18.11.2014 № 642/9320/14
№ 1кс/642/2624/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 від 26.09.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000023 відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» та про відмову в задоволенні клопотання потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 від 26.09.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000023 відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» та про відмову в задоволенні клопотання потерпілого, посилаючись на те, що в провадженні СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на ПЗ перебувало кримінальне провадження № 0000023 відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України, за заявою ОСОБА_6 про те, що 25.06.2012 року він звернувся до Міжрайонної транспортної прокуратури з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності заступника директора ПВКП "ПОЛІТЕХКОМ" ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та директора Харків-Сортувальна колійна машинна станції № 131» Південної залізниці ОСОБА_9 за фактом заволодіння шахрайським шляхом належними ОСОБА_6 грошовими коштами в розмірі 1 000 000,00 грн. за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. За результатами розгляду заяви відносно ОСОБА_8 було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, та ОСОБА_6 було визнано потерпілим, а також відносно ОСОБА_8 та невстановлених осіб - працівників південної залізниці порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

16 листопада 2012 року вказані справи об`єднані в одне провадження, а 19.11.2012 року з кримінальної справи № 18120088 виділена в окреме провадження кримінальна справа № 18120088 д. 2 за ч. 4 ст. 190 КК України стосовно невстановлених працівників Південної залізниці, з якими ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою 23.09.2011 року.

Під час досудового слідства, директор ЧПКП «Політехком» ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка, згідно показів якого йому на час укладення договору купівлі-продажу № 20/09 від 20.09.11 року товар, який він продавав за цим договором, не належав, та після надходження від ОСОБА_6 грошових коштів на рахунок ЧПКП «Політехком», як оплату за договором купівлі-продажу № 20/09, грошові кошти витратив.

22 листопада 2012 року кримінальна справа № 18120088 д. 2 була зареєстрована у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000023 як кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, стосовно невстановлених працівників Південної залізниці, з якими ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою 23.09.2011 року. З цього часу до 26.09.2014 року СВ ЛВ на ст. Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці проводилося досудове розслідування.

26 вересня 2014 року ст. слідчим СВ ЛВ на станції Харків Пас. УМВС України на ПЗ ОСОБА_4 повідомлено про підозру директора ПВКП "ПОЛІТЕХКОМ" ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України; винесено постанову про закриття кримінального правопорушення відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» у кримінальному провадженні № 0000023 у зв`язку з тим, що вчинене ними діяння, у вигляді неналежного виконання службових обов`язків, що виразилось у безвідповідальному відношення до зберігання печатки КМС 131, не спричинило істотної шкоди чи тяжких наслідків ФО-П Василевському, і хоча формально містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, однак є малозначним та не являє собою суспільної небезпеки; повідомлено представнику потерпілого адвокату ОСОБА_5 про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів, де зазначено, що провадження № 0000023 від 22 листопада 2012 року здійснюється за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК. Про те, що первісну кваліфікацію за ч. 4 ст. 190 КК України було змінено потерпілому та його представнику стало відомо лише 26.09.2014 року в день відкриття матеріалів кримінального провадження.

Вважав постанову необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки наявність печатки КМС № 131 на договорі відповідального зберігання від 23.09.2011 року РШР-50, стало підставою для укладення договору купівлі-продажу та перерахунку грошових коштів, тому в діях службових осіб ДП Південна залізниця наявні ознаки ч. 4 ст. 190 КК України, що не є не тільки формальним складом злочину, бо їх дії знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із спричиненням ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. Також просив поновити строк на оскарження постанови про закриття провадження, так як постанову не отримував та про її існування дізнався після відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів.

Крім того, 21 жовтня 2014 року потерпілим та цивільним позивачем ОСОБА_6 з метою забезпечення цивільного позову було заявлено клопотання про накладення арешту на майно та рахунки цивільного відповідача підозрюваного ОСОБА_7 та цивільного відповідача ПВКП «Політехком», директором якого він є, та на рахунки якого було перераховано ОСОБА_6 кошти в розмірі 1000000,00 грн.

24 жовтня 2014 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання у зв`язку з тим, що по кримінальному провадженні підозрюваним є особа - ОСОБА_7 , збитки спричинені ОСОБА_6 в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , а накладення арешту на рахунки ПВКП «Політехком», в даному випадку не передбачено нормами діючого КПК України.

26 вересня 2014 року проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню було завершено, про що були повідомлені сторони кримінального провадження, їм були надані матеріали для ознайомлення, проведення слідчих дій після відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, згідно положень КПК не передбачено. Слідчим не враховано, що у кримінальному провадженні міститься клопотання ст. слідчого Харківської міжрайонної прокуратури по нагляду за виконанням законів у транспортній сфері ОСОБА_10 від 12.11.2012 року про накладення арешту на розрахункову частину рахунків ПВКП «Політехком», однак в матеріалах провадження відсутнє рішення суду з цього приводу, раніше потерпілий був позбавлений можливості подати клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного, а також той факт, що накладення арешту є заходом забезпечення кримінального провадження, а не слідчою (розшуковою) дією.

В судове засідання представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 з`явився, скаргу підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам скарги.

Прокурор в судове засідання з`явився, проти задоволення скарги заперечував, вважав постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою, оскільки в ході розслідування були проведені всі можливі слідчі дії, а тому винесена постанова відповідає нормам чинного законодавства. Щодо клопотання про накладення арешту зазначив, що досудове слідство закінчено, справа знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді м. Харкова.

Слідчий в судове засідання з`явилася, проти задоволення скарги заперечувала, вважала постанови про закриття кримінального провадження та про відмову в задоволенні клопотання обґрунтованими, посилаючись на те, що у володінні ПВКП «Політехком» на момент укладання договору купівлі - продажу № 20/09 від 20.09.2012 року між заступником директора ПВКП «Політехком» ОСОБА_8 та ФО-П Василевським не перебувала РШР-50, даний факт досліджено в ході досудового слідства та притягнуті до відповідальності директор ПВКП «Політехком» ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України, його заступник ОСОБА_8 за ст. ст. 364 ч. 2, 190 ч. 4 КК України. РШР-50, що була предметом договору купівлі - продажу знаходилась у володінні КМС -131 та не відчужувалась на користь ФО-П ОСОБА_6 , про що свідчать висновки судово - економічної експертизи. В ході досудового слідства відсутні достатні дані та підстави для притягнення службових осіб ДП Південна залізниця, адже відсутній прямий зв`язок між малозначними діями службових осіб ДП Південна залізниця та настанням наслідків у виді збитків ФО-П Василевському, бо вони не приймали участі в укладанні договору купівлі - продажу РШР-50, про його існування та про існування договору відповідального зберігання їм не відомо, що підтверджується допитами, експертними дослідженнями та іншими матеріалами провадження. Під час слідства встановлені злочинні дії ОСОБА_8 , яким було підроблено та виготовлено договір відповідального зберігання, про нібито передачу від ФО-П ОСОБА_6 до КМС-131 РШР-50 на зберігання, та який при невстановлений досудовим слідством обставинах отримав доступ до печатки КМС-131, відтиск якої проставив на договорі, та підписав його від імені директора підприємства ОСОБА_9 . Відомості, щодо часу вчинення вказаний дій ОСОБА_8 не є можливим встановити, тому встановити й встановити, на яку конкретно службову особу ДП ПЗ покладено обов`язок у зберіганні печатки не є можливим. Крім того, встановлено, що у 2011 році відповідальною за зберігання печатки КМС-131 була призначена головний бухгалтер ОСОБА_11 , якій нічого не відомо про існування вказаних вище договорів, з якими вона не вчинювала жодних дій. Крім того, умовами договору відповідального зберігання не передбачено жодної ціни договору, тому робити висновок, що відтиск печатки КМС-131, що був проставлений на договір відповідального зберігання зумовив настання наслідків, у виді збитків в сумі 1 000 000,00 грн. за невиконання зовсім іншого договору купівлі - продажу, до укладання якого службові особи ДП Південна залізниця не причетні, є неправильним. Слідчий ОСОБА_4 наполягала на законності внесення нею постанови про закриття кримінального провадження надавши з цього приводу копії відповідних документів з матеріалів кримінального провадження.

Вислухавши представника потерпілого, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

В провадженні СВ ЛВ на ст. Харків-Пасажирський перебували матеріали кримінального провадження № 0000023, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2012 року, відносно службових осіб ДП Південна залізниця, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05 серпня 2014 року було внесено зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, в подальшому в рамках вказаного кримінального провадження проведено розслідування відносно службових осіб ДП Південна залізниця за фактом службової недбалості співробітників «Харків-Сортувальна колійна машинна станції № 131» Державного підприємства Південна залізниця (далі КМС-131), що виразились у неналежному виконанні своїх службових обов`язків та неналежного збереження печатки підприємства, відтиск якої поставлено на договір відповідального зберігання № 0096 ХР від 23.09.2011, що укладений між ФО-П ОСОБА_6 та директором КМС 131 ОСОБА_9 .

З договору купівлі-продажу № 20/09 від 20.09.2011 року, укладеного між ПВКП «Політехком» та ФО-П ОСОБА_6 , вбачається, що предметом зазначеного договору є РШР 50 на залізобетонній шпалі, ціна договору складає 1000000,00 грн., та згідно акту прийому-передачі від 23.09.2011 року директор ПВКП «Політехком» передав ФО-П ОСОБА_6 , а останній прийняв вищезазначену РШР.

З договору відповідального зберігання № 0096 ХР від 23.09.2011 року, укладеного між ФО-П ОСОБА_6 та КМС -131, вбачається, що РШР 50 на залізобетонній шпалі була прийнята на зберігання КМС-131 згідно акту прийому-передачі майна на зберігання від 23.09.2011 року, однак на зберігання РШР-50 до КМС-131 не передавалась.

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 3708 по матеріалам кримінального провадження № 0000023 від 27.05.2013 року виходячи з даних витягів по бухгалтерському рахунку № 26 КМС 131 про наявність залишків ТМЦ та карток складського обліку матеріалів КСМ 131 (база ст. Артемівка), реновірована рейко-шпальна решітка Р-50 на ж/б шпалах, в зазначений період обліку КМС-131 по базі ст.. артемівна рахувалося реновірованої рейко-шпальної решітки-50 в більшій кількості ніж 1625 пог. м.; виходячи з наданих на дослідження карток складського обліку матеріалів КМС-131 (ст. Артемівка) ), реновірована рейко-шпальна решітка Р-50 на ж/б шпалах, що рахувалася на обліку в період часу з 01.01.2010 року до 01.01.2013 року, не списувалася з обліку в результаті реалізації (продажу, міни) фізичним та юридичним особам, що не відносяться до підприємств (філій, підрозділів) ДП «Південна залізниця»; виходячи з даних карток складського обліку матеріалів КМС-131 (база ст. Артемівка) в період з 01.01.2010 року до 01.01.2013 року було прийнято (поставлено на баланс) реновірованої рейко-шпальної решітки Р-50 на ж/б шпалах всього 9663,31 пог. м., в період з 20.09.2011 року по 01.01.2013 року було видано (списано) реновірованої рейко-шпальної решітки Р-50 на ж/б шпалах всього 3966,03 пог. м.

З висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 845 по матеріалам кримінального провадження № 0000232 від 16.04.2014 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_7 в договорі купівлі-продажу № 20/09 від 20.09.2011 року в рядку « Директор ОСОБА_7 »; акті прийому-передачі від 23.09.2011 року в рядку «Сдал: ОСОБА_7 » виконані не ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 .

Підписи від імені ОСОБА_9 в договорі відповідального зберігання № 0096 ХР від 23.09.2011 року в графі «Хранитель» у рядку « ОСОБА_13 »; акті прийому-передачі майна на зберігання від 23.09.2011 року в рядку « ОСОБА_13 »; накладній на відповідальне зберігання № ОКС-000001 від 23.09.2011 року в рядку « ОСОБА_13 » виконані не ОСОБА_9 , не ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 .

Згідно посадової інструкції головного бухгалтера КМС 131, показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відповідальність за збереження печатки підприємства покладається на головного бухгалтера згідно наказу підприємства, печатка зберігається в кабінеті головного бухгалтера в ящиках письмового столу, якій не зачиняється за засов.

Постановою старшого слідчого СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 від 26.09.2014 року кримінальне правопорушення відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» по кримінальному провадженню № 0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2012 року, закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 від 24.10.2014 року в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 від 21.10.2014 року в кримінальному провадженні № 0000023 від 22.11.2012 року про накладення арешту на майно ОСОБА_7 та все майно і банківські рахунки ПВКП «Політехком», відмовлено.

В силу вимог ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Зі ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

З п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути оскаржені на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як зазначено у статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що в ході досудового слідства не виконані слідчі дії з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення та дослідження обставин справи, судження слідчого щодо малозначності внаслідок відсутності шкоди, а також відсутності причинного зв`язку між діями службових осіб ДП «Південна залізниця» та завданням шкоди ФО-П Василевському, що суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, суд вважає, що слідчі дії проведені поверхнево та не в повному обсязі, а тому прийняте рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та не відповідає вимогам діючого кримінального та кримінально-процесуального законодавства України та підлягає скасуванню.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуємої постанови йдеться про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що суперечить вимогам ст. 284 КПК України, яка передбачає підстави для закриття кримінального провадження.

Щодо скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання потерпілого (цивільного позивача) про накладення арешту на майно, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ст. ст. 170-171 КПК України зазначене питання вирішується в ході досудового розслідування слідчим суддею, а при розгляді провадження в судовій інстанції судом. Накладення арешту за своїм змістом не відноситься до слідчих дій, а тому відмова слідчого в задоволенні клопотання про арешт майна не може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України, що не позбавляє цивільного позивача можливості звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді особисто. Також суд зазначає, що оскільки справа розглядається в суді першої інстанції цивільний позивач має право звернутися до суду з відповідним клопотанням в ході розгляду справи, а тому скарга в частині скасування постанови про відмову в накладенні арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 92, 93, 94, 170, 171, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х ВА Л И В:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ ЛВ на станції Харків Пасажирський УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 від 26.09.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000023 відносно службових осіб ДП «Південна залізниця» - скасувати, повернувши матеріали кримінального провадження до Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері для продовження досудового розслідування.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Копію ухвали направити прокурору Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1