Справа № 417/1480/15к
Провадження № 11кп/782/306/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«22» січня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого, судді - ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на вирок Марківського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2015 року, яким:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Твердохлібівка Богучарського району Воронежської області Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, росіянин, з неповною середньою освітою, не працюючий, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
11.03.2010 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 189 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 08.02.2013 року з Брянківської ВК Луганської області по відбуттю строку, судимість не погашена
визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 20.10.2015 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання період фактичного затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 з 23.08.2015 року по 19.10.2015 року включно.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 537 гривень 60 копійок.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 , визнанний винним в тому, що 22 серпня 2015 року о 23 годині 45 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись на проїжджій частині вул. Паркової поблизу парку 40 років Перемоги селища Марківка Луганської області, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час проходила по алеї, прилеглій до вказаного парку, відкрито вихопив у неї з рук її мобільний телефон "SAMSUHG-G-350-E" та побіг в сторону парку 40 років Перемоги. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи, вартість вказаного мобільного телефону на момент скоєння злочину складала 1869 гривень 15 копійок.
В подальшому ОСОБА_6 з місця події зник, майном неповнолітньої ОСОБА_8 розпорядився на свій розсуд, спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.
На вирок суду подана апеляційна скарга захисника обвинуваченого , адвоката ОСОБА_7 , в якій вона не погоджуючись з вироком Марківського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2015 року , як таким що винесеним несправедливо у зв`язку із суворістю призначеного покарання, просить вирок змінити та пом`якшити призначене її підзахисному покарання .

В обгрунтування своїх вимог вказує, що із вироку суду першої інстанції слідує, що обвинувачений ОСОБА_6 , свою провину визнав повністю, сприяв встановленню істини по справі, однак при призначені покарання суд не врахував ці обставини, також не врахував стан здоров"я підзахисного (проблеми із шлунком та легенями) , матеріали, які характеризують особистість ОСОБА_6 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника , просив суд відмовити в задоволенні її вимог, а вирок Марківського районного суду від 20 жовтня 2015 року залишити без змін, захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та доводи викладені в ній, вислухавши думку обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового провадження і дослідження яких було визначено судом недоцільно відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.2 ст. 186 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження та не оспорюються учасниками процесу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку та призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких , який раніше судимий, судимість не погашена, злочин скоїв перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, не працевлаштований.

Суд також врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, визнання вини, обставини, які обтяжують покарання, до яких суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та призначив покарання яке буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 захворювань легенів та шлунку являються необгрунтованими, оскільки не підтверджені при апеляційному розгляді належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними доводи захисника відносно суворості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а апеляційну скаргу такою , що не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст.370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Порушень матеріального чи процесуального права, які згідно ст.409 КПК України, тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Вироком суду першої інстанції , ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання період фактичного затримання та тримання під вартою з 23.08.2015 року по 19.10.2015 року включно.

Приймаючи до уваги зміни внесенні до ч.5 ст. 72 КК України відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув"язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовавно попереднє ув"язнення , підлягає розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі , що не тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а вирок Марківського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання період фактичного затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 з 23.08.2015 року по 22.01.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
На вирок суду учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
_________ __________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3