Провадження № 11-кп/792/568/15
Справа № 686/4267/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187,
ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника

потерпілої ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 1 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005406, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора, потерпілої ОСОБА_13 та її представника ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2015 року

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ожеве Сокирянського району Чернівецької області, українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, з середньою педагогічною освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді розвідника-кулеметника, радиста- розвідника, зареєстрованого за адресою в

АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 194 КК України вісім років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 призначено остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 постановлено рахувати з 20 липня 2015 року, зарахувавши в строк термін перебування під вартою з 11 листопада 2014 року по 19 липня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на рахунок держави процесуальні витрати за проведення експертиз: № 1104 від 19 листопада 2014 року в сумі 442,73 грн.; № 1126 від 26 листопада 2014 року в сумі 442,73 грн.; № 2 (ПТ) від 29 січня 2015 року в сумі 1180,61 грн.; № 844т від 8 грудня 2014 року в сумі 235, 87 грн.; № 888т від 25 грудня 2014 року в сумі 235,87 грн.; № 1505 від 17 листопада 2014 року в сумі 471,74 грн.; № 136-6 від 17 грудня 2014 року в сумі 589,69 грн.; № 241/014 від 10 грудня 2014 року в сумі 1000 грн., а всього 4599,23 грн.

Речові докази:

-срібний ланцюжок та підвіску, передані на відповідне зберігання в АТ „Державний екпортно-імпортний банк України в м. Хмельницькому прибутковий позабалансовий ордер № 1193 від 25 лютого 2015 року (т. 3 а.п. 135), постановлено повернути ОСОБА_13 ;

-сумочку (барсетку) чорного кольору, наручний годинник «Audi Cronograph Віg Date», в`язку ключів, мобільний телефон «Nokia» з сім карткою, передані на зберігання в камеру схову Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, постановлено повернути ОСОБА_13 ;

-пістолет «Rohm RG 88» № НОМЕР_2 та 330 набоїв, передані на відповідне зберігання в дозвільну систему Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, постановлено знищити;

-електричний щиток, залізний завіс, пожежне сміття, металеву люстру, два завіси від дверей, деформовану сумку із залишками мобільних телефонів, залишки викрутки, залишки медичного обладнання, уламки скла, предмет схожий на ніж, печатку, передані на зберігання в камеру схову Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, постановлено знищити.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_12 , стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 : 50000 грн., вартість відновлювального ремонту квартири в сумі 152799 грн., моральну шкоду в сумі 500000 грн., витрати на поховання в сумі 5715 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_12 визнано винним в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта В НОМЕР_3 Міністерства Оборони України, у період часу з 30.05.2014 по 16.06.2014, перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської області, при невстановлених обставинах, без передбаченого на те законом дозволу, а саме всупереч вимогам Наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, придбав набої в кількості 322 одиниці калібру 5.45 мм. та 8 одиниць калібру 9 мм., які згідно висновку експерта № 1505 від 17 листопада 2014 року є боєприпасами, придатними для стрільби.

16 червня 2014 року ОСОБА_15 , повертаючись із зони проведення антитерористичної операції, незаконно перевіз та зберігав вказані набої, а також придбаний при невстановлених слідством обставинах пістолет марки «Rohm RG 88», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм. Р.А.К., в конструкцію якого умисно вніс зміни, шляхом переробки саморобним способом (видалення заглушки), зробивши його придатним для проведення пострілів пістолетними набоями, виготовленими саморобним способом, шляхом переробки холостого набою 9 мм., спорядженими кулею із свинцю діаметром 7,2 мм., який згідно висновку експерта 136-Б від 17 грудня 2014 року являється вогнепальною зброєю. Перелічені набої в кількості 322 одиниці калібру 5.45 мм. та 8 одиниць калібру 9 мм., та пістолет марки «Rohm RG 88», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм. Р.А.К., були вилучені 11 листопада 2014 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_16 в АДРЕСА_3 .

