Справа № 136/560/15-к

В И Р О К
іменем України

"16" листопада 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Липовець обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № №0000089 від 24.03. 2015 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого , раніше судимого 21.05.2009 року Липовецьким районним судом року за ст.ст. 185 ч. З, 304, 395 КК України на 5 років позбавлення волі, та 11.03.2015 року Липовецьким районним судом , вирок якого був скасований в частині призначення покарання вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2015 року,за ст.185ч.2 КК України до позбавлення волі, строком на один рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
12.01.2015 року, Липовецьким районним судом, Вінницької області ОСОБА_3 , було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, та встановлено наступні обмеження:
1) заборонити вихід з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; з 22 години 00 хвилин вечора до 6 години 00 хвилин ранку наступного дня,
2) заборонити відвідувати кафе та інші заклади торгівлі, де продаються спиртні напої на розлив з метою їх розпивання та придбання, за винятком купівлі продуктів харчування.
3) заборонити виїзд з території району без дозволу керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області.
4) з`являтись на реєстрацію в Липовецький РВ УМВС України у Вінницькій області в кожну четверту суботу місяця до начальника СДІМ, а в разі його відсутності - до чергового Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області з 09 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин.
12.01.2015 року ОСОБА_3 було відповідним чином письмово ознайомлено з вказаними обмеженнями перебування під адміністративним наглядом, однак він діючи умисно, з метою злісного ухилення від встановлених законом обмежень, без поважних на те причин, та без повідомлення керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області 19.03.2015, року, самовільно залишив своє постійне місце проживання та виїхав за межі Липовецького району, і в подальшому перебував та переховувався від працівників міліції в м. Вінниця, а саме по підвалах, горищах різних житлових будинків, та на залізничному вокзалі даного міста. Також, ОСОБА_3 маючи можливість повідомити про зміну свого місця проживання, керівництво Липовецького РВ УМВС, цього не зробив, на реєстраційні відмітки до Липовецького РВ УМВС не з`являвся і тим самим злісно ухилявся від встановленого йому адміністративного нагляду.
24.03.2015 року, ОСОБА_3 з`явився за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , де і був виявлений працівниками Липовецького РВ УМВС.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

25.03. 2015 року між прокурором прокуратури Липовецького району ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.395 КК України; обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді АРЕШТУ СТРОКОМ на 2 (два) місяці, та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому його дії вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Судом також установлено, що 11.03.2015 року ОСОБА_3 був засуджений Липовецьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України, вирок якого був скасований в частині призначення покарання вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2015 року, згідно з яким ОСОБА_3 засуджений до позбавлення волі, строком на один рік.. В строк відбуття покарання зараховано час перебування під вартою з 14 липня 2015 року.
Враховуючи викладене, остаточне покарання за сукупністю вироків необхідно призначити ОСОБА_3 за правилами ст..ст. 71, 72, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду від 11.03.2015 року , який в частині призначення покарання скасовано вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2015 року, згідно з яким ОСОБА_3 засуджений до позбавлення волі, строком на один рік, в строк відбуття покарання зараховано час перебування під вартою з 14 липня 2015 року.
При цьому, в силу ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,373,374, 472-475 КПК України,

суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2015 року між прокурором прокуратури Липовецького району ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000089.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 березня 2015 року покарання у виді арешту, строком на 2 (два ) місяці.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Липовецького районного суду від 11.03.2015 року , який в частині призначення покарання скасовано вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2015 року, згідно з яким ОСОБА_3 засуджений до позбавлення волі, строком на 1 (один) рік, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 ( одного) року 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

В строк відбуття покарання зарахувати час перебування під вартою з 14 липня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1