Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, вважаю, що дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
15 грудня 2015 року було здійснено огляд місця події, а саме ремонтно-механічної майстерні ДП «Тернопільське лісове господарство», що за адресою с. Петриків, вул. Шевченка, 40, Тернопільського р-ну, під час огляду якої було виявлено механічну установку для подачі води, яка розташована у одній із кімнат вказаної ремонтно-механічної майстерні, якою користується ПП ОСОБА_4 і в подальшому отриману воду реалізовує населеною м. Тернополя.
Згідно договору зберігання від 02.02.2015 року ПП ОСОБА_4 передав на зберігання майно, а саме механічну установку для подачі води, на зберігання ДП «Тернопільське лісове господарство».
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. (ч.2 ст. 170 КПК України)
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті. (ч.3 ст. 170 КПК України) . Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Клопотання про арешт майна обґрунтоване тим, що виявленні під час проведення огляду місця події 15 грудня 2015 року предмети мають значення під час розслідування, так як можуть бути предметом вчинення злочину та знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, з метою можливої конфіскації зазначеного майна, проведення відповідних експертиз, а також перевірки факту порушення встановлених правил використання надр, необхідний певний період часу зберігати зазначені вироби у сторони обвинувачення, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на приміщення, а саме кімнату ремонтно-механічної майстерні ДП «Тернопільське лісове господарство», що знаходиться за адресою с. Петриків, вул. Шевченка, 40, Тернопільського р-ну та перебуває у володінні ДП «Тернопільське лісове господарство» у якій знаходиться механічна установка для подачі води, яка використовується ПП ОСОБА_4 та на механічну установку подачі води, яка була у ній виявлена та перебуває у володінні ДП «Тернопільське лісове господарство».
Проте слідчим не доведено підстави і мети відповідно до положень статті 170 КПК України для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розмір шкоди.
Також ч.2 ст. 240 КК України не передбачає такого виду покарання, як конфіскація майна.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 117, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області /підпис/ ОСОБА_1