Справа № 185/5124/15-к
Провадження № 1-кп/185/574/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2015 року. м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 17 квітня 2015 року за № 0001012 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Павлограді Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, не одруженої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
17 квітня 2015 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачила на гойдалці раніше незнайому їй малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 та запитала чи мається у неї мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, в результаті чого отримала від ОСОБА_6 відмову в наданні мобільного телефону.

Протягом подальшого часу, спілкуючись з малолітньою ОСОБА_7 , ОСОБА_5 побачила при ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung G3322», та дві золоті сережки, які були одягнуті у вухах ОСОБА_9 .

Побачивши мобільний телефон при ОСОБА_8 та золоті сережки, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне відкрите викрадення вказаними мобільним телефоном та сережками, розраховуючи при цьому на легкість реалізації протиправного наміру, враховуючи малолітній вік потерпілої ОСОБА_9 та неможливість, у зв`язку з тим, надання останньою належного опору.

Керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, яке знаходилося у володінні малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , будучи зацікавленою у можливості заволодіння мобільним телефоном та сережками і незаконному збагаченні за рахунок майна їй не належного, розуміючи, що мобільний телефон та золоті сережки є чужим майном, дочекавшись поки ОСОБА_10 зайде в четвертий під`їзд будинку АДРЕСА_2 , прослідкувавши за ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер вчинюваних дій, висловила вимогу ОСОБА_8 зупинитися, після чого, наблизившись до ОСОБА_9 , та перебуваючи при цьому на сходовому майданчику між першим та другим поверхами вказаного будинку четвертого під`їзду, з метою полегшення викрадення майна, висловила вимогу передачі ОСОБА_7 мобільного телефону та золотих сережок, пригрозивши спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій, якщо остання відмовиться виконати її вимоги.

Усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_10 налякана, та не зможе вчинити опір, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, з корисливих мотивів, відкрито, заволоділа мобільним телефоном, марки «Samsung G3322» вартістю 259,80 грн., який, перебуваючи під загрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, потерпіла ОСОБА_10 передала ОСОБА_5 , та, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 відкрито заволоділа, знявши з вух потерпілої, дві золоті сережки, вартістю 4590 грн.

Маючи на меті подальше розпорядження викраденим майном, та обернення його на свою користь, ОСОБА_5 з викраденим мобільним телефоном марки «Samsung G3322», та двома золотими сережками з місця вчинення злочину втекла, завдавши, тим самим, ОСОБА_11 матеріальну шкоду відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1933-15 від 27 квітня 2015 на загальну суму 4849,80 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою провину у вчиненні інкримінованого злочину та дала показання про те, що
на весні 2015 року біля 16.00 години біля її будинку АДРЕСА_2 вона познайомилася з потерпілою ОСОБА_12 . Вона підійшла до неї і спитала, чи є у неї можливість подзвонити на МТС. Потерпіла відповіла, що у неї мобільний оператор Київстар та не дала їй телефон. Потім вони розмовляли і вона побачила у потерпілої сережки. Згодом потерпіла зайшла у під`їзд, а вона за нею. Між першим та другим поверхом вона наздогнала потерпілу і сказала, щоб та віддала їй сережки, щоб вона її не била.

Потерпіла віддала їй сережки. Також вона відібрала у потерпілої й мобільний телефон, щоб та не зателефонувала й не повідомила про цю подію. Потім вона зайшла додому і викинула з балкона мобільний телефон, а сережки ковтнула від переляку, коли до помешкання прийшли працівники міліції…

Де на даний час перебувають сережки їй не відомо. Цивільний позов потерпілої вона визнала частково. З матеріальною частиною позову згодна в повному обсязі. Моральну частину визнає на половину суми.

Додала, що щиро розкаюється у вчиненому та просить у потерпілої вибачень.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 показала, що ні вона ні її донька з обвинуваченою у відносинах не перебувають. 17 квітня 2015 року біля 17.00 години її донька зателефонувала з телефону вчительки з музичної школи та повідомила, що її обікрали незнайома дівчина зняла з неї золоті сережки біля будинку АДРЕСА_2 , де мешкає вчитель англійської мови та відібрала мобільний телефон.

Вони з чоловіком викликали міліцію, прибули на місце злочину. Обвинувачену знайшли того ж дня. Працівники міліції повернули їм розбитий мобільний телефон, але сережки, або їх вартість до цього часу не повернуті. Сережки є сімейною реліквією, подарунком, що передавався поколіннями, а тому вони мають для родини не аби яку цінність.

Вимагає для обвинуваченої суворого покарання у вигляді позбавлення волі та просить позовною заявою відшкодувати матеріальні збитки на суму 4849грн.80коп. та моральну шкоду у сумі 7000грн.

Винність обвинуваченої ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального порушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується такими доказами.

Відповідно до заяви потерпілої про вчинення злочину та протоколу огляду місця події з фото таблицями (а.к.п.7-14) встановлено місце вчинення ОСОБА_5 злочину 4-й під`їзд буд. АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.к.п.32-34) малолітня потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_5 , як особу, що вчинила відносно неї злочин.

Під час проведення слідчого експерименту (а.к.п.57-64) ОСОБА_5 підтвердила встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення злочину та розповіла про перебіг його вчинення.

Згідно з висновком дактилоскопічної експертизи (а.к.п.72-74) на об`єкті злочину встановлено наявність сліду вказівного пальця лівої руки обвинуваченої.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи вартість відкрито викраденого майна складає: мобільний телефон Самсунг 259грн.80коп., золоті сережки вагою 5.4г 585 проби 4590грн.

Аналізуючи показання обвинуваченої, представника неповнолітньої потерпілої в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , а також з іншими доказами, зокрема, протоколом огляду, протоколом впізнання обвинуваченої, висновками дактилоскопічної та товарознавчої експертизи, даними слідчого експерименту тощо, які повністю викривають обвинувачену у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - доведена повністю.

Зазначені докази вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненому є належними, допустимими та достатніми.

Дії ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила у відповідності до ст.12 КК України тяжкий злочин, перебуває на обліку у лікаря нарколога з жовтня 2013 року з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок змішаного вживання психо-активних речовин, синдром залежності» /т. 2 а.к.п. 42/.

Обтяжливою обставиною є вчинення обвинуваченою злочину проти малолітньої особи.

В якості пом`якшувальних обставин суд визнає та враховує повне визнання своєї вини обвинуваченою, її щире каяття, активне сприяння швидкому судовому розгляду справи, звернення до потерпілою сторони з вибаченнями, а також той факт, що раніше обвинувачена ОСОБА_5 не була судимою та має позитивну характеристику з місця проживання.

Сукупність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, визнаються судом у відповідності до ст.69 КК України виключними обставинами та приводять суд до висновку про можливість призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, визначеної санкціями вказаних статей, із застосуванням ст.69 КК України.

При цьому, враховуючи вимогу потерпілої сторони про необхідність призначення обвинуваченій суворого покарання у вигляді позбавлення волі, а також беручи до уваги той факт, що протягом майже півроку обвинувачена не прийняла заходів за для відшкодування спричиненої злочином шкоди, підстав за для застосування до покарання, що призначається ОСОБА_5 , положень ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4849,80 грн. та моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн. з обвинуваченої ОСОБА_5 заявлений законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 підлягає повному задоволенню, як законний, обґрунтований та підтверджений доказами, а також на підставі ст.ст. 1166, 23,1167 ЦК України, ст.79 ЦПК Україниі, оскільки судом встановлена винність обвинуваченої у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченою злочином та наслідками її злочинних дій.

При цьому, розв`язання цивільного позову потерпілої сторони у частині відшкодування моральних збитків повинно відбуватися з урахуванням принципів розумності, справедливості, майнового стану обвинуваченого, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, настанням небажаних для малолітньої потерпілої наслідків у вигляді суттєвого емоційного стресу, жаху, порушення життєвого укладу, тощо.

Доля речових доказів повинна бути вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

До набрання вироком чинності застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 обчислювати з 09.30год. 29 вересня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4849 грн. 80 коп. та моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн. з обвинуваченої задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 4849 (чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 7 000,00 (сім тисяч) грн.

Речові докази : мобільний телефон марки «Samsung G3322», переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити за належністю; слід пальця руки, вилучений під час проведення 17 квітня 2015 року огляду мобільного телефону зберігати в матеріалах кримінального провадження; відбитки пальців рук ОСОБА_5 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення, а особою під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку суду.

СУДДЯ ОСОБА_13 .