Справа № 588/1279/15-к
№ провадження 1-кп/588/134/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 р. м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000446 від 18.08.2015 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселиця Сумського району Сумської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєтрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.04.2015 р. за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;

-16.06.2015 р. за ч.2 ст.185,ст.69 КК України до 240 годин громадських робіт, покарання не відбуте, невідбута частина становить 220 годин громадських робіт, судимості не зняті і не погашені,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Лебединського районного суду Сумської області від 16.06.2015 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та скоїв нове кримінальне правопорушення.

Так, з 28.07.2015 року засуджений ОСОБА_4 знаходився на обліку Тростянецького районного сектору Управління Державної пенітенціарної служби в Сумській області.

29.07.2015 року ОСОБА_4 під підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування громадських робіт та направлений для відбування призначеного судом покарання до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Відповідно до ч.3 ст.40 КВК України ухиленням від громадських робіт є невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, які були вчинені після письмового попередження. Крім того, ухиленням від громадських робіт вважається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

ОСОБА_4 також був ознайомлений з вимогами ст.37 КВК України про те, що засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати та визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`явитися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України.

Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 , умисно допустив прогули без поважних причин, а саме, будучи обізнаним з умовами відбування покарання, 10,11 та 12 серпня 2015 року не з`явився на відпрацювання громадських робіт до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області без поважних причин, про що 14.08.2015 року йому було винесено перше письмове попередження за невихід на відпрацювання громадських робіт.

Але, ОСОБА_4 , знову 13,14 та 17 серпня 2015 року не з`явився на відпрацювання громадських робіт до Боромлянської сільської ради Тростянецького району без поважних причин, про що 18.08.2015 року йому було винесено друге письмове попередження за невихід на відпрацювання громадських робіт.

Така поведінка свідчить про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді громадських робіт.

Всього, ОСОБА_4 , в серпні 2015 року відпрацював 20 годин громадських робіт, з призначених вироком суду 240 годин.

Станом на 19.08.2015 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 становить 220 годин громадських робіт.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати на громадських роботах, необхідну кількість годин, визначених вироком суду, безпідставно не з`явився для відбуття покарання, згідно встановленого графіку.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, так як він своїми умисними діями, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, вчинив ухилення від відбування громадських робіт.

19.08.2015 року між ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Тростянецького району ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст.468,469,472 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений просив затвердити угоду про винуватість, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, на умовах викладених в ній.

Захисник обвинуваченого також просив затвердити угоду, укладену за його участю між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про винуватість, суд виходить з наступного:

- обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин визначених в обвинувальному акті;

- плідно співпрацював при розслідування та розкритті кримінального правопорушення, в т.ч. надавав слідству правдиві та грунтовні показання щодо всіх обставин скоєного ним кримінального правопорушення, причетності, участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення інших осіб;

- угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України у виді 4 місяців арешту. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 10 діб арешту до визначеної міри покарання 4 місяців арешту та остаточно призначити покарання у виді 4 місяців 10 діб арешту.

При визначенні покарання ОСОБА_4 , відповідно до угоди, враховуються наступні пом`якшуючі обставини: щире каяття. Крім того, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені статтею 476 КПК України.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим можу бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.314,368,472,474,475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 серпня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Тростянецького району ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і за цим законом призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 16 червня 2015 року 10 (десять) діб арешту та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців 10 (десяти) діб арешту.
Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом 30-ти днів з часу його проголошення, а для учасників судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні з часу отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя