Ухвала
іменем україни

15 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 07 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003955, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця міста Мукачево, без постійної реєстрації та місця проживання, раніше неодноразово судимого останній раз: 05 квітня 2012 року вироком Мукачівського міськрайонного суду за ст. 395 КК до покарання у виді арешту на строк 1 місяць,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком апеляційного суду вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 скасовано. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 або ч. 1 ст. 121 КК, оскільки він не мав умислу на позбавлення життя свого батька, а його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій характеризується необережністю.
Засуджений ОСОБА_5 у касаційній скарзі з доповненнями просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо нього. Зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через неправильну кваліфікацію його дій та порушення кримінального процесуального закону, такі як: фальсифікація матеріалів кримінального провадження, позбавлення можливості на ознайомлення з цими матеріалами, відсутність аудіофіксації судового процесу, невідповідність вироку апеляційного суду вимогам ст. 370 КПК та інші.
Згідно з вироком суду, 01 вересня 2013 року близько 19.00 год ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_8 , спочатку штовхнув останнього на підлогу обличчям вниз, а потім завдав кулаком та взутими ногами біля 8 ударів у життєвоважливі органи, зокрема по голові та тулубу. Внаслідок цього потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких він через незначний проміжок часу помер.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на підтримку касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Висновок апеляційного суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, є законним та обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Всі наведені у вироку докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані у касаційних скаргах, а тому суд, скасувавши вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК, правильно постановив свій вирок, яким обгрунтовано визнав винним засудженого за ч. 1 ст. 115 КК.
Апеляційний суд дійшов вірного висновку про доведеність умислу засудженого на умисне вбивство потерпілого, оскільки, зазначеними у вироку доказами підтверджено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, після падіння потерпілого на підлогу умисно став завдавати йому удари у значній кількості (не менше 8 ударів) взутими ногами по різних частинах тіла, у тому числі по голові, та, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, хоча й не бажав, але, з врахуванням похилого віку потерпілого, свідомо допускав настання його смерті (непрямий умисел).
Зазначені у вироку протиправні дії засудженого ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному звязку з настанням смерті потерпілого, а тому правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК.
Доводи засудженого та його захисника, які є аналогічні доводам касаційних скарг, у тому числі й щодо необхідності перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч. 1ст. 119 КК були предметом перевірки судом апеляційної інстанції, правомірно визнані безпідставними, і ці висновки належним чином умотивовані.
Покарання засудженому ОСОБА_5 обрано в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК та у відповідності до вимог ст. 65 КК з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу засудженого, обставин, що помякшують та обтяжують покарання.
Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 відповідає вимогам статей 420 та 370 КПК.
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви в їх достовірності. Всі докази відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності. Отже твердження засудженого про те, що окремі матеріали кримінального провадженнясфальсифіковано, є необґрунтованими.
Неспроможними є твердження засудженого про відсутність аудіофіксації судового процесу, оскільки приєднані до матеріалів кримінального провадження технічні носії інформації містять звукозапис судових засідань зафіксований в судах першої та апеляційної інстанцій.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції при постановленні свого вироку дотримався вимог кримінального закону та розглянув кримінальне провадження у відповідності із вимогами кримінального процесуального закону. Підстав, передбачених ст. 438 КПК для скасування оскаржуваного судового рішення, як про це просять засуджений та його захисник у касаційних скаргах, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_6 без задоволення
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3