№ 207/458/15-к
№ 1-кп/207/34/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта вища, безпартійного, розлученого, має одну неповнолітню дитину щодо якої не позбавлений батьківських прав, раніше не судимого, працюючого на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат, мешкаю чого по АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 КК України, ч.1 ст.382 КК України, ч.1 ст.190 КК України.

ВСТАНОВИВ:

31.07.2012 року ОСОБА_5 , маючи наміри на підроблення документу, який посвідчується нотаріусом, та який надає право на його використання, шляхом внесення в нього неправдивих відомостей, реалізував вказані наміри при наступних обставинах.

31.07.2012 року ОСОБА_5 уклав без відома та згоди співвласника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 фіктивний договір купівлі продажу 1/1 частини вищевказаної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 638. Відповідно цього договору ОСОБА_5 продав зазначену квартиру громадянину ОСОБА_7 за 79.928 гривень, тому що під час складення зазначеного договору умисно, на підставі заяви ОСОБА_5 внесені в текст договору завідомо неправдиві відомості, а саме, щодо квартири на момент укладення договору судового спору не має, вона нікому іншому не продана, прав на неї у третіх осіб не має, та внаслідок продажу цієї квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей.

При цьому, ОСОБА_5 достовірно знав, що відповідно до рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2011 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить на праві власності по ? частини квартири за адресою АДРЕСА_3 , та що ОСОБА_4 не зареєструвала своє право на ? частину зазначеної квартири в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації. У подальшому на підставі вищезазначеного фіктивного договору квартира АДРЕСА_2 була відчужена громадянину ОСОБА_7 .

Окрім того, 31.07.2012 року ОСОБА_5 , маючи наміри на умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, і перешкоджуючи його виконанню, здійснив свої наміри при наступних обставинах.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що згідно з рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2011 року визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 12.09.2000року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, та зареєстрований у реєстрі № 1/27707, вказаний договір визнано договором купівлі продажу. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2частину квартири АДРЕСА_2 та прийнято рішення про вселення в цю квартиру ОСОБА_4 з неповнолітньою донькою ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 зобов`язано не чинити їм перешкоди в користуванні квартирою.

Однак ОСОБА_5 , реалізуючи свої злочинні наміри, з метою невиконання рішення суду, що набрало законної сили, та перешкоджуючи виконанню рішення суду, 31.07.2012 року уклав без відома та згоди ОСОБА_4 договір купівлі-продажу 1/1частини квартири43 в будинку АДРЕСА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 638.

Згідно цього договору ОСОБА_5 продав зазначену квартиру громадянину ОСОБА_7 за 79.928 гривень, при цьому під час складення зазначеного договору ним повідомлені та внесені в текст договору завідомо неправдиві відомості, а саме, щодо квартири на момент укладення договору судового спору не має, вона нікому іншому не продана, прав на неї у третіх осіб не має, та внаслідок продажу цієї квартири не порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей.

31.07.2012 року ОСОБА_5 , маючи наміри на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме ? частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2011 року, здійснив свої наміри при наступних обставинах.

Достовірно знаючи, що згідно рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2011 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2012 року йому, ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 належить на праві власності по ? частини квартири АДРЕСА_2 , та скориставшись тим, що ОСОБА_4 не зареєструвала своє право на ? частину зазначеної квартири в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації, і за даними реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно недійсного договору дарування АВН № 032833, реєстр №1-2777 (12.09.2000) йому належить право власності на 1/1 частку вищезазначеної квартири, вирішив шляхом складення фіктивного договору купівлі продажу здійснити відчуження 1/1 частини квартири громадянину ОСОБА_7 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_5 31.07.2012року уклав без відома та згоди ОСОБА_4 договір купівлі продажу 1/1 частини квартири АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №638.Згідно з цим договором ОСОБА_5 продав зазначену квартиру громадянину ОСОБА_7 за 79.928 гривень, при цьому під час складення зазначеного договору ним повідомлені та внесені в текст договору завідомо неправдиві відомості, а саме, щодо квартири на момент укладення договору судового спору не має, вона нікому іншому не продана,прав на неї у третіх осіб не не має, та внаслідок продажу цієї квартири не порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей.

