ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2515/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" серпня 2015 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі: секретаря ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи,

В С Т А Н О В И В:
10 серпня 2015 р. засуджена до позбавлення волі ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову старшого дільничного інспектора міліції Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 28 квітня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи.

На обґрунтування скарги ОСОБА_3 послалася на неповноту перевірки її заяви про нанесення тілесних ушкоджень та невмотивованість оскаржуваної постанови. Зазначила, що дільничний інспектор міліції не долучив до матеріалів перевірки акт судово-медичного дослідження і не надав йому оцінки, не допитав усіх причетних до злочину осіб та не провів очних ставок.

Заслухавши ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та дослідивши матеріали, на підставі яких винесено оскаржувану постанову (ЖРЗПЗ № 8745 від 23.04.2012), вважаю, що скарга ОСОБА_3 підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України 1960 р.

Так, оскаржувана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи складена 28 квітня 2012 р. і прийнята на підставі КПК України 1960 р.

Стаття 236-1 КПК України 1960 р. передбачала право особи оскаржити до суду постанову про відмову в порушенні кримінальної справи протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.

Як вбачається зі скарги та матеріалів ЖРЗПЗ № 8745 від 23.04.2012, копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ОСОБА_3 не направлялась, і вона отримала її лише 6 серпня 2015 р.

З 20 листопада 2012 року набрав чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс України, відповідно ч. 1 ст. 5 якого процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Перехідні положення вказаного Кодексу передбачають виключення із вказаного правила. Проте положень, які б передбачали можливість оскарження до суду із застосуванням положень вказаного Кодексу такого процесуального рішення як постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, яка як процесуальне рішення не передбачена КПК України 2012 р., Перехідні положення не містять.

З огляду на принципи верховенства права (ст. 8 КПК України), правової визначеності та заборони звуження (обмеження) прав і свобод людини та громадянина, положення п. 7 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 р., та враховуючи, що наявність не скасованої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи позбавляє особу права, за зверненням чи повідомленням якої була винесена зазначена постанова, на подання нею повторної заяви чи повідомлення про злочин та внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань, приходжу до висновку, що ОСОБА_3 має право оскаржити до суду постанову про відмову в порушенні кримінальної справи з підстав, у порядку та строки, передбачені КПК України 1960 р.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, слідчий суддя встановив наступне.

23 квітня 2012 р. ОСОБА_3 звернулася до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про те, що цього дня приблизно о 12-30 год. на АДРЕСА_1 невідомий на ім`я ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження.

Згідно приписів ч.ч. 4, 5 ст. 97 КПК України 1960 р. перевірка заяви або повідомлення про злочин до порушення справи здійснюється шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб, витребування необхідних документів та проведення оперативно-розшукової діяльності.

Перевіряючи заяву про злочин, орган дізнання відібрав пояснення від самої ОСОБА_3 , від ОСОБА_7 , на якого заявниця вказала як на особу, що заподіяла їй тілесні ушкодження, та від подруги заявниці ОСОБА_8 , яка наче б-то була присутня при побитті.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що протягом березня 2012 р. за кілька разів вона позичила у своєї подруги ОСОБА_8 946000 грн., 20000 євро та 50000 доларів США. 23 квітня 2012 р., коли вона зустрілась з ОСОБА_8 , щоб віддати частину боргу, чоловік на ім`я ОСОБА_6 з застосуванням погроз та фізичного насильства примусив її написати розписку про те що вона зобов`язується повернути йому неіснуючий борг в сумі 1986000 грн.

ОСОБА_9 пояснила, що 23 квітня 2012 р. в районі Ленінградської площі вона та ОСОБА_10 зустрілись з ОСОБА_3 , яка мала повернути їм борги. Борги ОСОБА_3 не повернула, проте насильства до останньої ніхто не застосовував.

Як пояснив ОСОБА_7 , в березні 2012 р. ОСОБА_11 позичила у нього 1918300 грн., на підтвердження чого тоді ж написала розписку. 23 квітня 2012 р. на АДРЕСА_2 він зустрівся з ОСОБА_11 з приводу повернення боргу. Потім вони поїхали на пр-т Миру до ОСОБА_8 , якій ОСОБА_12 також була винна гроші Поспілкувавшись з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , він вирішив написати заяву до органів внутрішніх справ. По дорозі до міліції ОСОБА_11 по телефону домовилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_13 про те, що він позичить їй 500000 грн. Аркадій призначив зустріч в районі мосту Метро, куди вони і приїхали. Невдовзі в обумовлене місце прибув автомобіль «Мерседес», сівши до якого ОСОБА_11 втікла. ОСОБА_7 заперечував застосування до ОСОБА_11 будь-якого фізичного насильства.

Постановою старшого дільничного інспектора міліції Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 28 квітня 2012 р. в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 про побиття було відмовлено з посиланням на відсутність складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

Відповідно до положень ст.ст. 94, 99 КПК України 1960 р. постанова про відмову в порушенні кримінальної справи виноситься при відсутності підстав до порушення кримінальної справи, якими є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

З листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 21.07.2015 р. вбачається, що у квітні 2012 р. ОСОБА_3 проходила медичне обстеження на предмет наявності у неї тілесних ушкоджень та визначення ступеня їх тяжкості. Результати медичного обстеження ОСОБА_3 були зафіксовані в акті № 2081, який був отриманий уповноваженою особою Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві 1 червня 2012 р.

Враховуючи, що органом дізнання не надавалась оцінка фактичним даним, зафіксованим в акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 2081, і вказаний акт в матеріалах ЖРЗПЗ № 8745 взагалі відсутній, рішення органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи є передчасним.

Окрім того, як пояснила ОСОБА_3 в судовому засіданні, до матеріалів кримінального провадження по її обвинуваченню за ч. 4 ст. 190 КК України, яке розглядалось Шевченківським районним судом м. Києва (вирок від 18.06.2015), долучено зроблений ОСОБА_7 відеозапис подій, які мали місце 23 квітня 2012 р.

Оскільки вказані події є предметом дослідження в ЖРЗПЗ № 8745, матеріали відеозапису мають істотне значення для з`ясування наявності (чи відсутності) ознак злочину, проте в наданих суду матеріалах немає жодних відомостей про відеозапис.

З огляду на вказане приходжу до висновку про неповноту проведеної перевірки, а відтак і про необґрунтованість та невідповідність вимогам ст. 99 КПК України 1960 р. постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, що є підставою для її скасування.

Доводи скарги щодо не проведення очних ставок є такими, що не ґрунтуються на процесуальному законі, оскільки проведення очних ставок на стадії перевірки заяви про злочин КПК України 1960 р. не передбачав.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 р., ст.ст. 236-1, 236-2 КПК України 1960 р., суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого дільничного інспектора міліції Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 28 квітня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 від 23 квітня 2012 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: