Справа №: 1-241/11
ВИРОК

Іменем України

"03" жовтня 2011 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Поповича С.М.

при секретарі Карпушевій О.М.

з участю прокурора Потапенка Є.В.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого начальником Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що працюючи начальником Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці, грубо порушив законодавство про працю.

Згідно з предявленим обвинуваченням ОСОБА_3 в березні 2010 року по результатам перевірки, яка виявила заподіяні Олександрійській дистанції колії збитки, не встановивши наявності прямої дійсної шкоди, в порушення вимог трудового законодавства видав незаконний наказ № 142 від 08.04.2010 року, яким безпідставно притягнув до матеріальної відповідальності працівників дистанції колії ОСОБА_4 на суму 2416 грн., ОСОБА_5 904 грн., ОСОБА_2 904 грн., ОСОБА_6 904 грн., ОСОБА_3 904 грн., чим грубо порушив їх право на працю, на належну заробітну плату, поставивши вказаних працівників в умови соціальної незахищеності.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому злочині по ч. 1 ст. 172 КК України не визнав і пояснив, що в березні 2010 року в ході перевірки контрольно-ревізійним відділом служби статистики Одеської залізниці був виявлений факт заподіяння Олександрійській дистанції колії матеріальних збитків та встановлені винні особи, про що 26.03.2010 року був складений відповідний акт, в якому було зобовязано відшкодувати матеріальні збитки та матеріали про вжиті заходи разом з копією відповідного наказу до 30.03.2010 року направити керівнику Одеської залізниці. Виконуючи пропозиції по акту ревізії, він 08.04.2010 року провів оперативну нараду за участю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та інших працівників, по результатам наради було прийнято рішення про утримання з винних працівників заподіяних збитків, в тому числі середньомісячного заробітку в розмірі 2416 грн. з шляхового майстра ОСОБА_4, що в подальшому було зазначено в наказі № 142 від 08.04.2010 року. Категорично заперечує зі своєї сторони будь-яке порушення трудового законодавства щодо порядку та умов відшкодування заподіяної шкоди, оскільки діяв відповідно до вимог своєї посадової інструкції та висновків акту ревізії.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що предявлене ОСОБА_3 обвинувачення по ч. 1 ст. 172 КК України не знайшло свого підтвердження.

Диспозиція ст. 172 КК України бланкетна, для зясування порушення необхідно звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю і субєктивна сторона злочину виявляється тільки в прямому умислі.

В даному випадку ОСОБА_3 ставиться в вину умисне порушення ст.ст. 130, ч. 2 ст. 136, 138 КЗпП України, які регулюють підстави і умови матеріальної відповідальності працівників при виконанні ним трудових обовязків.

Судом встановлено наступне.

В березні 2010 року начальником контрольно-ревізійного відділу служби статистики Одеської залізниці ОСОБА_7 разом з ревізорами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 була проведена планова перевірка фінансово-господарської діяльності Олександрійської дистанції колії за 2009 рік, про що складено акт 26.03.2010 року. Згідно висновків, зазначених в акті, крім інших порушень, перевіркою встановлено, що шляховим майстром колії ОСОБА_4 за вересень 2009 року для виробничих потреб було отримано 4080 шт. гумових підрейкових прокладок ОП. Із вказаної кількості було укладено 2960 штук. Однак, по звіту за вересень списано всю кількість 4080 штук, що більше фактичних витрат на 1120 шт. Таким чином, було надміру списано матеріалів на 5521 грн. 60 коп.

Аналогічним чином згідно матеріального звіту форми ФМУ-54 надміру було списано 60 шт. торцевої ізоляції на суму 219 грн. 06 коп.

Всього ОСОБА_4 було надміру списано матеріалів на суму 5740 грн. 66 коп. Крім того, у нього виявлена нездача металобрухту на суму 291 грн. 33 коп.

По результатам перевірки начальнику Олександрійської дистанції колії ОСОБА_3 було запропоновано, про що зазначено в акті від 26.03.2010 року, відшкодувати встановлені ревізією матеріальні збитки і про вжиті заходи разом з копією відповідного наказу повідомити керівництво Одеської залізниці до 30.03.2010 року (а.с. 113).

