н/п 1-кп/640/477/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, призваний 21.05.2015 року на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат, водій-номер обслуги 3-го відділення 1-го зенітного взводу 1-ої зенітної батареї зенітного взводу 1-ї зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону, проживаючого: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
21 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року призваний до лав Національної гвардії України та з 29 травня 2015 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 від 29 травня 2015 року призначений на посаду водія-номера обслуги 3-го відділення 1-го зенітного взводу 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15 2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.
Відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Положеннями ст.ст. 29-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що сержанти і старшини за своїми військовими званнями є начальниками для рядових однієї з ними військової частини, усні або письмові накази начальника, обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
21 червня 2015 року приблизно о 12 годині біля наметів польового табору, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово виконуючий обов`язки старшини 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_6 зупинив водія-номера обслуги 3-го відділення 1-го зенітного взводу 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону солдата ОСОБА_4 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, зробив зауваження щодо вживання ним під час проходження військової служби спиртних напоїв та наказав припинити порушення солдатом ОСОБА_4 військової дисципліни.
Однак, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що старший сержант ОСОБА_6 , являється для нього прямим начальником та виконує обов`язки з військової служби, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, в умовах особливого періоду, всупереч вимог ст. ст. 6, 11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи обуреним діями старшого сержанта ОСОБА_6 , направленими на припинення порушення солдатом ОСОБА_4 військової дисципліни, маючи на меті налякати старшого сержанта ОСОБА_6 , з метою добитися від нього відмови від належного виконання обов`язків по військовій службі, довів до старшого сержанта ОСОБА_6 намір позбавити його життя.
В той же день, близько 23 години, демонструючи реальність своєї погрози солдат ОСОБА_4 приніс до намету польового табору, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав старший сержант ОСОБА_6 сокиру та сховавши її під сусіднім ліжком у присутності інших військовослужбовців 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону, підтвердив свої наміри позбавити життя ОСОБА_6 , висловивши погрозу вбивством із застосуванням сокири начальникові - старшому сержанту ОСОБА_6 у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 405 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він, дійсно 21 червня 2015 року, о 12.00 год., будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи біля наметів польового табору на території військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що виконуючий обов`язки старшини 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону старший сержант ОСОБА_6 являється для нього прямим начальником та виконує обов`язки з військової служби, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_6 , направленими на припинення порушення ним військової дисципліни, з метою добитися від нього відмови від належного виконання обов`язків по військовій службі, довів до старшого сержанта ОСОБА_6 намір позбавити його життя, після чого о 23.00 год. у той же день приніс до намету, де проживав старший сержант ОСОБА_6 сокиру та сховавши її під сусіднім ліжком у присутності інших військовослужбовців 1-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону підтвердив про свої наміри позбавити життя ОСОБА_6 . В освоєному розкаюється, зазначаючи про те, що він все осо знав, попросив пробачення у ОСОБА_6 , просить його строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.3 ст. 405 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у погрозі вбивством із застосуванням сокири начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на своєму утриманні малолітню дитину 2002 р.н., з його слів до мобілізації працював керівником підприємства, позитивно характеризується.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, активне сприяння розкриттю іншого злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, з врахуванням кількох обставин, що пом*якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за необхідне при призначенні покарання, прийнявши до уваги вказані обставини, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого в санкції ч. 3 ст. 405 КК України.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо з застосуванням відносно нього міри покарання, яка передбачена ст. 60 КК України, у вигляді арешту, з триманням його в умовах ізоляції на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 405 ч.3 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті строком на 4 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 22.06.2015 року, зарахувавши строк перебування під вартою в строк покарання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Речові докази по справі (сокиру), яка передана на зберігання до військової прокуратури Харківського гарнізону - повернути власникові.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1