Таким чином, ОСОБА_5 , отримавши шляхом обману від ОСОБА_7 грошові кошти за 1/1 квартири, заволодів ? частиною квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 , та грошовими коштами, що їй належать відповідно у сумі 39.964 гривень, спричинивши останній майнову шкоду на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, показав що з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_10 , 1995 року народження. Квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності йому і колишній дружині ОСОБА_4 . Зазначену квартиру продав громадянину ОСОБА_7 за 79.928 грн., половину отриманої грошової суми від продажу квартири 39.964 грн. віддав ОСОБА_4 , але розписку від неї не брав. Не може пояснити, чому ОСОБА_4 заперечує отримання від нього грошей за продану квартиру. Не ухилявся від виконання судового рішення, тому що не знав, що є судові рішення, згідно з якими на нього покладаються якісь обов`язки. Не вважає, що обманув ОСОБА_4 , тому що гроші за ? частину квартири їй передав, незважаючи на те, що свідків передачі грошей ОСОБА_4 у нього немає.

Суд, вислухавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження. Потерпіла ОСОБА_4 , будучи приведена судом до присяги, попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, показала, що з ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_10 , 1995 року народження. Шлюб їхній офіційно розірвано. Квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності по ? частини квартири їй і ОСОБА_5 . Вона свою ? частини квартири АДРЕСА_2 не зареєструвала в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації, про що знав обвинувачений. Скориставшись цим, обманним шляхом, без її відома, продав квартиру. Гроші їй за її частку квартири не віддав, тому що вона ніколи б не погодилась на продаж квартири, житло необхідно їй і доньці ОСОБА_9 . Свої порушені обвинуваченим ОСОБА_5 права на зазначену квартиру вимушена була захищати, звертаючись до суду з позовними заявами. ОСОБА_5 був присутній в судових засіданнях при розгляді позовних заяв, подавав апеляції на рішення районного суду, а коли його апеляції були залишені без задоволення, перешкоджує виконанню судового рішення. До теперішнього часу вони з донькою не вселені в квартиру, а з ОСОБА_5 не стягнуто на її користь вартість ? частки квартири 39 964 грн., яку обвинувачений продав без її згоди. ОСОБА_5 ухиляється від судового розгляду, тому вона просить покарати його на розсуд суду, стягнувши з обвинуваченого на її користь вартість ? частки квартири, яку він продав обманним шляхом.

Згідно з рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, постановлених у березні 2011 року, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 12.09.2000 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , посвідчений нотаріусом Першою Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-2777. Визнано вказаний договір договором купівлі продажу.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 . Вселено ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_9 , 1995 року народження, у квартиру АДРЕСА_2 . на ОСОБА_5 покладено зобов`язання не чинити перешкод ОСОБА_4 і доньці у користуванні квартирою.

ОСОБА_5 не погодився з вказаним рішенням районного суду і оскаржив його в апеляційному порядку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_5 задовільнена частково.

Рішення районного суду від 18.03.2011 року змінено (доповнена резолютивна частина).

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині рішення суду залишені без змін.

Вищезазначені судові рішення набрали законної сили і досліджені при розгляді кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_7 показав, що влітку 2012 року він вирішив купити квартиру у м.Дніпродзержинську. Звернувся у агентство по продажу квартир, прізвище працівників агентства не пам`ятає, прізвища свої люди не називали, представлялись на ім`я. Агент знайшов квартиру, власником якої був ОСОБА_5 , з яким раніше вони не були знайомі. Він з агентом оглянули квартиру, де в той час ніхто не проживав. Квартира була в будинку АДРЕСА_4 . Квартира йому сподобалась, тому вони з агентом, ОСОБА_5 у нотаріальній конторі оформили договір купівлі продажу вказаної квартири. Гроші за вказану квартиру він особисто передав ОСОБА_5 . Через деякий час він посварився зі своєю співмешканкою і прийшов до висновку, що квартира йому не потрібна. Коли прийшов незнайомий і запропонував купити квартиру за ціною, дорожчою, ніж він купив у ОСОБА_5 , він погодився і продав квартиру за ціною дорожчою ніж сам купив у обвинуваченого.

ОСОБА_5 йому нічого не розповідав про те, що власником квартири є і ОСОБА_4 . Про це він дізнався уже тоді, коли ОСОБА_4 почала звертатися до суду з позовними заявами.

Згідно з договором купівлі продажу квартири, укладеним 31.07.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 продав ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 25,9 кв.м загальною площею 41,2 кв.м за 79 . 928,00 грн.

