Провадження № 1-кс/461/6519/15
УХВАЛА
19.10.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представників скаржника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_9 щодо не винесення постанови про повернення тимчасово вилученого майна та зобов`язати останнього винести постанову в порядку п.1 ч.1 ст.169 КПК України, якою повернути тимчасово вилучене майно, зазначене в ухвалі Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015 року у справі №461/9391/15-к, особам в яких дане майно було вилучене.

В обґрунтування скарги покликається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015р. у нього та ОСОБА_10 як свідків було вилучене майно. Строк дії вказаної ухвали один місяць з дня її постановлення, а отже законне вилучення майна тривало до 29.09.2015 року. 30.09.2015 року ним було подано до прокуратури Львівської області клопотання про повернення йому тимчасово вилученого майна. Однак, згідно відповіді прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_9 від 05.10.2015р., клопотання задоволенню не підлягає. Вважає, що така відмова суперечить приписам ст.ст.167, 169 КПК України.

Представники скаржника в судовому засіданні скаргу підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі та додаткових поясненнях. Просять скаргу задовольнити.

Прокурор та слідчі в судовому засіданні, кожен окремо, скаргу заперечили з мотивів безпідставності. Просять відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представників скаржника, думку прокурора та слідчих, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015р. про надання тимчасового доступу до речей та документів та їх вилучення, у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було вилучено майно останніх.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).
Також, в ході розгляду скарги встановлено, що 30.09.2015 року ОСОБА_8 було подано до прокуратури Львівської області клопотання про повернення йому тимчасово вилученого майна, однак постановою прокурора відділу 04/4 управління нагляду прокуратури області ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
В ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ (п.5 ч.1 ст.164 КПК України).

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України.

Окрім того, отримавши тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення, слідчим не порушено вимоги ст.ст.167, 169, 171 КПК України, оскільки останній, скориставшись таким видом забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ, передбачений ст.159 КПК України, отримав дозвіл слідчого судді на такий доступ з можливістю вилучення вищезгаданих речей та документів, що виключає необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення на них арешту.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Окремо слід відзначити наявність обґрунтованих сумнівів в правомірності звернення скаржника до суду, адже згідно матеріалів справи, майно, з приводу якого останній звертається, йому не належить.

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши обставини справи, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, оскільки слідчий здійснив вилучення майна на підставі ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на таке вилучення та визнав такий речовими доказами, тобто слідчим було дотримано вимоги КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_11