Ухвала іменем україни
25 листопада2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8 ,
розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року,
встановила:
Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2015 року засуджено:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 07.10.2013 Лебединським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн штрафу;
- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього належного майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 щодо якого судові рішення не оскаржуються.
Судом вирішено долю речових доказів та відшкодування судових витрат у справі.
Апеляційним судом Сумської області 09 квітня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за те, що вони 19 березня 2014 року за місцем проживання ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв, вирішили здійснити розбійний напад з метою протиправного заволодіння грошима та особистим майном ОСОБА_10 , поєднаний з насильством, для чого ініціатор злочину - ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_9 заточив кухонний ніж. Цього ж дня, близько 22 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з метою незаконного заволодіння чужим майном, прийшли до домоволодіння ОСОБА_10 на АДРЕСА_1 з кухонним ножем, який ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 та визвали потерпілого, після чого ОСОБА_5 завдав потерпілому удар кулаком в обличчя, від якого той упав на підлогу веранди. Зайшовши в будинок, вони завдали численних ударів потерпілому у різні частини тіла, в тому числі застосовуючи принесений ними кухонний ніж, а коли, намагаючись чинити активний опір, ОСОБА_10 вхватився за лезо ножа, усвідомлюючи, що завдані ними тілесні ушкодження не призвели до смерті потерпілого, бажаючи довести до кінця спільний намір направлений на незаконне заволодіння майном потерпілого і на протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_5 , який в цей час утримував потерпілого, перерізав горло потерпілому.
Переконавшись що потерпілий помер, засуджені, діючи за попередньою змовою між собою, незаконно заволоділи особистим майном потерпілого ОСОБА_10 , на загальну суму 2 551 грн 79 коп., тим самим спричинивши йому майнові збитки. Бажаючи сховати сліди злочину, ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , діючи спільно, на ряднині, яку знайшли в будинку, віднесли труп ОСОБА_10 до туалету, який знаходився за будинком та вкинули у вигрібну яму. Крім цього після скоєння розбійного нападу та вбивства потерпілого ОСОБА_10 за вищевказаних обставин, близько 23 години в цей же день ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї даного господарства незаконно повторно заволодів транспортним засобом мопедом «Дино» 2009 року випуску, вартістю 3 200 грн, який належав потерпілому.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, недоведеність його винуватості у вчиненні вбивства, просить судові рішення щодо нього скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що доводячи винуватість у вчиненні вбивства, суд спирався на покази ОСОБА_9 під час досудового слідства, які він давав під тиском працівників міліції та не взяв до уваги покази ОСОБА_5 , вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 КК України, за ознакою повторності.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_5 , який підтримав свою касаційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого та просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга задоволенню не підлягає.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду про винність засуджених у вчиненні злочинів, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового слідства та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам КПК України, є законним та вмотивованим.
Твердження засудженого ОСОБА_5 у скарзі про те, що він не причетний до вбивства потерпілого ОСОБА_10 , в його діях відсутній склад злочинів, передбачений ст. ст. 115, 187 КК України КК України, а наявні дії - передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він просто взяв майно, що належало потерпілому, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальній справі доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.
Так, ретельний аналіз показань засуджених, як на досудовому слідстві, так і в суді, свідчить, що кожний з них, розказуючи про конкретні дії співучасника, не тільки викривав останнього, а в такий спосіб одночасно і викривав самого себе у вчиненні злочинів, оскільки показання ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві, в яких вони визнавали вчинення неправомірних дій щодо ОСОБА_10 , із зазначенням часу, місця скоєного злочину, способу заподіяння смерті є конкретними і містять такі деталі скоєного, які могли бути відомі лише їм як безпосереднім учасникам злочинів. Ці показання узгоджуються з фактичними даними, що містяться у протоколах слідчих дій та експертних висновках. Тому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх такими, що відповідають дійсності, а заяви про непричетність до злочину відкинув, як неспроможні.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 20.03.2014 року, перебуваючи в Росії, отримала повідомлення про вбивство чоловіка, повернувшись додому, побачила у вітальні калюжу крові, в усіх трьох кімнатах розкидані речі та документи, в залі знаходилась чужа куртка та запальничка. Деяких речей не було, у дворі знаходився мопед з розбитим склом, туалет перевернутий, запасні ключі від будинку погнуті. Показаннями свідків ОСОБА_11 , який показав, що проходячи по вул. Приклубній в с. Рябушки, побачив чоловіка, який котив мопед, намагався догнати його, але той почав тікати, покинувши мопеда. Догнавши чоловіка, яким виявився ОСОБА_9 , він заставив його відвести мопед господарю, прийшовши в двір до ОСОБА_10 , однак останнього ніде не знайшов. ОСОБА_9 розповів, що разом з ОСОБА_5 вони ходили по спиртне до ОСОБА_10 , а той їм відмовив. Потім повідомив, що ОСОБА_10 вже немає в живих, вказував на різні місця, де вони с ОСОБА_12 сховали труп ОСОБА_10 : спочатку, що закопали труп ОСОБА_10 біля першої сосни, потім вказував на інші місця. По всіх місцях проводились пошуки, але знайшли труп потерпілого у вигрібній ямі його ж господарства;
- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_13 ;
- даними слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 від 16 квітня 2014 року (т.1 а.п. 206-271) під час якого ОСОБА_9 пояснив, що 19.03.2014 року після вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 запропонував вбити свого односельчанина ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, мопедом та грошима. Він погодився і вони одразу ж обговорили спосіб вбивства з використанням кухонного ножа, який ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_9 заточив. ОСОБА_5 показував йому дорогу до будинку ОСОБА_10 , оскільки він даного села не знав і ОСОБА_10 не бачив. По дорозі ОСОБА_5 передав ніж йому. До господарства ОСОБА_10 вони зайшли вдвох, а коли потерпілий вийшов, ОСОБА_5 завдав йому удар кулаком, від якого ОСОБА_10 впав на підлогу. Потім, ОСОБА_5 зайшов на веранду, а він зайшов за ним та зачинив вхідні двері на замок. ОСОБА_5 утримував потерпілого за шию, а йому наказав вбивати. Тоді він присів біля потерпілого та ударив його ножем в область серця, а оскільки потерпілий весь час чинив опір, ОСОБА_5 забрав у нього ( ОСОБА_9 ) ніж та почав ним завдавати удари по тілу потерпілого, після чого передав йому ніж та наказав перерізати потерпілому горло, що він і зробив;
- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 20.03.2015, де у присутності понятих ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції речі, які були на ньому у день вбивства.
- даними, що містяться у висновку експерта судово-медичної імунології № 382 від 04.04.2014 року (т.2 а.с.6-7) відповідно до якого на речах, що належали ОСОБА_5 виявлено кров потерпілого ОСОБА_10 ,
- висновку медико-криміналістичної експертизи № 101 від 04.04.2014 року та фототаблиці до неї (т. 2 а.п. 9-11), якими підтверджується, що на спортивних штанях, що належали ОСОБА_5 , виявлені сліди крові;
- висновками молекулярно-генетичної експертизи № 20-271 від 05.06.2014 (а.п. 81-87, т. 2), експерта судово-медичної імунології № 385 від 30.04.2014 (т.2 а.п.61-63), молекулярно-імунологічною експертизою №20-322 від 27.06.2014 ( а.п. 121-124, т.2) та у ряді інших судово-медичних експертиз. Обізнаність ОСОБА_9 про наявність автомобіля, мопеда та грошей у ОСОБА_10 , не дивлячись на те, що він вперше був в будинку ОСОБА_10 , вказує на те, що саме ОСОБА_5 дав йому таку інформацію, вони разом обговорювали і готувалися до незаконного заволодіння майном потерпілого. За таких обставин, враховуючи те, що показання свідків узгоджуються між собою та підтверджуються іншими об`єктивним доказами, суд обґрунтовано визнав їх достовірними і поклав в основу вироку, а інші мотивовано відхилив. Об`єктивність оцінки наведених у вироку доказів було перевірено апеляційним судом. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено, а стосовно доводів апеляцій, аналогічних викладеним у касаційній скарзі, наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості. Висновок місцевого суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п.п.6,12,13, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та за обставин, викладених у вироку відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку. Дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.
Разом з тим, судові рішення підлягають зміні в частині посилання на показання експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як на доказ винуватості засуджених, шляхом їх виключення з мотивувальної частини рішень, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів провадження, у своїх показаннях експерти ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розповідали про обставини вчинення злочину, які їм стало відомо зі слів засудженого ОСОБА_9 при проведенні психологічної та психіатричної експертиз, а також один від одного.

За змістом ч. 1 ст. 97 КПК України такі показання є показаннями з чужих слів, тобто висловлюваннями, здійсненими в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, які ґрунтуються на поясненні іншої особи. Відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження. Отже, суд не мав права визнати такий доказ допустимим.
При цьому, на думку колегії суддів, виключення посилань на показання експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 як на доказ в цілому не вплине на законність та обґрунтованість судових рішень, оскільки вина засуджених повністю доведена сукупністю інших об`єктивних доказів, які суди обґрунтовано визнали достовірними і поклали в основу рішень.

З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення не допущено, касаційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
У порядку ч. 2 ст. 433 КПК України вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року змінити: виключити з цих судових рішень посилання на показання експертів ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . В решті судові рішення залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2