Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 916 2010 Головуючий у 1-й інстанції Палькова В.М.
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач Грушицький А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 р. липня місяця 27 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Грушицького А.,

суддів Буженко Н.В., Калініченка І.С.,

з участю прокурора Литвиненка О.О.,

засудженого ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції на вирок Суворовського районного суду міста Херсона від 21 травня 2010 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_2, 4 листопада

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не

судимого

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.

На підставі ст. 76 КК України його зобов'язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 12 квітня 2008 року, близько 11.20 год., керуючи технічно справним автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_1, рухаючись по проспекту 200 років Херсону в місті Херсоні зі сторони вулиці Блюхера в напрямку вулиці Будьонного, в порушення п.п.1.5, 2.3, 12,1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, допустив виїзд на перехрестя з вулиці ОСОБА_5 на заборонений сигнал світлофора, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзжої частини дороги з наступним наїздом на пішоходів ОСОБА_7, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, чим спричинив їм тілесні ушкодження - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 - тяжке тілесне ушкодження.

В апеляції прокурор, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини вказує, що призначене покарання є занадто м'яким та не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції потерпілої ОСОБА_4 містяться аналогічні доводи та прохання.

В апеляції адвокат ОСОБА_3 зазначає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 не рухався на червоний сигнал світлофору. Експертизу проведено неналежним чином. Крім того, судом не вирішено питання про речові. Просить вирок суду скасувати, провадження по справі закрити.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора на підтримку своєї апеляції, адвоката ОСОБА_3, який просив про задоволення своєї апеляції, потерпілих ОСОБА_4, та ОСОБА_5, які вважали призначене покарання надмірно м'яким, засудженого, який в тому числі і під час надання йому останнього слова підтримав апеляцію свого адвоката, заявив про своє щире каяття, та просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, інші апеляції задоволенню не підлягають зі слідуючих підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину за який його засуджено, при обставинах викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, потерпілі ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 12 квітня 2008 року, близько 11.20 год., вона знаходилась в районі ринку „Північний" в місті Херсоні. Коли переходила вулицю ОСОБА_5 на зелений сигнал світлофора то почула звук гальмів автомобіля, повернувшись побачила, як автомобіль «Хонда» здійснив наїзд на металеву огорожу, зіткнувся із автомобілями які стояли, після чого наїхав на неї.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав аналогічні показання щодо обставин події.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснювала, що близько 11.20 год., вона знаходилась в районі ринку „Північний" в місті Херсоні. Перейшовши вулицю ОСОБА_5 на зелений сигнал світлофора втратила свідомість. Коли прийшла до тями то побачила, що лежить на асфальті, а поруч стоїть автомобіль іномарка.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що автомобіль «Хонда», виїжджаючи на перехрестя на великій швидкості, об'їхав автомобілі, які стояли перед світлофором в два ряди, а на самому перехресті різко повернув в бік вулиці ОСОБА_5, після чого здійснив наїзд на огорожу, людей та автомобілі. Будь яких перешкод для автомобіля «Хонда» не було .

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні дали аналогічні показання.

Доводи адвоката засудженого про те, що автомобіль «Хонда» під керуванням ОСОБА_2 не рухався на червоний сигнал світлофора також спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12, дослідженими в судовому засіданні, відповідно до яких він, 12 квітня 2008 року, близько 11.20 год., рухався на автомобілі «Москвич» по вулиці 200 років Херсону. На перехресті з вулицею ОСОБА_5 він зупинився на заборонений сигнал світлофора. В цей час побачив, як автомобіль «Хонда» , який рухався в зустрічному напрямку, по середині дороги, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, та почав різко повертати в бік вулиці ОСОБА_5, після чого здійснив наїзд на людей. (а. с. 52).

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. (а. с. 64-66, 69-70, 74).

З висновків автотехнічних експертиз вбачається, що автомобіль «Хонда» ВТ 9130 на момент огляду був у технічно справному стані і водій автомобіля ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події, за умови дотримання ним Правил дорожнього руху України (а. с. 90-95, 100-101).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи захисника засудженого про неналежність проведення експертиз є безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що експертизи у вказаній кримінальній справі проведено відповідно до вимог чинного законодавства, ставити під сумнів правильність вказаних експертних висновків у суду підстав не було.

Позбавлені підстав і доводи прокурора, та потерпілої ОСОБА_4 про необхідність скасування вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Покарання ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який хоча і відноситься до категорії тяжких, разом з тим вчинений з необережності, особу винного, який характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утримані неповнолітню дитину. Покарання ОСОБА_2 призначено в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України. На думку колегії суддів воно є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для призначення більш суворого покарання не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі строком не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у суду першої] інстанції були всі підстави для звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим додаткова міра покарання згідно санкції статті Кримінального кодексу за якою засуджено ОСОБА_2 є альтернативною, і зважаючи на те, що автомашина є джерелом його існування, можливо не застосовувати щодо нього цієї додаткової міри покарання.

Відповідно до ст. 330 КПК України, при постановлені вироку суд вирішує питання про речові докази. Разом з тим, з резолютивної частини вироку вбачається, що суд вказані вимоги закону не виконав, у зв'язку з чим суду необхідно виріши вказане питання в порядку ст.ст.409, 411 КПК України.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляції потерпілої ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду міста Херсона від 21 травня 2010 року щодо ОСОБА_2 змінити, і вважати його засудженим до міри покарання призначеної судом, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В порядку ст.ст. 409, 411 КПК України, суду першої інстанції необхідно вирішити питання щодо речових доказів.

Судді :