Справа № 463/4557/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/908/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження №0001344 від 07.07.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч..2 ст. 186 КК України, та обрано покарання
- за ч.1 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу фактичного затримання з 19 серпня 2015 року.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 7.04.2015 року у невстановлений слідством час, перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 - плазмовий телевізор марки LG P/NO: 3840VA0064D |1308-REV14| чорного кольору, вартістю 12 тис. грн. Таким чином скоїв злочин передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , повторно, 19.08.2015 року приблизно 02.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти» по вул. Личаківська, 55 в м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна шляхом грабежу, підійшовши під приводом придбання товару до продавця магазину - потерпілої ОСОБА_11 та отримуючи замовлений товар у потерпілої, рукою зірвав із шиї потерпілої золотий ланцюжок, вагою 4,5 грам, вартістю 4500 грн. з золотим медальйоном овальної форми з зображенням Матері Божої вагою 1 грам, вартістю 1000 грн., а всього відкрито заволодів особистим майном потерпілої на загальну суму 5500 грн. Таким чином вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.
Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.
Захиснику своїй апеляційній скарзі просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити та призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане із позбавленням волі, тобто із застосуванням ст. 75 КК України. Вважає, що винесений вирок у частині призначення обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є надто суворим. Підставами для такого твердження, на думку захисника є те, що вчинення злочинів було обумовлено тяжким матеріальним становищем, відсутністю роботи, необхідністю лікування неповнолітніх дітей. Разом з тим, обвинувачений визнав помилковість і неправильність своєї поведінки, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих. Крім того, потерпілі не наполягають на суворому покаранні. Також, на час винесення вироку, ані суду, ані захисту не було відомо про те, що цивільна дружина обвинуваченого (інвалід І групи) ОСОБА_12 є вагітною, на утриманні має 2 малолітніх дітей, один з яких інвалід.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення за таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України у апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_9 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України та роз`ясненнями, наведеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та розміру покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви, спосіб та обстановку вчинення злочину, тяжкість наслідків, особу обвинуваченого, його вік та поведінку, а також відношення до вчиненого.

Місцевим судом також враховано щире каяття обвинуваченого, сприяння органам органам слідства у розслідуванні справи та визнано це обставиною, що пом`якшує його покарання, а також відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано обрав ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, підстав визначати інші вид та розмір покарання не вбачається.

Разом із тим колегія суддів приходить до висновку, що конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 (який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному злочині, завдана злочинами шкода відшкодована і потерпілі до нього не мали матеріальних претензій та просили суворо не карати, є тяжко хворою особою, йому була встановлена інвалідність ІІ групи, перебуває у цивільному шлюбі з особою інвалідом І групи, яка має на утриманні двоє малолітніх дітей, одна з яких інвалід) дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванні на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, вирок суду першої інстанції суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на підставі ст. 70 КК України від відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на засудженого такі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі апеляційного суду.

В решті вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4