Справа №1-511/10 р.
ЛЕНІНСЬКИЙ районний суд
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого по справі судді - Олефір М.В.,

при секретарі судового засідання - Семеновій О.О.

з участю прокурора - Коньшиної Н.В., розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не

одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4

Миколаївської області, раніше судимого:

1. 08 листопада 2004 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за

ст.ст. 185 ч.3, 188 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі -

звільнений 16.06.2008 року по постанові Голопристанського районного суду

Херсонської області

1. 15 липня 2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.

ст. 185 ч. 3 та 309 ч. 1, 70 ч. 1 до чотирьох років позбавлення волі, в злочині

передбаченому ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2010 року, близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_1, повторно, за

попередньою змовою з ОСОБА_2, маючи умисел на викрадення чужого майна,

через паркан проникли на територію ТОВ «Еста-ЛТД», що розташоване по вул.

Казарського, 16 в м. Миколаєві, де через віконний отвір проникли на склад

вказаного товариства. З приміщення складу вони викрали два редуктори з

електроприводом вартістю 1000 грн. за штуку, а всього на загальну суму 2000 грн.,

чим завдали ТОВ «Еста-ЛТД» матеріальні збитки на вказану грошову суму та з

викраденим покинули місце події, в подальшому розпорядились викраденим на

власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину у предявленому

обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що 03 лютого 2010 року вранці він

зустрівся з Галібою та під час розмови вони вирішили поїхати в м. Миколаїв для

пошуку металобрухту. В цей же день вони йшли по вул. Казарського та побачили

напівзруйновану будівлю, він запропонував Галібі перелізти через паркан та

пошукати в будівлі метал, через віконний отвір вони проникли в будівлю та викрали звідти два редуктори, на шляху до пункту прийому металобрухту, вони були затримані.

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину

передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, крім його власного визнання підтверджується

письмовими доказами:

Протоколом виїмки від 03.02.2010 року /а.с.14/, відповідно до якого в

присутності понятих ОСОБА_1, видав працівникам міліції

редуктор з електроприводом;

Протоколом огляду предметів від 08.02.2010 року /а.с.15/, відповідно до якого

в присутності понятих оглянуто вилучені у Галіби та ОСОБА_1

редуктори;

Актом контрольної перевірки інвентарної цінності від 04 лютого 2010 року

/а.с.18/, відповідно до якого на ТОВ «Еста ЛТД» виявлено нестачу двох

редукторів з електроприводами;

Довідкою про вартість /а.с.19/, відповідно до якої вартість редуктора з

електроприводом - 1000 грн.;

Протоколом огляду місця події від 05 лютого 2010 року /а.с.32-33/ та

фототаблиці до нього /а.с.34-36/, відповідно до якого в присутності понятих

оглянуто будівлю по вул. Казарського, 16 в м. Миколаєві, звідки було

вчинено крадіжку редукторів;

Розпискою представника потерпілого /а.с.60/, відповідно до якої ТОВ «Еста

ЛТД» повернуто викрадене у них майно в повному обємі.

А тому суд вважає, що дії ОСОБА_1, органами досудового

кваліфіковані вірно по ст. 185 ч.3 КК України, так як він вчинив таємне викрадення

чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, з

проникненням у сховище, а тому по даній статті він і повинен нести кримінальну

відповідальність.

При призначенні підсудному ОСОБА_1 покарання, суд враховує, що

ним скоєно злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимого,

за місцем проживання він характеризуються негативно, а також враховуючи

сукупність обставин, що помякшують покарання, а саме те, що він розкаявся у

вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, його хворобу.

Обставини, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

А тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3,

можливе тільки в місцях позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,

передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання по даній статті

- у виді чотири роки та два місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, зарахувати частково

покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15

липня 2010 року та остаточно призначити до відбуття - чотири роки та шість місяців

позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу

залишити без змін у виді утримання під вартою, зарахувати йому в строк відбуття

покарання перебування під вартою з 25 по 28 вересня 2009 року та рахувати строк

відбування покарання з 30 березня 2010 року.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області

протягом 15 діб з моменту його проголошення, засудженим в той же строк з

моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий по справі суддя: М. В. Олефір