Справа № 372/1774/15-к
Провадження 1-кп-3/16
ухвала
Іменем України
23 лютого 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Обухівського районного суду Київської області на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000244 від 01.03.2015 року.

02.03.2015 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовженим судом, востаннє до 26.02.2016 року.

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України, суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

На даний час виникла необхідність розглянути питання доцільності повторно продовження тримання обвинуваченого під вартою в зв`язу з закінченням строків тримання під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки розгляд справи ще не закінчений, не всі свідки допитані.

Потерпілі та їх представник підтримали думку прокурора.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечив, та просив змінити йому запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих їх представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про заміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з положенням ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена даною статтею.

Підставою обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало тяжкість злочину у вчинені якого він обвинувачується, та рецидив злочину.

В судовому засіданні прокурором не було в повній мірі доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не може бути застосовано до обвинуваченого.

На даний час в судовому засіданні встановлено, що прокурором змінено обвинувачення зі ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК України, ОСОБА_4 має постійне місце мешкання, проживає разом зі своїми батьками, обвинувачений, потерпілі, всі свідки зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування вже допитані, допитаний експерт, та лікарі, досліджені письмові докази та матеріали кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 02.03.2015 року перебуває під вартою. Доказів того, що він буде переховуватися від суду прокурором не надано. Тяжкість пред`явленого звинувачення сама по собі не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання особи під вартою. Враховуючи, вищезазначене, та наявність клопотань які заявляються потерпілими у допиті додаткових свідків, та у додатковому допиті експерта, у призначенні додаткових експертиз, що потребує сплину значного часу, що призведе до тривалого перебування обвинуваченого під вартою без достатніх підстав, та що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відпали, тому суд приходить до висновку про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,177,181, ч.1 ст.331,369-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_5 , задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , міру запобіжного заходу, обрану під час досудового розслідування ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.03.2015 року із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, починаючи з 23 лютого 2016 року до 22 квітня 2016 року включно, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки:

- заборонити ОСОБА_4 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

- за першим викликом чи вимогою, зявлятися до суду.

- носити електронний засіб контролю.

Копію ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області, а також до Канівського ВП ГУНП в Черкаській області, за місцем проживання обвинуваченого.

Канівському ВП ГУНП в Черкаській області поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники Канівського ВП ГУНП в Черкаській області з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло ОСОБА_4 , вимагати надати усні чи письмові пояснення по питаннях, які пов`язані з виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала суду постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: