Номер провадження: 11-кп/785/1197/15
Номер справи місцевого суду: 523/13/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року, -
встановила:
вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не маючий дітей, не працевлаштований, раніше судимий:
- 12.03.1992 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 141 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
- 30.06.1993 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 17, 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 07.06.1996 року Ленінським районним судом м. Одеси за ст. 142 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 27.03.2003 року за відбуттям покарання;
- 11.04.2005 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;
- 19.05.2009 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. ст.186 ч. 2, 187 ч. 2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 01.11.2013 року у зв`язку із закінченням строку відбуття покарання,
засуджений за ст. 187 ч. 4 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислено з моменту його фактичного затримання 17.07.2014 р.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 16804 грн.
Вказаним вироком ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 17.07.2014 року, близько 04:00 год., маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом нападу, діючи із корисливих міркувань, заздалегідь взявши з собою панчоху та предмет спеціально заготовлений для нанесення колотих поранень, прибув до буд. АДРЕСА_1 . Надівши на обличчя панчоху та проникнув до вказаного жилого будинку через незачинене вікно, ОСОБА_9 опинився у дитячій кімнаті, де в той момент відпочивали неповнолітні діти ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - 2004 року народження.
Знаходячись в дитячій кімнаті, ОСОБА_9 , з метою з`ясування місця зберігання цінних речей, погрожуючи застосувати насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, сів на дитячу краватку, та не знімаючи панчоху і демонструючи предмет для нанесення колотих поранень, став опитувати неповнолітню ОСОБА_10 , де у будинку зберігаються цінні речі. В той же час в кімнату зайшла батьки неповнолітніх: ОСОБА_7 та батько ОСОБА_12 , які прокинулися від шуму у будинку. Власник будинку, ОСОБА_12 , побачивши незнайомого чоловіка ОСОБА_9 , одягнутого в панчоху та прямуючого на нього та на його дружину, спробував його затримати, в результаті чого між ним та ОСОБА_9 почалася бійка. В той же час ОСОБА_7 забрала дітей із кімнати, побігла в інше приміщення для того щоб покликати на допомогу.
В ході бійки ОСОБА_12 вдалося зняти з обличчя ОСОБА_9 панчоху, притиснути та утримувати його на підлозі. Однак, ОСОБА_9 , незважаючи на активний опір, наданий з боку мешканців будинку та не бажаючи відмовлятися від своєї мети заволодіння чужим майном, з метою вбивства з користі, під час бійки навмисно наніс ОСОБА_12 19 колото-різаних поранень невстановленим досудовим слідством предметом, спеціально заготовленим для нанесення колотих поранень при розбійному нападі, від яких потерпілий помер на місці.
В ході бійки, ОСОБА_7 , сховавши дітей, повернулась в частину будинку, де на той час ще тривала боротьба між її чоловіком та ОСОБА_9 . Побачивши, що її чоловік від поранень втрачає свідомість, просить про допомогу, а ОСОБА_9 намагається піднятися з підлоги, ОСОБА_7 нанесла йому декілька ударів вазою по голові, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які унеможливлювали його активні дії, направленні на пошук та заволодіння цінним майном власників будинку, в результаті чого ОСОБА_9 зник з місця скоєння злочину, позбавившись від предмета, заздалегідь заготовленого їм для нанесення колотих поранень, але через деякій час був затриманий працівниками міліції.
Згідно висновку експерта № 327-2416/2014 від 18.08.2014 року, смерть ОСОБА_12 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними у нього колото-різаними пораненнями грудної клітини та живота з пошкодженням перикарду, легеневого ствола, лівої легені, великого сальника та брижі тонкої кишки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 була гостра втрата крові.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року у відношенні ОСОБА_9 змінити, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років.
Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили пом`якшити покарання, прокурора і потерпілу ОСОБА_7 , які вважали необхідним вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, негативно характеризується.
Оцінюючи обставини вчинених кримінальних правопорушень і приймаючи до уваги клопотання потерпілої щодо обрання відносно обвинуваченого найсуворішої міри покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що міра покарання у вигляді довічного позбавлення волі є необхідною та достатньою для попередження вчинення ОСОБА_9 нових злочинів.
В апеляційній скарзі адвокат стверджує, що призначене ОСОБА_9 покарання у вигляді довічного позбавлення волі за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вважаючи, що суд першої інстанції необґрунтовано не врахував розкаяння обвинуваченого в скоєному злочині, як пом`якшуючу покарання обставину.
Розглядаючи ці доводи апеляційної скарги захисника, які підтримані обвинуваченим, колегія суддів звернула увагу на ту обставину, що і в судових дебатах, і в останньому слові суду першої і апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 промовив лише одне слово: «розкаююсь».
Однак, враховуючи факт неодноразового засудження ОСОБА_9 за тяжкі корисливі злочини і негативні характеристики про його особу, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав цю обставину, як пом`якшуючу, при призначенні йому покарання.
Згідно характеристики з місця останнього відбуття покарання ОСОБА_9 за вироком від 19.05.2009 року, яке він відбував за скоєння грабіжу та розбію, за період знаходження в місцях позбавлення волі ОСОБА_9 до праці і до виконання своїх обов`язків ставився незадовільно, участі в суспільному житті колективу не приймав, не відвертий, дружні стосунки підтримував з засудженими, які характеризуються негативно, за характером хитрий, скритний (т. 1 а.с. 178-179).
Після відбуття чергового покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, ОСОБА_9 на шлях виправлення не став, не працевлаштувався і через короткий проміжок часу скоїв особливо тяжкі злочини, які спрямовані на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, поєднане з вбивством із корисливих мотивів.
Вказане свідчить про те, що покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк не може досягнути мети у вигляді виправлення засудженого ОСОБА_9 , передбаченої ст. 50 КК України, в зв`язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_9 міру покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів підстав для пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_9 не встановила, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців.
Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4