11-кп/775/354/2015(м)
265/2497/15-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області апеляційні скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2015 року яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду, у період часу з 07.02.2015 року до 10.02.2015 року, ОСОБА_7 знаходячись у п.Широкине Новоазовського району біля будинку № 4 по вулиці Луговій, знайшов предмет бойову ручну гранату РГД-5, та став незаконно зберігати в торпеді автомобілю «TOYOTA COROLLA» 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , після чого діючи умисно, свідомо знаючи, що предмет, який він зберігає є бойовим припасом і на право його зберігання необхідно передбачений законом дозвіл, він перевіз бойову ручну гранату РГД-5, на вищезазначеному автомобілі до Орджонікідзевського району міста Маріуполя де став незаконно зберігати в торпеді автомобіля.
Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Не погодившись з вироком захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок скасувати, та призначити покарання з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. В апеляційній скарзі посилався на те що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає що обвинувачений зберігав гранату для захисту своєї сім`ї, навіть корпус від гранати та запал зберігав окремо. Та вважає що суд не врахував те що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у психіатричних та наркологічних закладах не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив скасувати вирок та задовольнити його апеляційну скаргу, висновок прокурора, який вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим перевіривши матеріали кримінального провадження та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини і давши їм належну оцінку, обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України і дав його діям правильну юридичну оцінку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, тому суд першої інстанції за згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Разом з тим судом першої інстанції було роз`яснено учасникам судового провадження, що у випадку розгляду справи у такому порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювались у суді першої інстанції.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання і мотивував свій висновок про неможливість застосування до нього ст.69 та 75 КК України. При цьому судом першої інстанції брались до уваги такі дані про особу обвинуваченого, як те, що він, скоїв тяжкий злочин,раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у диспансерах міста Маріуполя Донецької області не значиться, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у вчиненому щиросердечно розкаявся. Всі ці обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, стали підставою для призначення йому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті і за думкою колегії суддів, не свідчать про можливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без його ізоляції вуд суспільства.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованими.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2015 року залишити без змін

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді