Справа № 515/1688/15-к
Провадження № 1-кс/515/4596/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року м.Татарбунари

Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секре- тарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області скаргу ОСОБА_6 , потерпілого у кримінальному провадженні № 0000293 у справі за фактом спричинення тілесних уш- коджень за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК Украї- ни, на постанову слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Постановою слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 від 03.11.2015 р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 у справі за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з встанов- ленням відсутності в діяннях ОСОБА_8 складу зазначеного кримінального правопорушення.

17.11.2015 р. потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на зазначену поста- нову слідчого, посилаючись на неповноту досудового розслідування у кримінальному проваджен- ні за фактом заподіяння ОСОБА_8 йому тілесних ушкоджень. Він зазначив, що представни- ком органу досудового розслідування вже було винесено постанову у даному кримінальному про- вадженні 12.06.2015 р. про закриття даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, з якою він не погодився та оскаржив її до суду і ухвалою слідчого судді від 15.09.2015 р. його скаргу було задоволено, постанову скасовано, а матеріали направлено для продовження досудового розслідування. Але слідчий не провів всіх необхідних та можливих слідчих дій для встановлення об`єктивної істини у справі. Поверхнево віднісся до вказі- вок суду та обмежився вже зібраними у справі матеріалами, фактично не виконав вказівок суду. Так, не встановлено всіх осіб, які були очевидцями події, що сталася 03.06.2015 р., слідчий не вс- тановив характер взаємовідносин між сторонами конфлікту, не призначив додаткову судово-ме- дичну експертизу стосовно нього, не прийняв до уваги, що конфлікт було спровоковано ОСОБА_9 , який викрав пристрій для відкачки води. Він прийшов на подвір`я ОСОБА_8 з метою повернути зазначений пристрій, а не для бійки.

Оскаржувана постанова слідчого, якою закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_10 складу злочину, на думку оскаржувача, не відповідає вимогам закону та є такою, що підлягає скасуванню.

Отже, слідчий не прийняв усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, пов- ного і неупередженого розслідування обставин кримінального провадження.

Оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 10 листопада поточного року, що підтверджується штемпелем на конверті, в якому він отримав копію згаданої постанови, то строк на оскарження цієї постанови він не пропустив.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали доводи скарги у повному об- сязі. Вони визнали недоцільним допит свідка ОСОБА_11 та неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , які не були очевидцями досліджуваної події.

Прокурор вважала, що скарга задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що рішення про закриття кримінального провадження винесено на підставі закону, з урахуванням його вимог.

Слідчий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги по- відомлявся належним чином. Проте його неявка, згідно ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали, на підставі яких було закрито кримінальне провадження, та матеріали, додані до скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потер- пілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Тобто ОСОБА_6 , як потерпілий у даному кримінальному провадженні, вправі звернути- ся до суду з даною скаргою.

Слідчим СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 рішення про закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, пе- редбаченого ч.1 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_6 прийнято 03.11.2015 р. на підставі матеріалів досудового розслідування, а саме: витягу з кримінального провадження № 0000293 № 1 від 03.06.2015 р.; заяви ОСОБА_6 про заподіяння йому тілесних уш- коджень ОСОБА_8 ; рапорту чергового Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області; протоколів огляду місця події від 03.06. 2015 р.; протоколів огляду предметів, якими учас- никам конфлікту були заподіяні тілесні ушкодження, від 04.06.2015 р. та постанови про визнання їх речовими доказами у справі; акту судово-медичного обстеження № 133 та висновку експерта № 136, в яких детально зазначено кількість, характер, локалізація, механізм утворення та тяжкість ті- лесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 ; протоколів допиту: потерпілого ОСОБА_13 ; свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітнього свідка ОСОБА_19 ; протоколів освідування ОСОБА_6 ; про- токолу проведення слідчого експерименту від 11.06. 2015 р. за участі потерпілого ОСОБА_6 ; протоколу освідування ОСОБА_8 ; протоколу проведення слідчого експерименту від 11.06. 2015 р. за участі потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу допиту судово-медичного експерта ОСОБА_20 ; копій постанов органу дізнання про відмову у відкритті кримінальних справ від 24.04. 2008 р. та 30.06.2009 р. за заявами ОСОБА_8 про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_21 ; повідомлення о/у СКР Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_22 про неможливість встановлення інших свідків події 03.06.2015 р., крім тих, що були встановлені раніше; висновку експерта № 135 про кількість, характер, локалізацію, механізм утво- рення та тяжкість тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 (а.с.1,2,3,5-18,20-26,35-43,44, 46,48-49,52-54,55-57,58-61,62-64,65-67,68-73,74-77,78-80,94-95,96-109,112,113-128,129-132,145,147-148).

