Справа № 735/1144/14р.
1-кп/735/37/2015р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000302 від 19 вересня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 08.07.2010 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 12.06.2013 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, судимість не знята та не погашена, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, 30 серпня 2014 року, ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, приїхав на поле № НОМЕР_1 , що належить ПОСП «Перемога», яке розташоване за с. Риботин, Коропського району, Чернігівської області, звідки здійснив крадіжку 4 тюків соломи загальною вагою 1360 кг., вартістю 250 грн. за один тюк, на суму 1000 грн., спричинивши при цьому ПОСП «Перемога» матеріальну шкоду.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані стороною обвинувачення як вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що дві жительки с. Риботин попросили привезти їм соломи. Це було в той час, коли на полі за селом збирали врожай. Від жителів села знав, що на полі були браковані тюки соломи, не потрібні господарству, які збирало все село. У свого знайомого взяв коня з возом, не повідомляючи навіщо, і поїхав на поле. Це було у другій половині дня. На полі, ближче до дороги, знаходилися браковані тюки соломи: розпорошені, не зв`язані. Бачив, що їх у той час брали і інші жителі села, але здалеку. Солому грузив на воза сам і відвозив у село. Всього зробив три ходки. Два тюки соломи віддав жінкам, а один привіз додому. Наполягає, що тюки були бракованими, не спресованими належним чином. Якісний тюк вагою понад триста кілограмів, про які вказує слідство, сам не зміг би завантажити на воза. Тим більше не зміг би завантажити і відвезти за один раз відразу два таких тюки. Від людей чув, що підприємство вивезло всю якісну солому, а барковану залишило на полі і її забирали жителі села, а решта була спалена. У пред`явленому для ознайомлення протоколі огляду місця події домогосподарства матері обвинуваченого, сфотографовано ту солому, яку привіз додому. Вона і зараз лежить на тому ж місці, її ніхто не вилучав і її долею не цікавився.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 показав, що працює виконуючим обов`язки директора ПОСП «Перемога». У 2014 році підприємство займалося заготівлею соломи на полі за с. Риботин. На підприємстві працює якісна зарубіжна техніка, якої немає в жодному іншому господарстві району. Всі операції контролюються комп`ютерною технікою. У разі виявлення браку, техніка зупиняється і ремонтується. На вищевказаному полі було заготовлено 726 тюків соломи і жодного бракованого не було. Тюки формуються і пресуються у формі паралелепіпеду вагою біля 400 кг. До моменту крадіжки з поля було вивезено 600 тюків. При огляді поля було виявлено нестачу чотирьох тюків соломи, про що було зроблено заяву до міліції. Інвентаризація після крадіжки проводилася, але чи надавалися її висновки органам слідства не пам`ятає. Всі вивезені з поля тюки соломи були оприбутковані у господарстві по собівартості 20 коп. за 1 кг. Факт нестачі викрадених тюків по бухгалтерському обліку підприємства відображено не було чому пояснити не зміг. Реалізаційна вартість соломи 250 грн. за тюк встановлюється господарством. При цьому підприємство соломою не торгує, вся солома йде на відгодівлю власної худоби. Жодного тюка продано не було. Після крадіжки йому телефонувала мати обвинуваченого і просила «виписати» чотири тюки соломи «заднім числом», але відмовив їй. Сказав, щоб привезли солому «там де взяли». Йому відомо, що міліція виявила вдома у обвинуваченого тюк соломи, але не поїхав її забирати, так як не має можливості «ганяти» техніку господарства не за призначенням.

В судовому засіданні були допитані свідки обвинувачення.

Так, допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що був понятим при проведенні слідчого експерименту. ОСОБА_3 у присутності слідчого показав місце на полі, де брав тюки. Тиску на нього міліція не здійснювала. Мороз розказав, що конем забирав тюки з поля. При проведенні експерименту соломи не було, ОСОБА_9 не показував який був тюк, не казав, що грузив тюки вагою 340 кг., не пам`ятає, чи говорив ОСОБА_9 по скільки тюків возив за один раз., і чи були тюки цілі або розірвані.

Допитана свідок ОСОБА_10 показала, що одного разу до неї звернувся обвинувачений (точної дати не пам`ятає) і запропонував соломи на підстілку. Погодилася придбати. ОСОБА_11 не була фасована промисловим способом. Це була накладка соломи на віз, перев`язана звичайною мотузкою, не машинним способом. Соломи було не більше 100 кілограмів. Вона була неякісною і підходила лише на підстилку худобі. За солому дала хлопцю 50 грн. ОСОБА_11 їй привозив лише один раз. Чула від людей, що на полі ПОСП «Перемога» палили солому.