Вживаючи заходів по акту перевірки від 26.03.2010 року, ОСОБА_3 08.04.2010 року провів оперативну нараду за участю причетних до виявлених порушень осіб, в тому числі і ОСОБА_10

По результатам проведеної наради постановлено за недбале ставлення до обліку матеріалів, що призвело до нестачі майна на загальну суму 6031 грн. 99 коп., утримати з шляхового майстра колії ОСОБА_10 середньомісячний заробіток в розмірі 2416 грн. Суму збитків, що залишилась в розмірі 3615 грн. 99 коп. утримати згідно поданих заяв із ОСОБА_5 904 грн., ОСОБА_2 904 грн., ОСОБА_6 904 грн., ОСОБА_3 904 грн., про що зазначено у відповідному протоколі (а.с. 117 118). Прийняті рішення на оперативній нараді були підтверджені наказом ОСОБА_3 по Олександрійській дистанції колії № 142 від 08.04.2010 року «Про результати перевірки фінансово-економічної діяльності підприємства за 2009 рік», копія якого була направлена до управління Одеської залізниці, звідки будь-яких зауважень щодо неправильності чи незаконності наказу не надходило (а.с. 114-116).

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що він був впевнений в правильності своїх дій і усвідомленні того, що не допустив порушення трудового законодавства при притягненні до матеріальної відповідальності причетних до збитків винних осіб.

Таким чином, на думку суду, доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_3 не встановив наявності прямої дійсної шкоди, яка заподіяна, як зазначено в обвинуваченні, винними і протиправними діями працівників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та самим ОСОБА_3 є безпідставними і спростовуються вищезазначеним актом ревізії від 26.03.2010 року, який є очевидним доказом наявності такої шкоди.

Допитаний в судовому засіданні як свідок начальник контрольно-ревізійного відділу заступник начальника служби статистики Одеської залізниці ОСОБА_7 підтвердив суду свої висновки по акту від 26.03.2010 року і пояснив, що в ході перевірки шляховий майстер ОСОБА_4 не зміг документально спростувати факти нестачі підрейкових прокладок, торцевої ізоляції та нездачу металобрухту.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що фактично отримані ним під звіт підрейкові прокладки були повністю використані при проведенні ремонтних робіт, але не заперечив встановлений судом факт неналежного документального обліку отриманих матеріалів підрейкових прокладок та іншого майна.

Допитані в судовому засіданні як потерпілі головний інженер Олександрійської дистанції колії Одеської залізниці ОСОБА_5, бухгалтер по матеріалам ОСОБА_6, інженер з організації та нормування ОСОБА_2, які згідно наказу № 142 від 08.04.2010 року притягнуті до матеріальної відповідальності, кожний визнав ступінь своєї вини в порушенні трудових обовязків при прийнятті та затвердженні матеріального звіту ОСОБА_4 за вересень 2009 року, що призвело до несвоєчасного виявлення надлишку списаних матеріалів і в подальшому за давністю унеможливило фактично і візуально перевірити доводи ОСОБА_4 про укладення ним підрейкових прокладок та наявність інших матеріалів. Тому, як пояснили потерпілі, вони добровільно погодилися на утримання із їх заробітної плати коштів для відшкодування заподіяних збитків, що підтвердили своїми письмовими заявами ще до видання наказу № 142 від 08.04.2010 року (а.с. 119-121).

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Виконуючи вимоги ч. 2 ст. 136 КЗпП наказ № 142 від 08.04.2010 року був доведений до відома потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, про що вони підтвердили в судовому засіданні.

Ніхто з потерпілих працівників підприємства не оспорював відрахування із заробітної плати в порядку, передбаченому законодавством, що передбачено ч. 2 ст. 136 КЗпП.

Таким чином, сукупність наведених доказів, досліджених в судовому засіданні, приводить суд до висновку про те, що оцінка стороною обвинувачення наказу № 142 від 08.04.2010 року, як незаконного, є надуманою і такою, що суперечить фактичним обставинам, встановленим як органом досудового слідства, так і в судовому засіданні.

Обвинувачуючи ОСОБА_3 у невстановленні ним прямої дійсної шкоди, сторона обвинувачення не довела суду, які дії повинен був виконати підсудний для встановлення заподіяних збитків і яку саме шкоду мала на увазі сторона обвинувачення, коли є встановлення такої шкоди висновками акту ревізії від 26.03.2010 року.

З наведених підстав суд не вбачає в діях ОСОБА_3 умисного грубого порушення трудового законодавства ст. 130, ч. 2 ст. 136, ст. 138 КЗпП України і приходить до висновку про відсутність обєктивних, достатніх і неспростовних доказів вини ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Яких-небудь інших доказів скоєння ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину сторона обвинувачення суду не надала.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України і вважає необхідним виправдати ОСОБА_3 в предявленому обвинуваченні.

Керуючись ст.ст. 321 323 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 в предявленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 172 КК України визнати невинним і виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд відмінити після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Кіровоградської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя: