення до обвинувачення ОСОБА_3, не може спростувати його причетність до злочину.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги доводи ОСОБА_3 в судовому засіданні про непричетність до злочину і розцінив їх як спосіб захисту власних інтересів.

Перевіркою справи не встановлено підстав для скасування вироку суду та закриття справи.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

апеляцію адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Овручського районного суду від 17 травня 2011 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Судді апеляційного суду

Житомирської області: