Єдиний унікальний номер 1-25/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2011 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Костинян І.М. та прокурорі Хоміцькій Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 з вищою освітою, не одружений, військовозобовязаний, раніше не судимий, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3

у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 05.12.2009р. біля 07 години перебуваючи в себе вдома за адресою м. Чернівці, вул.

Кочубея 39/8, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив в суперечку зі своїм батьком ОСОБА_2, який в цей час перебував в стані алкогольного спяніння. В ході конфлікту ОСОБА_1, діючи умисно та протиправно, наніс своєму батькові ОСОБА_2 один удар ногою в ділянку грудної клітини, внаслідок чого останній впав на східці сходинкового майданчику, де ОСОБА_3 ногами наніс потерпілому ОСОБА_2 ще біля 12 ударів в ділянку голови та тулубу.

В результаті застосованого фізичного насильства, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_2І згідно висновку експерта № 721 від 28.04.2010 року були спричинені тілесні ушкодження, а саме:

- синець та садна в ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- консолідований перелом 9-10 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до довготривалого розладу здоровя.

Крім цього, 12.12.2009 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що на грунті особистих неприязних стосунків, близько 02 години з квартири АДРЕСА_1 протиправно, таємно викрав та незаконно позбавив волі свого батька ОСОБА_2, а саме: примусово помістив його до легкового автомобіля, після чого всупереч волі потерпілого відвіз останнього в ліс поблизу с. Кунка Гайсинського району Вінницької області. По приїзду у вказаний ліс ОСОБА_1 в нічний час зимового періоду залишив там потерпілого ОСОБА_2 без засобів для існування, що стало небезпекою для його життя та здоров»я, тобто настала реальна загроза життю та здоров»ю потерпілого. Внаслідок злочинних дій з боку ОСОБА_1, потерпілий ОСОБА_2 був незаконно позбавлений волі протягом тривалого часу, а саме по лютий 2009 року.

Будучи допитаним у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 визнав свою вину частково, а саме за ст. 122 ч.1 КК України, при цьому підтвердив доводи викладені в обвинуваченні за цією статтею, окрім того, що наносив декілька ударів, вказав, що один раз вдарив потерпілого правою ногою в груди. Крім того, вказав, що потерпілий змусив його так вчинити, оскільки потерпілий сильно стукав у двері, повідомивши, що забув ключі. Потерпілий веде аморальний спосіб життя, систематично вживає алкоголь, в квартирі створив антисанітарні умови життя, постійно скандалить.

У вчиненні злочину, передбаченого ст. 146 ч. 1 КК України свою вину не визнав, та пояснив суду, що ввечері 11.12.2009 року під час розмови з батьком ОСОБА_2 він запропонував відвезти його до родичів в м. Умань Вінницької області. На його пропозицію батько погодився та запропонував виїхати вночі, щоб вранці бути на місці. Він передзвонив своєму знайомому ОСОБА_4, який працює таксистом та попросив відвезти їх в м. Умань, на що він погодився та повинен був приїхати біля 2 години ночі 12.12.2009 року. Він зібрав речі батька, а саме: штани, дві кофти, шкарпетки. Також взяв для нього теплу ковдру та продукти харчування. Все це він склав в поліетиленовий пакет. Коли до їх будинку підїхав ОСОБА_4, він взяв пакет з речами батька та продуктами харчування та разом з батьком вийшли з квартири. При цьому ні він, ні будь-хто інший ніякого насильства до ОСОБА_2 не застосовували, останній добровільно пішов з ним. Вийшовши на вулицю, він з батьком сіли в автомобіль на заднє сидіння, а речі поклали до багажника. По дорозі батько спав і ніякого насильства до нього ніхто не застосовував. Також по дорозі вони кілька разів зупинялись по потребі, та щоб заправити автомобіль і потерпілий виходив з ними з автомобіля. Коли вони підїжджали до м. Гайсин, то батько прокинувся та почав вимагати дати йому горілки. З цього приводу у них виникла суперечка. Потім батько запитав його, де вони знаходяться і він відповів, що вони заїхали в м. Гайсин. Тоді ОСОБА_2 сказав, щоб вони зупинили автомобіль та далі він добереться сам. ОСОБА_4 зупинив автомобіль і він з батьком вийшли на вулицю. Після цього він дістав з багажника речі батька та передав йому і вони з ОСОБА_4 повернулись в м. Чернівці.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повністю підтримав обсяг предявленого звинувачення ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 та ст. 146 ч. 1 КК України, заперечуючи при цьому проти зміни обвинувачення прокурором.