ОСОБА_5 власноручно підтвердив в договорі купівлі продажу, що квартира на момент укладення договору нікому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, судового спору щодо неї немає, а також прав на неї у третіх осіб немає . Стверджував, що внаслідок продажу цієї квартири не порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх і малолітніх дітей. Договір купівлі продажу квартири від 31.07.2012 року досліджений при судовому розгляді.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував, що власноручно підписував договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 31.07.2012 року, стверджуючи, що вказана квартира належить йому, укладення договору купівлі продажу квартири не порушує прав інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_11 показав, що у нього є сім`я. Оскільки мешкали у Солонянському районі Дніпропетровської області, у 2012 році вирішили купити квартиру у м.Дніпродзержинську. Шукали об`яви в газетах. Дружина приїхала у м.Дніпродзержинськ, де їй запропонували у агентстві з продажу квартир подивитись квартиру АДРЕСА_2 . Оглянув квартиру і він. Квартира сподобалась. З продавцем квартири ОСОБА_7 зустрілись у нотаріуса. Підписали договір купівлі продажу квартири. Він віддав гроші за квартиру, а йому передали ключі від квартири. Коли вони заселились у квартиру, прийшла ОСОБА_4 і заявила, що вона власник квартири,викликала працівників міліції. Вони з дружиною купували квартиру у ОСОБА_7 , який їм нічого не повідомив про спір на цю квартиру. Вони самі вимушені були звернутися з заявою у правоохоронні органи.

Свідок ОСОБА_12 показала, що разом з чоловіком ОСОБА_11 вирішили купити квартиру у м.Дніпродзержинську. Звернулися у агентство з продажу квартир. Запропонували купити квартиру АДРЕСА_2 . Квартира сподобалась їй і чоловіку. Договір купівлі продажу квартири оформляли у нотаріуса, де зустрілись з господарем квартири ОСОБА_7 , якого раніше не знали. Віддали гроші за квартиру, а їм передали ключі від квартири. Ніхто не говорив їм, що хтось ще є власником квартири. Коли вони заселились, прийшла ОСОБА_4 , яка заявила, що вона є власником квартири. Щоб захистити свої права, чоловік ОСОБА_11 вимушений був звертатись у правоохоронні органи.

Згідно з рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, постановленому у жовтні 2013 року, визнано частково недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 31.07.2012року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , та зареєстрований у реєстрі за №638.

Витребувано ? частину квартири АДРЕСА_2 у ОСОБА_11 . Визнано право власності на ? частину зазначеної квартири за ОСОБА_4 .

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_2 .

Визнано, що визнання права власності є підставою для реєстрації за ОСОБА_4 права власності.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 10.000гривень. Рішення районного суду набрало законної сили 16.06.2014 року.

31.07.2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_11 відхилила. Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.06.2014 року залишено без змін.

Зазначені рішення районного, апеляційного, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ досліджені при судовому розгляду кримінального провадження.

Згідно з постановами слідчого Баглійського РВС м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_13 від 19.11.2014 року і від 12.01.2015 року копії договорів купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , які були укладені у 2012 році між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 та копії документів нотаріальних справ, визнані речовими доказами і зберігаються в матеріалах кримінального провадження.

Аналіз доказів у кримінальному провадженні дає можливість суду кваліфікувати дії ОСОБА_5 , які пов`язані з умисним підробленням документа, який посвідчується приватним нотаріусом, та надає право, з метою використання його підроблювачем, за ч.1 ст.358 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , які пов`язані з невиконанням судового рішення, що набрало законної сили, і перешкод жуванню його виконанню, суд кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , пов`язані з заволодінням чужим майном шляхом обману, суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст..65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що згідно ст..66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає наявність сім`ї, в якій виховується неповнолітня дитина.

Обставини, які згідно ст..67 КК України обтяжують покарання , відсутні.

При обранні обвинуваченому, виду та міри покарання судом враховуються матеріали, що його характеризують , відношення до вчиненого, раніше не судимий, занятий суспільно корисною працею, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинені кримінальні правопорушення не відносяться до тяжких, потерпіла не наполягає на призначенні суворого покарання, але заподіяна злочином матеріальна шкода не відшкодована, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але застосувати ст..75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати відповідно до ст..76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом . Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 39 964 грн. в порядку відшкодування майнової шкоди суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в порядку відшкодування майнової шкоди 39 964 гривень.

Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст..ст.373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 КК України, ч.1 ст. 382 КК України України, ч.1 ст.190 КК України, і призначити покарання

за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати відповідно до ст..76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 39.964 гривень.

Речові докази: ксерокопії договорів купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 і копії документів нотаріальних справ, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через

Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1