1 листопада 2015 року близько 03 год. ОСОБА_15 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , належній ОСОБА_13 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, умисно вбив ОСОБА_17 . Переконавшись, що потерпілий мертвий, ОСОБА_15 заволодів належними останньому: срібним ланцюжком 925 проби вагою 17,83 г, вартістю 882,58 грн. із срібною підвіскою 925 проби вагою 4,11 г, вартістю 203,44 грн., чоловічим годинником «Audi Cronograph Віg Date», вартістю 4633,3 грн., грішми в сумі 50400 грн., чоловічою сумочкою (барсеткою), вартістю 34 грн., в якій знаходились ключі від автомобіля «Renault KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_17 та який належав ОСОБА_18 , після чого умисно з метою приховання слідів злочину шляхом підпалу знищив майно ОСОБА_13 за наступних обставин.

31 жовтня 2014 року, біля 23 год. ОСОБА_15 , знаходячись в кв. АДРЕСА_4 та належній ОСОБА_19 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин між ним та потерпілим внаслідок домагання останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і їх тяжкі наслідки, володіючи спеціальними прийомами рукопашного бою, навиків яких здобув під час навчання та проходження військової служби, в кімнаті даної квартири, передпліччям лівої руки здійснив захват шиї ОСОБА_17 та почав душити, чим умисно перекрив доступ повітря до життєво-важливих органів останнього. Таким чином ОСОБА_15 утримував ОСОБА_17 до того часу поки останній не втратив свідомість, однак відпустивши його помітив, що грудна клітина потерпілого рухається.

Надалі, ОСОБА_15 , зрозумівши, що ОСОБА_17 подає ознаки життя, з метою завершення злочину, умисно сів на ОСОБА_17 зверху, який перебував в положенні лежачи на животі та здійснив захват шиї потерпілого аналогічним способом, та з прикладанням значної фізичної сили почав його душити впродовж 5-7 хвилин, допоки останній не перестав подавати ознаки життя. Після чого ОСОБА_15 , як військовослужбовець, маючи необхідні знання щодо надання першої медичної допомоги, перевірив відсутність пульсу в ділянці шиї ОСОБА_17 та переконався, що останній мертвий.

Далі ОСОБА_15 , переслідуючи корисний мотив, зняв з шиї потерпілого срібний ланцюжок 925 проби вагою 17,83 г, вартістю 882 грн. 58 коп. із срібною підвіскою 925 проби вагою 4,11 г, вартістю 203 грн. 44 коп., з руки - чоловічий годинник «Audi Chronograph Big Date», вартістю 4633,3 грн., та з кишені джинсів ОСОБА_17 викрав гроші в сумі 400 грн. В шафі відшукав та привласнив сумку, в якій знаходилось 50000 грн., а також чоловічу сумку (барсетку), вартістю 34 грн., у якій знаходились ключі та технічний паспорт від автомобіля "RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_4 , що перебував в користуванні ОСОБА_17 , з дозволу власника - ОСОБА_20 , які для останнього матеріальної цінності не представляють. Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_15 заволодів майном та грошовими коштами ОСОБА_21 на загальну суму 56153,32 грн.

Після цього з метою приховання слідів злочину із автомобіля "RENAULT KANGOO», що знаходився неподалік під`їзду, ОСОБА_15 забрав та в подальшому знищив відеореєстратор, який попередньо зафіксував розмови між ним та ОСОБА_22 впродовж 31 жовтня 2014 року.

Повернувшись до місця свого тимчасового проживання, що по АДРЕСА_3 , та взявши поліетиленову пляшку, ємністю 5 літрів, заповнену бензином, 1 листопада 2014 року близько 03 год. ОСОБА_15 повернувся до квартири ОСОБА_17 , труп якого, а також підлогу, стіни і меблі облив бензином та підпалив, чим спричинив пожежу, внаслідок чого квартира та речі, які в ній перебували, були повністю знищено. Цього ж дня о 3 год. 50 хв. вказану пожежу було локалізовано працівниками 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Хмельницькій області, після чого виявлено обгорілий труп ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 241/014 від 10 грудня 2014 року вартість відновлювального ремонту кв. АДРЕСА_4 станом на 1 листопада 2014 року становить 152799 грн.

