Справа № 390/1382/15-к
Провадження № 1-кп/390/164/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2015 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка, Яготинського району, Київської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України,
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України, визнав повністю і показав, що дійсно при зазначених обставинах навмисно надав завідомо неправдиве повідомлення слідчому та органу дізнання Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області поєднане з обвинуваченням особи у вчиненні тяжкого злочину, яке полягало у звинуваченні двох невідомих осіб, які нібито вчинили відносно нього кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України. При цьому ОСОБА_4 , штучно створив докази обвинувачення, а саме вказав, що двоє невідомих осіб, відкрито викрали у нього гроші в сумі 1180 грн., та ключі від автомобіля ВАЗ 2107, а сам до приїзду слідчо-оперативної групи викинув ключі в кущі, у вчиненому кається.
За згодою учасників судового провадження, суд в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи та фактичних даних, які ніким не оспорюються, наслідки передбачені вказаною статтею учасникам судового провадження роз`яснені та зрозумілі.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів та за ч.2 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення середньої тяжкості.
За місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують його покарання судом не встановлені.
Крім цього, при обранні ОСОБА_4 міри покарання судом враховується, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, однак, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 такий вид покарання, за глибоким переконанням суду відповідаює не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та законним, та буде відповідати цілям покарання.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373 - 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, призначивши покарання :
за ч. 2 ст. 383 КК України у виді обмеження волі строком два роки;
за ч. 2 ст. 384 КК України у виді обмеження волі строком один рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком один рік, та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя/ підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1