Із встановленого представником органу досудового розслідування слідує, що 03.06.2015 р. приб- лизно о 18 год. ОСОБА_6 своїми діями вчинив відносно ОСОБА_8 «протиправне на- сильницьке вторгнення» - проник на подвір`я ОСОБА_8 з палицею в руках і наніс першим 2 удари, один з яких прийшовся по голові. За висновком судово-медичної експертизи № 135, ОСОБА_23 були завдані тілесні у виді забитої рани в тім`яній області, двох саден на тильній повер- хні лівої кисті, садна на тильній поверхні правої кисті, крововиливу на правій лопатці, які відно- сяться до легких тілесних ушкоджень та могли бути утворені від дії тупого предмета, яким міг бути держак від лопати.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на антропометричні дані ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , слідчий прийшов до висновку, що ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 тіле- сні ушкодження обороняючись. При цьому слідчим не було взято до уваги ще й ту обставину, що ОСОБА_8 є інвалідом 3-ї групи (а.с.88).

Також слідчим встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово бив ОСОБА_8 , що підтверджується також копіями постанов про відмову у порушенні кримінальних справ від 24.04. 2008 р. та 30. 06.2009 р. (а.с.83,84).

Як вже зазначалось, кримінальне провадження слідчим закрито у зв`язку з встановленням від- сутності в діяннях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Слідчий суддя, погоджуючись з міркуванням слідчого з цього приводу, вважає, що рішення про відсутність у діях ОСОБА_8 ознак складу зазначеного кримінального правопорушення, вине- сено ним на підставі матеріалів справи та у відповідності з вимогами ст.284 КПК України.

Крім того, при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (за спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 03.06.2015 р.) судом досліджувались доводи обвинуваченого, які підтримав його захисник, про те, що він заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 з метою самозахисту, і їй дана відповідна правова оцінка. Така позиція визнана судом «як захисна реакція на висунуте йому обвинувачення» та оцінена як «бажання уникнути кримінальної відпові- дальності і цивільно-правових наслідків». Визнавши повністю доведеною вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні наявними доказами, суд вироком від 30.09.2015 р. притягнув зазначену особу до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя не може погодитись із ствердженням скаржника та його представника про те, що слідчий фактично не виконав вказівок суду та не встановив всіх осіб, які були очевидцями події, не встановив характер взаємовідносин між сторонами конфлікту, не призначив додаткову судово- медичну експертизу стосовно нього.

Слідчим приймались зусилля щодо встановлення кола осіб, яким відомі обставини події, що ста- лася 03.06.2015 р., надавалось доручення органу дізнання, але отримано повідомлення про немож- ливість встановлення інших свідків зазначеної події, крім тих, що були встановлені раніше.

Також слідчим з`ясовано характер взаємовідносин між сторонами конфлікту вони є неприязне-

ними, чого не приховували ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у своїх свідченнях, крім цього, це підтверджується, зокрема, копіями постанов дільничного інспектора про відмову у порушенні кри- мінальних справ, про які вже йшлося.

Що стосується проведення додаткової судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_6 , то на думку слідчого судді, це не викликалось необхідністю, оскільки питання, які ставилися пе- ред експертом про кількість, характер, локалізацію, механізм утворення та тяжкість тілесних уш- коджень, виявлених у ОСОБА_6 , детально викладено у висновку експерта і додаткових тлумачень не потребує. Ніяких клопотань від потерпілого, а ні від його представника про призна- чення додаткової, повторної чи комісійної експертизи на досудовому розслідуванні не заявлялося, що може свідчити про відсутність потреби у цьому.

Тому, слідчий суддя не може погодитись з доводами скарги про невиконання слідчим вказівок слідчого судді, що містились в ухвалі від 15.09.2015 р.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рі- шення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, виходячи з наведеного, у задоволенні зазначеної скарги потерпілого ОСОБА_6 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України ОСОБА_7 від 03.11.2015 р. про закриття криміна- льного провадження № 0000293 у справі за ознаками складу кримінального правопору- шення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за відсутності у діях ОСОБА_8 складу зазначе- ного кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, без участі яких було оголошено ухвалу можуть оскаржити її протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Тимошенко