Допитана свідок ОСОБА_12 показала, що в один з дінв, ближче до вечора (точної дати не пам`ятає) була на вулиці і побачила хлопця, що їхав на возі. Він запропонував соломи. Погодилася. Солому згрузив у дворі. Солома була погана, частково гнила, зв`язана мотузкою. Купа була невелика, непресована. За солому віддала 50 грн. Залишки соломи і зараз є у дворі підстилає її курям.

Допитана свідок ОСОБА_13 показала, що обвинувачений привіз їй соломи. Дана солома була гнила, купа перев`язана мотузкою не фабричним способом, а вручну. За солому дала 50 грн. Солому використовувала для підстилки худобі.

Свідок по справі ОСОБА_14 від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, вважаючи обвинуваченого своїм братом, так як нещодавно померлий батько обвинуваченого, є його, свідка, хрещеним батьком.

Допитаний свідок ОСОБА_15 показав, що давав ОСОБА_16 коня, для чого не знає. Чи привозив ОСОБА_17 солому не знає.

Допитана свідок ОСОБА_18 , мати обвинуваченого, показала, що їх родина перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Нещодавно від онкологічної хвороби помер її чоловік батько обвинуваченого, і вона сама хворіє на таку хворобу. На лікування продали все господарство. Син почув від людей, що будуть палити солому на полі. Взяв з дому мотузку і привіз додому перев`язану нею, не спресовану солому. Після оголошення прокурором в судовому засіданні показань, даних під час розслідування, ОСОБА_18 показала, що жінка слідчий перед допитом запевнила, що сину «нічого не буде» і попросила підписати пусті бланки, що свідок і зробила. Крім того, у оголошеному протоколі допиту вказано, що допит проведено в сільраді, а слідча приходила додому і в сільраду її не водила.

Допитана свідок ОСОБА_19 , слідчий СВ Коропського РВ УМВС показала, що здійснювала досудове розслідування даного кримінального провадження. В ході слідства було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 здійснив крадіжку чотирьох тюків соломи, три з яких продав, а один привіз додому. У господарстві матері знайшли тюк соломи. Під час розслідування жодного разу не отримувала в учасників підписів на чистих бланках. Також, повідомила, які показання на досудовому слідстві давав обвинувачений, його мати та інші свідки щодо факту крадіжки. В цій частині показання свідка були визнані судом показаннями з чужих слів у розумінні ч. 1 ст. 97 КПК України. Тому, на підставі ч. 7 ст. 97, ч. 2 ст. 89 КПК України суд визнав доказ у вказаній частині недопустимим.

Допитаний свідок ОСОБА_20 , дільничний інспектор міліції Коропського РВ УМВС показав, що приблизно рік назад було отримано інформацію про крадіжки соломи з поля в с. Риботин. Під час відпрацювання та подвірного обходу встановив, що крадіжку скоїв ОСОБА_3 . Бачив у нього у дворі тюк соломи, це було без слідчого. Також, повідомив, які пояснення давав йому ОСОБА_3 , його мати та інші свідки щодо факту крадіжки. В цій частині показання свідка були визнані судом показаннями з чужих слів у розумінні ч. 1 ст. 97 КПК України. Тому, на підставі ч. 7 ст. 97, ч. 2 ст. 89 КПК України суд визнав доказ у вказаній частині недопустимим.

Допитаний свідок ОСОБА_21 , начальник відділу дільничних інспекторів Коропського РВ УМВС показав, що виконував процесуальні дії по даному кримінальному провадженню здійснював привід свідків трьох жінок, що придбали солому. Під час вказаної процесуальної дії чув, як вони обговорювали обставини справи і своє ставлення до неї. В цій частині показання свідка були визнані судом показаннями з чужих слів у розумінні ч. 1 ст. 97 КПК України. Тому, на підставі ч. 7 ст. 97, ч. 2 ст. 89 КПК України суд визнав доказ у вказаній частині недопустимим.

Сторона обвинувачення надала суду в якості процесуальних джерел доказування документи, які були досліджені під час судового розгляду:

- Довідки ПОСП «Перемога» про те, що викрадені тюки соломи знаходилися на полях під номерами 346-9496; на вказаних полях було заготовлено 726 тюків соломи, 600 було вивезено, 126 залишилося; вага одного тюка становить 340 кг, а вартість 250 грн. (а.с. 103-106);

- Відношення ПОСП «Перемога» до Коропського РВ УМВС з проханням розслідувати факт крадіжки 4 тюків соломи (а.с. 109);

- Протокол огляду місця події поля № 346-9496, згідно якого слідів кримінального правопорушення виявлено не було (а.с. 112-114);

- Протокол огляду місця події домоволодіння матері обвинуваченого, під час якого було встановлено, що «на землі лежить один тюк з соломою. Розміри приблизно: 3 м х 2 м один тюк. Його висота приблизно 1,5 м» (а.с. 117-119);

- Протокол проведення слідчого експерименту, в якому викладено показання обвинуваченого про обставини скоєного, надані на полі (а.с. 120-123).

На запит суду від 19.05.2015 року (а.с. 145) потерпілий повідомив, що на полях під номерами 346-9496 було заготовлено 726 тюків соломи, 600 було вивезено, 126 залишилося, всі тюки були якісні, бракованих не було. У жовтні 2014 року урожай тюків соломи оприбутковано по собівартості 20 коп. за 1 кг. Після виявлення крадіжки проводилася інвентаризація. Нестача тюків по бухгалтерському обліку не відображалась. Всі тюки соломи зберігалися на складі МТФ № 1 і на даний час згодовані на корм худобі (а.с. 160-164).

Заслухавши в судовому засіданні учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, про необхідність визнання ОСОБА_3 невинуватим і його виправдання виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Конституції України: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 23 КПК України: Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України: Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Стороною захисту в судовому засіданні були поставлені під сумнів встановлені під час досудового слідства обставини про те, що: обвинувачений привіз свідкам ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та до себе додому 4 тюки соломи, виготовлені промисловим способом, вагою 340 кг кожен; обвинувачений самостійно грузив на воза вказані тюки соломи і перевозив їх по два за один раз; дійсна вартість соломи відповідає ціні, заявленій стороною обвинувачення.

Жоден з осіб, показання яких були досліджені в судовому засіданні і визнані допустимими доказами, не надав пояснень про те, що солома, яку привозив у село Риботин обвинувачений, перебувала у тюках, виготовлених промисловим способом, вагою близько 340 кг кожен. При цьому, показання обвинуваченого про те, що солома була бракована, мала набагато меншу вагу, ніж та, про яку йдеться у обвинуваченні, повністю узгоджуються з показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 .

Суд відкидає як доказ обвинувачення протокол проведення слідчого експерименту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України: З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

У протоколі слідчого експерименту зазначено, що обвинувачений двічі вивозив з поля по два тюки соломи на возі. Будь-яка особа, з об`єктивної точки зору, може поставити під сумнів можливість одній людині самостійно погрузити на воза два тюки соломи (цільні, не розірвані на частини) загальною вагою 680 кілограмів. Проте, вказані показання не були ні перевірені, ні уточнені, так як слідчий експеримент проводився без соломи і без воза. Фактично, вказана слідча дія була повторним допитом обвинуваченого на місцевості, а як зазначалося вище, допит суд повинен здійснювати безпосередньо.

Крім того, дані з протоколу слідчого експерименту, мають тлумачитися на користь обвинуваченого, оскільки не спростовують сумніви щодо ваги соломи, заявленої у обвинуваченні.

Також, суд відкидає як доказ протокол огляду місця події домоволодіння матері обвинуваченого, в якому зафіксовано виявлення тюка соломи, оскільки розмір тюка визначався з суб`єктивної точки зору слідчого, без будь-яких засобів вимірювання, з зазначенням «розмір приблизно». Зважування не проводилося взагалі. Знайдений тюк соломи не вилучався, речовим доказом не визнавався, його подальша процесуальна доля органом розслідування не визначена.

Наявність інших трьох можливих предметів кримінального правопорушення, про які йдеться у обвинуваченні, що їх ОСОБА_3 викрав на полі потерпілого, процесуально не зафіксована.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»: Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування

завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Під час судового розгляду було встановлено, що вартість викраденого в обвинуваченні встановлена за вказівкою потерпілого, нічим не обґрунтованою і не доведеною документально. Зокрема, було встановлено, що ціна 250 грн. за один тюк є «реалізаційною», але підприємство ні реалізацією, ні купівлею соломи не займається, вся солома йде на відгодівлю худоби. При цьому собівартість соломи складає 20 копійок за один кілограм. По бухгалтерському обліку нестача викраденої соломи не проведена, матеріалів інвентаризації суду не надано. Під час досудового розслідування експертиза для визначення вартості соломи не проводилася. Під час судового розгляду сторони в порядку ст. 332 КПК України з клопотанням про проведення експертизи вартості викраденого до суду не зверталися.

Отже, суд вважає недоведеним належними і допустимими доказами розмір шкоди, завданої потерпілому.

Показання представника потерпілого про те, що на полі не було жодного бракованого тюка та про факт телефонної розмови з матір`ю обвинуваченого не спростовують показань інших осіб, які визнані судом допустимими доказами, а також не спростовують сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки чотирьох тюків соломи загальною вагою 1360 кілограмів, загальною вартістю 1000 гривень не обґрунтовується належними і допустимими доказами, а ґрунтується на припущеннях. Стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 17, 23, 95, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнати невинуватим і виправдати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Коропський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1