Крім того, внаслідок пожежі було повністю знищено меблі, побутову техніку та інші речі, що знаходились в квартирі ОСОБА_21 на загальну суму 51875 грн.

Внаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_16 - ОСОБА_13 спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 204674 грн.

В своїй апеляційній скарзі, зі змінами та доповненнями, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не встановлено причини смерті невстановленої органом досудового слідства особи, слідством та судом в передбачений КПК України спосіб не встановлено особу потерпілого, мотиву вбивства, не доведено факту насильницької смерті потерпілого, а пред`явлення свідку ОСОБА_20 в судовому засіданні фотознімку обвугленого трупа людини, суперечило положенням ст. 230 КПК України, та не могло бути допустимим доказом, а клопотання захисту про призначення відповідної експертизи безпідставно судом відхилено. Вказує, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що обвинувачений під тиском працівників правоохоронного органу надав згоду на огляд помешкання по АДРЕСА_5 , де не проживав, хоча проживав за іншою адресою - по АДРЕСА_6 , де і були віднайдені боєприпаси, однак суд в вироку, не перевіряючи та не спростовуючи таких його тверджень, одночасно посилається на обидві ці адреси. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про виклик свідка ОСОБА_23 , виклав в мотивувальній частині вироку висновки, які суперечили фактичним обставинам провадження; не дав оцінки істотним порушенням кримінального процесуального закону, наслідком якого мало б бути визнання доказів недопустимим (проведення певних слідчих дій без участі захисника, а обвинувачений на той час вже був затриманий), а суд послався на недопустимі докази.

Вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, позаяк в мотивувальній частині вироку відсутнє формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним з зазначенням всіх обставин, що підлягали доказуванню в даному кримінальному провадженні.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладеним в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_12 з п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, та безпідставно виключено з обвинувачення кваліфікуючу ознаку вбивство з корисливих мотивів, а також безпідставно перекваліфіковано його дії з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, та виключено з обвинувачення ОСОБА_12 кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 194 КК України спричинення тяжких наслідків, позаяк зібрані та досліджені судом першої інстанції докази свідчили про доведеність умислу обвинуваченого на вчинення ним злочинів, інкримінованих органом досудового слідства, а призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного, без врахування всіх обставин провадження та позиції потерпілої, яка наполягала на призначенні найбільш суворого покарання в виді довічного позбавлення волі.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_13 та її представник ОСОБА_8 просять вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_12 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді довічного позбавлення волі. Вважають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, позаяк зібрані та досліджені судом першої інстанції докази свідчили про доведеність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого ОСОБА_17 , вчиненого з корисливих мотивів; суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_12 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, так як умисел на заволодіння майном потерпілого виник до моменту нападу на останнього та спричинення тому тілесних ушкоджень, судом безпідставно виключено кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 194 КК України спричинення тяжких наслідків, а призначене покарання не відповідає вимогам ст. 50 КК України та є м`яким.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_9 вказує, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки факти, викладені в апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_12 вважає, що її апеляційна скарга задоволенню не підлягає, просить апеляційну скаргу залишити без розгляду, оскільки, на його думку, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є безпідставними та необґрунтованими, отримані з порушенням законодавства, він не причетний до інкримінованих йому злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисників в підтримання доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 з зазначених в ній підстав, які заперечували проти апеляційних скарг потерпілої, її представника та прокурора; пояснення представника потерпілої та прокурора в підтримання поданих ними апеляційних скарг, що заперечували проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого через її необгрунтованість, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, вирок суду щодо ОСОБА_12 скасуванню в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції через допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим було заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження судом присяжних.

Порядок провадження в суді присяжних регламентовано параграфом 2 глави 30 КПК України, в тому числі чітко регламентовано процедуру відбору присяжних в суді та їх заміну, а також їх усунення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 387 КПК України, судом було здійснено відбір присяжних, та, зокрема, одним з основних присяжних було відібрано ОСОБА_24 , який був присутній в декількох судових засіданнях, однак в судове засідання 8 квітня 2015 року присяжний ОСОБА_24 не з`явився, при цьому матеріали кримінального провадження взагалі не містять даних щодо причин нез`явлення присяжного в судове засідання, в тому числі щодо неможливості цього присяжного продовжувати участь в судовому засіданні.

Як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами на початку судового засідання секретар судового засідання лише повідомила про неявку цього присяжного, після чого судом зразу ж було поставлено на обговорення питання про заміну цього присяжного на іншого, без наявності в суді доказів щодо неможливості продовження участі присяжного ОСОБА_24 в судовому розгляді.

Як видно з даних журналу судового засідання 8 квітня 2015 року, в журналі відсутні відомості про ухвалення судом рішення про заміну присяжного ОСОБА_24 .

При цьому, з даних запису судового засідання технічними засобами, видно, що судом фактично не ухвалено процесуального рішення про заміну присяжного ОСОБА_24 ; після обговорення цього питання учасниками провадження, що були присутні в судовому засіданні, суд лише ухвалив оголосити перерву для обрання іншого основного присяжного; в подальшому в журналі судового засідання відображено інформацію про продовження судового засідання та обрання іншого основного присяжного ОСОБА_25 (т.4 а.м.к.п. 20, зворот).

Сама по собі неявка без поважних причин присяжного в судове засідання, на думку колегії суддів, за певних обставин може вказувати про невиконання присяжним обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 386 КПК України, та може бути підставою для ухвалення іншого процесуального рішення усунення присяжного від подальшої участі в судовому розгляді кримінального провадження, що потребує постановлення мотивованої ухвали.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, вказують про порушення передбаченої законом процедури визначення складу суду, що є неприпустимим, та за таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України, дають підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що за значенням частини 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має «право на справедливий і відкритий розгляд» його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом»; на необхідність звернення уваги, зокрема, на спосіб призначення членів суду, звернуто увагу в п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Салов проти України»; в справі Лангборгер проти Швеції (в якій заявник заперечував проти участі окремих присяжних засідателів), Суд визнав, зокрема, порушення статті 6, зазначивши, що навіть якщо особи є достатньо кваліфікованими для розгляду даного питання і немає суб`єктивних підстав сумніватись в їхній чесності, дуже важливо дотримуватись при цьому загального вигляду об`єктивної неупередженості та незалежності. За таких обставин, суд вважає, що недотримання процедури зміни складу суду, дає підстави для сумнівів щодо законності, незалежності та неупередженості складу суду, вказує на порушення вищевказаного конвенційного положення.

Оскільки вирок суду скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, однак їх слід перевірити при новому розгляді справи, який слід провести з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі перевірити доводи обвинуваченого на свій захист з приводу встановлення особи потерпілого відповідно до процедури, визначеної чинним КПК України; порушення права обвинуваченого на захист; отримання доказів внаслідок незаконних методів досудового слідства. Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що в разі, якщо при новому судовому розгляді винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах буде доведена, обсяг обвинувачення не зміниться або не будуть встановлені інші обставини, які можуть суттєво вплинути на міру покарання, то обране йому судом першої інстанції покарання слід вважати м`яким.

Колегія суддів вважає необхідним продовжити ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою до 25 грудня 2015 року. Колегія суддів враховує при цьому, що ризики, які були заявлені та доведені прокурором в суді при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою не зменшились, він обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжких, зберігаються ризики, заявлені та доведені прокурором під час продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою під час розгляду провадження в суді першої інстанції ризик переховування від суду, впливу на свідків та потерпілу, які не зменшились, та відсутні підстави, що інший більш м`який запобіжний захід може забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , прокурора, потерпілої ОСОБА_13 та її представника ОСОБА_8 задовольнити частково.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
ОСОБА_12 продовжити дію запобіжного заходу в виді тримання під вартою на строк до 25 грудня 2015 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2