Показав суду, що повністю підтримує обвинувачення, оскільки все, що там написано так і було. Крім того додав, що з родичами, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 давно не підтримує відносин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав суду, що 11.12.2009 року ввечері йому подзвонив ОСОБА_1 та запитав чи зможе він відвезти його з батьком в сторону м. Умань. Він відповів, що коли звільниться, то підїде до нього додому та передзвонить йому. Через 2-3 години він звільнився і підїхав до будинку, де проживала сімя ОСОБА_1. Олександр вийшов до нього на вулицю і сказав, що заплатить за поїздку та дав йому 500 гривень. Після цього ОСОБА_1 повернувся до свого будинку та через деякий час вийшов вже з батьком і вони сіли в машину. При цьому, йому здалось, що ОСОБА_2 був випивший, оскільки коли вони вийшли з підїзду, то ОСОБА_1 підтримував його під руки та він чув від потерпілого запах алкоголю. Також в ОСОБА_1 були пакети з одягом та продуктами харчування, які він поклав до багажника. По дорозі вони зупинялись по потребі та для заправки автомобіля. Під час зупинок ОСОБА_2 також виходив з автомобіля. В дорозі до потерпілого ніхто не застосовував ніякого насильства. Вже вранці, коли вони заїхали в м. Гайсин він чув як між ОСОБА_1 та його батьком відбулась якась розмова, після чого ОСОБА_1 сказав йому зупинити автомобіль. Він проїхав заправку, магазин і зупинив автомобіль. Олександр з батьком вийшли з автомобіля та про щось між собою розмовляли. Після цього ОСОБА_1 дістав з багажника пакети, які передав своєму батькові, повернувся до автомобіля і вони поїхали назад у м. Чернівці. ОСОБА_1 повідомив йому, що батько вирішив залишитись.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 з приводу нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 показала, що бійки самої не бачила, оскільки в той день її не було вдома. Проте в той день коли вона прийшла додому, побачила, що двері були виламані, а ключ лежав на землі.

Крім того, повідомила суд, що у потерпілого ОСОБА_2 дійсно є родичі в м. Умань, однак на даний час вони з ними не спілкуються. Після того як ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями вони припинили спілкування з його родиною. Крім того, свідок ОСОБА_5 показала, що 11.12.2009 року в денний час вона бачила вдома зібрану сумку, а також чула як ОСОБА_2 згадував тітку Галю та шукав її адресу.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_6 повідомила суду, що вона є дочкою потерпілого ОСОБА_2. ОСОБА_2 останніх 5 років вживає спиртні напої, внаслідок чого постійно виникали сварки. Крім того вказала, що у ОСОБА_2 дійсно є родичі в м. Умань, однак на даний час вони з ними не спілкуються. Після того як ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями вони припинили спілкування з його родиною. Крім того, свідок ОСОБА_5 показала, що 11.12.2009 року в денний час вона бачила вдома зібрану сумку, а також чула як ОСОБА_2 згадував тітку Галю та шукав її адресу.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_7, вбачається, що він разом зі своїм батьком, який є приватним підприємцем займаються переробкою лісу. Дане підприємство розташоване на території Крижопольської ВТК в с. Кунка Гайсинського району Вінницької області. В грудні 2009 року напередодні релігійного свята «Андрія» біля 16 год. він знаходився на території підприємства, де побачив біля КПП невідомого чоловіка, який просив допомоги та говорив що він замерзає. Він сказав охоронцю завести того чоловіка, як пізніше стало відомо ОСОБА_2, до будинку, щоб він міг обігрітись. Тоді ж він зрозумів, що ОСОБА_2 знаходився в стані сильного алкогольного спяніння. На наступний день в розмові з ОСОБА_2 він дізнався, що його до цієї місцевості привіз син разом зі своїм товаришем і залишили його в лісі та повідомив, що неподалік його господарства він залишив свої речі: взуття та одяг і попросив піти разом з ним до того місця та забрати його речі. Однак, того дня випав сніг і було вирішено не тратити час на пошуки речей. Крім того, ОСОБА_2 не міг чітко пояснити звідки саме він прийшов та показати місце, де знаходяться його речі. Про те, що послужило причиною того, що син завіз його в цю місцевість ОСОБА_2 не розповідав, він лише скаржився, що перед тим як привезти його сюди син побив його у звязку з чим його болять ребра. Він не повірив розповіді ОСОБА_2, тому що вона була незвичайна, крім цього він виглядав неохайно і був схожий на особу, що не має постійного місця проживання та зловживає спиртними напоями. Тоді ж ОСОБА_2 показував йому свій паспорт громадянина України. Йому стало жаль ОСОБА_2 і він запропонував йому залишитись у нього в господарстві на деякий час і за умовну плату допомагати йому по господарству, на що ОСОБА_2 погодився і зазначив, що додому він поїде коли на вулиці потепліє. Таким чином ОСОБА_2 проживав у нього до початку лютого 2010 року та за цей час ні разу не виявив бажання поїхати від нього та нічого не говорив йому про те, що він хоче звернутись до правоохоронних органів. На початку лютого 2010 року він запропонував ОСОБА_2 поїхати додому, на що той погодився та ОСОБА_7 дав йому 80 гривень на дорогу. Після цього приблизно о 13 годині ОСОБА_2 залишив його господарство та пішов на автодорогу, звідки мав можливість доїхати до себе додому. У вечірній час йому подзвонив хтось із знайомих та повідомив що його працівник, а саме ОСОБА_2 спить на бетонній автодорозі. Після цього він на своєму автомобілі поїхав у напрямку автотраси, де дійсно на бетонній автодорозі виявив ОСОБА_2, який спав та знаходився у стані алкогольного спяніння. Він забрав ОСОБА_2 з автодороги та на наступний день відвіз його на автовокзал у м. Гайсин та залишив йому 60 гривень щоб він міг доїхати додому, (а.с.101-103)

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_8 (дружина ОСОБА_7) видно, що вона дала аналогічні покази, які дав ОСОБА_7 (а.с.104).

Крім того, судом досліджувались інші письмові докази по справі, а саме:

- протокол відтворення обстановки та обставин події з доданими фотокартками від 20.04.2000 року, у якому відображено, яким чином ОСОБА_1 наносив удар потерпілому, а саме удар наніс правою ногою в груди, після чого потерпілий впав на східці обличчям вниз (а.с.187-192).

- висновок судово - медичної експертизи №721 від 28.04.2010 року з якої

видно, що потерпілому ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження: синець та садна в ділянці голови. Виявлені ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку можуть відповідати вказаним в обставинам і відносяться до легких тілесних ушкоджень; консолідований перелом 9-10 ребер зліва. Дане тілесне ушкодження виникло в дії твердого тупого предмета, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і як такі, що призвели до довготривалого розладу здоров'я (а.с.79-83).

- протокол відтворення обстановки та обставин подій з потерпілим ОСОБА_2, в ході проведення якого було здійснено виїзд в Гайсинський район Вінницької області, де

ОСОБА_2 будучи на місцевості вказав на місце де його було залишено . В ході

проведення відтворення обстановки та обставин подій було виявлено та вилучено одяг,

взуття та речі, що належать ОСОБА_2 (а.с.56-58).

