Кузнецовський міський суд Рівненської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.

при секретарі судового засідання Панчук Г.І.

за участю

прокурора Мізюка Ю.С.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

законного представника ОСОБА_3

представника служби у справах дітей ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, кім.212-213, не судимого, за ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2010 року, близько 20 год. 20 хв., у м.Кузнецовську Рівненської області, ОСОБА_5, з корисливих мотивів, перебуваючи у вбиральні кафе-бару «Колізей», що розташований у лісопарковій зоні міста, вирішив заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_1, яка залишила його у своїй сумочці без нагляду. Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_5, умисно, з метою заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу із сумочки ОСОБА_1 викрав її мобільний телефон марки «Нокіа 3710», ІМЕІ 916968, в комплекті з карткою памяті «1Gb Micro SD» вартістю з урахуванням зносу 979 грн. та сім-картою оператора мобільного звязку «Djuice», абонентський номер +29 вартістю 25 грн., чим завдав шкоди ОСОБА_1 на загальну суму 1004 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що приблизно 02 липня 2010 року, близько 20.20 год. він прогулювався поруч кафе-бару Колізей у м.Кузнецовську. В цей час він захотів до туалету, тому вирішив зайти до туалету у кафе-барі Колізей. Там є двоє дверей до туалету жіночого одні двері та чоловічого другі двері. Коли він підійшов до цих дверей, то до чоловічого туалету була велика черга. При цьому він заглянув до жіночого туалету, там не помітив нікого, далі увійшов до його приміщення. Там знаходилося дві кабінки, які розділені поміж собою перегородкою, на цій перегородці, з лівої її сторони висіла жіноча сумка білого кольору. В цей час обвинувачений почув, що з сумки заграв мобільний телефон, але в приміщенні нікого не було і до сумки ніхто не підходив. Тому він вирішив викрасти даний телефон з цієї сумки. Обвинувачений підійшов до сумки та відкрив її замок, який був типу блискавка. Далі він дістав з сумки телефон, який уже не дзвонив та забрав його собі. Це був телефон у коропусі жабка чорного кольору марки Нокіа, модель як він пізніше дізнався 3710. Після цього вийшов з кафе, вимкнув телефон приблизно через хвилин 15. Сім-картку викинув, коли йшов лісопосадкою додому. А телефоном користувався до дня вилучення.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 його вина повністю доводиться наступними зібраними у справі доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_1, відповідно до яких вона 02 липня 2010 року, близько 20 год., 15 хв., разом зі своєю донькою зайшла до туалету у кафе-барі «Колізей». Щоб було зручніше заправляти доньку повісила свою сумочку, у якій знаходився телефон марки «Нокіа 3710». Допомігши дочці заправитись вийшла з туалету, забувши про сумку. Приблизно через 5 хвилин згадала, що забула сумку. Коли повернулась до туалету та забрадла сумку, виявила, що зник її телефон. У телефоні також була сім-карта оператора «Діджус» та карта памяті, обємом 1 Гбайт. Загальну суму завданого збитку оцінила у 1004 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_3, яка повідомила, що помітила, що її син ОСОБА_5 користується телефоном марки «Нокіа» з літа 2010 року. На її запитання звідки взяв телефон, він казав, що подруга дала покористуватись. Проте, що він викрадений не знала.

Показаннями свідка ОСОБА_6, відповідно до яких 28 жовтня 2010 року, біля 18.00 год., він ніс службу по охороні громадського порядку у приміщенні ПТУ № 12 ВП РАЕС. В цей час помітив у фойє даного училища незнайомого йому хлопця. З метою встановлення особи, він підійшов до нього та представився. Неповнолітній також назвався ОСОБА_5, та вказав, що навчається у цьому училищі. При собі документів не мав, у руках тримав мобільний телефон. Він зацікавився даним телефоном, запитав у нього, чи це його телефон. ОСОБА_5 відповів, що телефон належить не йому, а його подрузі. Це був телефон марки Нокіа 3710 у корпусі типу жабка, чорного кольору. Він пригадав, що влітку до Кузнецовського МВ УМВС зверталась якась громадянка з приводу крадіжки такого телефону. Щоб перевірити свої підозри щодо того, чи цей телефон не крадений, він зателефонував до чергової частини Кузнецовського МВ УМВС та повідомив серійний номер телефону черговому, для його перевірки через інформаційну базу Армор. Після цього оперативний черговий йому повідомив, що вказаний ним серійний номер мобільного телефону належить телефону марки Нокіа 3710, який було 02 липня 2010 року викрадено невстановленою особою у ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_7 був доставлений до Кузнецовського МВ УМВС для вилучення у даного телефону та зясування обставин, при яких даний телефон отримав.

Показання підсудного, потерпілого та свідкі0в, дані у суді відповідають фактичним обставинам справи, тому суд вважає їх достовірними.

Вина підсудного, також, доводиться наступними зібраними по справі протоколами слідчих дій та іншими документами.

Протоколом огляду та вилучення від 28.10.10, відповідно до якого у ОСОБА_5 у приміщенні Кузнецовського МВ вилучений викрадений ним телефон марки «Нокія 3710».

Протоколом огляду речових доказів від 18.11.10, яким детально оглянуто викрадений телефон.

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.11.10 за участю ОСОБА_5, відповідно до якого останній показав місце звідки викрав телефон та пояснив про порядок вчинення дій.

Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі досліджені докази по справі у сукупності, перевіривши доводи підсудного у свій захист, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому злочину повністю доведена.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Довідками ДЗ «СМСЧ №3» від 03.11.2010 року підтверджується, що ОСОБА_5 на обліках у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває. Із характеристики за місцем проживання підсудного виданої ЖЕД № 1 Кузнецовського МКП, не вбачається позитивних чи негативних рис, що були б властиві йому. З характеристики за місцем навчання вбачається, що навчався посередньо, був спокійний. Зарекомендував себе з позитивної сторони, користувався авторитетом у класі. Щирість та доброта його риси характеру. Проживає з матірю та братом. Вимогою про судимість підтверджено, що він не судимий.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.06 «Про практику розгляду судами справ про застосування заходів виховного характеру», в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент вироку не потребує покарання.

Під час розгляду справи встановлено, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, що проявляється у повному визнанні вини у вчиненому злочині, бездоганній поведінці, після виявлення злочину, позитивних рисах його характеру. У звязку з цим суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не потребує застосування покарання і до нього можна застосувати заходи виховного характеру.

Згідно з ч.1 ст.447 КПК України, коли суд при розгляді кримінальної справи, що надійшла з обвинувальним висновком, прийде до висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, без застосування кримінального покарання, він виносить ухвалу, а суддя - постанову про закриття кримінальної справи і вирішує питання про застосування до неповнолітнього одного з примусових заходів виховного характеру, передбачених частиною другою статті 105 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 105, ч.1 ст.185 КК України, ст.ст.323, 324, 447 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України і застосувати до нього захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_3 строком на 1 рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді підписки про невиїзд, до набрання законної сили постановою, залишити без змін.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Нокіа 3710» повернути ОСОБА_1

На постанову суду протягом семи діб з дня її постановлення сторони можуть подати апеляцію до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий суддя І.Зейкан