Ухвала іменем україни Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 18 лютого 2016 року справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на постанову Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, постановлені за результатами розгляду клопотання прокурора про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області від 24 січня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

06 травня 2015 року прокурор прокуратури Івано-Франківської області звернувся до районного суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Однак постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, в задоволенні зазначеного клопотання прокурора відмовлено.

У своїй касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення, а провадження за його клопотанням про відновлення пропущеного строку направити до районного суду для розгляду в іншому складі суду, стверджуючи, що по суті сторона обвинувачення не пропустила строку на касаційне оскарження судового рішення, а відтак суди зобов`язані були його поновити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника, які не підтримали касаційну скаргу та просили залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 370 КПК України 1960 року істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК 1960 року України у разі подачі скарги з пропуском строку, встановленого частинами 1 та 2 першою цієї статті і за відсутності клопотання про його відновлення скарга чи подання визнаються постановою судді такими, що не підлягають розгляду. Цей строк може бути відновлено у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
При цьому згідно з ч. 3 ст. 353 КПК України 1960 року питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день та час розгляду клопотання своєчасно інформуються сторони, неявка яких у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу або постанову, якою відновлює пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Необхідно відзначити, що процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як видно з матеріалів справи, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень у зв`язку з тим, що постановами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 09 лютого та 18 березня 2015 року його касаційну скаргу на вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та

ОСОБА_11 визнано такою, що не підлягає розгляду, через те, що її було подано після закінчення строку на касаційне оскарження цих судових рішень.

Так, відповідно до матеріалів справи постановами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня та 11 листопада 2014 року було відмовлено у витребуванні кримінальної справи за касаційною скаргою прокурора на судові рішення (про відновлення строку на касаційне оскарження яких прокурор порушує питання) у зв`язку з тим, що його касаційна скарга не відповідала вимогам

ст. 350 КПК України 1960 року.

Після цього, прокурор втретє звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на ті ж судові рішення, однак постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2015 року таку скаргу було і визнано такою, що не підлягає розгляду, оскільки вона була подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Незважаючи на це прокурор вчетверте звернувся до касаційного суду з аналогічною касаційною скаргою, також ставлячи питання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року прокурору знову було відмовлено у витребовуванні кримінальної справи для перевірки її в касаційному порядку з тих підстав, що така подана поза межами строку на касаційне оскарження оскаржуваних судових рішень, а вирішення питання про відновлення таких строків не належало до компетенції касаційного суду.

При цьому, прокурору було роз`яснено положення ст. 386 КПК України 1960 року про те, що строк на касаційне оскарження оскаржуваних ним судових рішень може бути відновлений у випадках і у порядку, передбаченому ст. 353 цього Кодексу, тобто в суді який постановив вирок.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень прокурор просив відновити йому строк на таке оскарження, а як на поважні причини посилався на те, що на його думку, сторона обвинувачення взагалі не пропускала зазначеного строку, а діяла відповідно до положень ст. 388 КПК України 1960 року.
Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й апеляційний суд, відмовив у задоволенні цього клопотання. Однак обґрунтовуючи своє рішення суди не перевірили факту чи дійсно прокурором було пропущено строк на касаційне оскарження судових рішень, якщо так то з яких причин, а також яких заходів вживала особа, яка звернулася з касаційною скаргою, для відновлення такого строку та чому такі дії не можна вважати поважними причинами.
Натомість суди обмежилися формальним викладенням рішень суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також констатуванням факту, що прокурором було пропущено встановлений законом строк на касаційне оскарження.
Також суди послалися на термін часу з моменту отримання прокурором постанови касаційного суду, за змістом якої роз`яснено в якому порядку відновлюється строк на касаційне оскарження, та часу коли прокурор звернувся до суду з таким клопотанням. При цьому, суди не зазначили, яким чином цей проміжок часу впливає на поважність причин, з яких було пропущено строк, про відновлення якого прокурор порушував питання.
Таким чином, з урахуванням наведеного оскаржувані судові рішення суддів першої та апеляційної інстанції не можна вважати законними та обґрунтованими, через що вони підлягають скасуванню, а клопотання прокурора про відновлення строків на касаційне оскарження направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід належно оцінити всі фактичні обставини справи та прийняте законне й обґрунтоване рішення відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Керуючись статтями 394396 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанцій, задовольнити.
Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, постановлені за результатами розгляду клопотання прокурора про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області

від 24 січня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати, а справу направити на новий судовийрозгляд.

Судді:

_________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3