- протокол огляду одягу взуття, яке було виявлено та вилучено в ході проведення

відтворення обстановки та обставин подій з потерпілим ОСОБА_2, який прилучено

до кримінальної справи в якості речового доказу (а.с. 68-70).

Суд не приймає до уваги твердження підсудного ОСОБА_1 відносно того, що він наніс лише один удар потерпілому, оскільки і потерпілого було виявлено крім консолідованого перелому 9-10 ребер зліва, ще синець та садна в ділянці голови, які на думку суду могли виникнути внаслідок декількох ударів.

Таким чином, в ході судового засіданні знайшов своє підтвердження факт, що ОСОБА_1 05.12.2009 року біля 07 години перебуваючи в себе вдома за адресою м. Чернівці, вул. Кочубея 39/8, на ґрунті неприязних стосунків, вступив в суперечку зі своїм батьком ОСОБА_2, який в цей час перебував в стані алкогольного спяніння. В ході конфлікту ОСОБА_1, діючи умисно та протиправно, наніс своєму батькові ОСОБА_2 один удар ногою в ділянку грудної клітини, внаслідок чого останній впав на східці сходинкового майданчику, де ОСОБА_1 ногами наніс потерпілому ОСОБА_2 ще декілька ударів в ділянку голови та тулубу.

В результаті застосованого фізичного насильства, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_2І згідно висновку експерта № 721 від 28.04.2010 року були спричинені тілесні ушкодження, а саме: - синець та садна в ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; - консолідований перелом 9-10 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до довготривалого розладу здоровя.

Аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в діях підсудного ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, так як в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він своїми умисними діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Суд допитавши підсудного потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що обвинувачення за ст. 146 ч. 1 КК України не знайшло своє підтвердження, при цьому виходить з наступного.

З обєктивної сторони незаконне позбавлення волі полягає у поміщенні особи в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього. Викраденням людини є протиправне таємне або відкрите захоплення і утримання потерпілого викрадачем.

Під час судового розгляду справи встановлено, що потерпілий ОСОБА_2 не був примусово поміщений до автомобіля під керуванням ОСОБА_4, а знаходився в даному автомобілі з власної волі, оскільки дав згоду на переїзд до своїх родичів, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5. При цьому, потерпілий ОСОБА_2 мав при собі одяг, продукти харчування та паспорт громадянина України. Під час руху автомобіля до ОСОБА_2 не застосовувалось будь-яке насильство як з боку підсудного ОСОБА_1, так і з боку свідка ОСОБА_4 Під час зупинок потерпілий разом з підсудним та свідком ОСОБА_4 виходив з автомобіля, а отже мав можливість вільно його залишити та в разі потреби покликати на допомогу. Крім того, потерпілого ОСОБА_2 з речами було залишено на авто дорозі неподалік м. Гайсин, що не становило небезпеку для його життя та здоровя, оскільки він мав змогу звідти самостійно добратись до своїх родичів в м. Умань або повернутись додому.

Суд прийшов до висновку, що показання потерпілого ОСОБА_2 в частині того, що підсудний його викрав та незаконно позбавив волі є суперечливими і непослідовними, такими що не відповідають показанням інших свідків та підсудного, що ставить під сумнів їх достовірність.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За такими обставинами суд вважає, що всі суперечності в доказах, на підставі яких було предявлено обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 146 ч. 1 КК України, а також зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані дають суду підстави для виправдання підсудного за цією статтею.

Обираючи вид та міру покарання підсудному, за ст. 122 ч. 1 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю постійного проживання, на обліку в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, Обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин по справі, особу винного суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати ст. 75 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає, що цивільний позов заявлений ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду, у звязку з тим, що потерпілим не подано позовної заяви, що не позбавляє його права звернутись з позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати підсудного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 у предявленому йому обвинуваченні за ст. 146 ч. 1 КК України невинним і по суду виправданим.

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 в скоєнні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу, залишити обрану-підписку про невиїзд.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Першотравневий районний суд м. Чернівці на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун