233 № 233/4534/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001170 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, не працює, не одружений, дітей не має, судимий 19.06.2012 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком на 3 роки, відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2015 року звільнений від відбування покарання за закінченням іспитового строку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з 31.07.2015 року перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001170 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ухвали суду від 25.11.2015 року було оголошено у розшук в зв`язку з його неодноразовою неявкою в судові засідання без повідомлення причини та надано дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу.

24.01.2016 року о 11 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було фактично затримано, доставлено в Костянтинівський ВП Артемівского ВП ГУНП в Донецькій області, та в цей же день поміщено в ІТТ Костянтинівського ВП Артемівского ВП ГУНП в Донецькій області.

В судовому засіданні прокурор підтримала раніше заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: тим, що обвинувачений може продовжити переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, які не були допитані в судовому засіданні, а також скоїти нові злочини.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, суду надані докази його вини у скоєнні інкримінованого злочину, які ще не були досліджені в судовому засіданні.

Однак, прокурор не довів, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступні обставини:

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що він не з`явився у судове засідання, призначене на 17.11.2015 року через те, що мати порвала повістку, і в подальшому він повістки не отримував. Просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зобов`язався в подальшому прибувати за кожною вимогою до суду, нікуди не тікати та не скоювати нових злочинів.

Захисник ОСОБА_4 , в судовому засіданні також заперечував проти застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважав, що відносно нього можливе застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки, на його думку, цього буде достатньо для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних засобів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, вказані обставини прокурором не доведено.

Необхідність застосування до підозрюваного домашнього арешту обґрунтовується наявністю наступних ризиків: можливість продовжити переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які є його родичами та сусідами.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосовуючи такий запобіжний захід як домашній арешт, суд враховує, що у розпорядженні суду по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину та докази, що його вчинив обвинувачений ОСОБА_5 із кваліфікацією цього кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 310 КК України, враховує особу та життєві зв`язки обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, але судимість в теперішній час погашена у встановленому законом порядку, має місце реєстрації та постійного проживання, працездатний, але не працює і не навчається.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, і, в тому, числі, допоможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176,-179, 181 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволені клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) в період часу з 18-00 год. до 08-00 год. не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду;

3) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Виконання ухвали доручити Костянтинівському ВП Артемівського ВП ГУНП України в Донецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Строк дії ухвали до 21.03.2016 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя