Справа № 338/538/15-к
Провадження № 11-кп/779/385/2015
Категорія ст. 336 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000077 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора прокуратури Богородчанського району ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду від 09 липня 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а :
За вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він вчинив ухилення від призову за мобілізацією. Його дії кваліфіковано за ст. 336 КК України з призначенням йому покарання два роки позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Свою позицію мотивує тим, що даний вирок суду не може залишатись в силі через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Вважає, що при обранні покарання судом не враховано те, що в Україні Президентом України оголошена мобілізація з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави. Своєчасне та швидке проведення мобілізації є запорукою ефективного відбиття воєнного нападу на країну, тому ухилення від призову до лав Збройних Сил України військовозобов`язаних контингентів в умовах, коли передбачаються повномасштабні воєнні дії, створює серйозну загрозу для безпеки держави та життя людей. При цьому, в умовах проведення антитерористичної операції на сході країни, ця можливість є більш, ніж реальною.

Зазначені протиправні дії військовозобов`язаного контингенту, що полягають в ухиленні від призову за мобілізацією, підривають авторитет і повагу до держави, її органів, руйнує патріотичний дух та сприяє поширенню впевненості у громадян щодо можливості ухилитися від призову. ОСОБА_6 проігнорував свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України в час військової агресії проти держави.

Прокурор звертає увагу суду на те, що у ст. 336 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, більш м`які види покарань відсутні.

У даному випадку суд безпідставно дійшов висновку про можливість застосування ст. 75 КК України та призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає тяжкості злочину і за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, а також не буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 з 21 травня 1990 року по 18 квітня 1992 року проходив строкову військову службу у Збройних силах України, де отримав військову спеціальність «водій 3 класу».

Після цього він був звільнений у запас із строкової військової служби зі званням «старший сержант» та з 05.05.1992 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 січня 2015 року на території України, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 13 травня 1999 року та Указу Президента України № 607 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 1595-VIl від 22 липня 2014 «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради Національної Безпеки і Оборони України, відповідно до п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено часткову мобілізацію.

Під час виконання даного Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» здійснювались заходи по мобілізації військовозобов`язаних, в ході яких 02 лютого 2015 року військовозобов`язаного ОСОБА_6 було викликано повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби.

Згідно протоколу № 24 військово-лікарської комісії від 03 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано обмежено придатним до військової служби та того ж дня останньому вручено повістку про прибуття до військового комісаріату на 7:30 год. 10 лютого 2015 року для прибуття на призовну дільницю Богородчанського району з метою його призову до мобілізації на особливий період до Збройних Сил України і попереджено про притягнення до відповідальності за неявку у вказаний строк.

Однак, ОСОБА_6 будучи військовозобов`язаним у зв`язку із частковою мобілізацією та здійсненням призову на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації і обмежено придатним до військової служби, не маючи відповідно до ст. 23 до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність прибуття 10 лютого 2015 року у військовий комісаріат і про наслідки неявки за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи можливість прибути у військовий комісаріат для відправки проходження служби, без поважних на те причини до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув.

07 лютого 2015 року ОСОБА_6 виїхав на роботу до Російської Федерації, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та ст. 65 Конституції України, ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 не погодившись з апеляційною скаргою прокурора подав на неї заперечення. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст.. 75 КК України, враховуючи те, що він не ухилявся умисно від мобілізації, а виїхав до Російської Федерації з метою забрати зароблені ним кошти за свою роботу, коли приїхав з Росії, то одразу прийшов до військомату для призову за мобілізацією. Просив залишити вирок суду щодо ОСОБА_6 без змін, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав заяву про відмову від апеляційної скарги, яка відповідає вимогам ст. 403 КПК України.

Вислухавши думки учасників апеляційного провадження щодо можливості його закриття, колегія суддів вважає, що відмову від апеляційної скарги слід задовольнити, так як від інших учасників судового провадження апеляційних скарг не поступило, а апеляційне провадження закрити.

Керуючись ст.ст. 403, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційне провадження, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Богородчанського району ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду від 09 липня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги прокурора закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4