Номер провадження 11-сс/775/354/2015

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адмінправопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську справу за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Донецького гарнізону про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 09 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332-1, ч. 3 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду від 13 грудня 2015 задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Донецького гарнізону про накладення арешту на майно - автомобіль марки «Мерседес Спринтер» білого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з товарами харчової промисловості та загального вжитку.

Цією ж ухвалою роз`яснено прокурору про можливість звернутися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для отримання рішення суду, для реалізації товару в спеціалізованих закладах.

На вказану ухвалу подана апеляційна скарга власником майна ОСОБА_7 в якій він просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити старшому слідчому військової прокуратури Донецького гарнізону в арешті майна.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2015 року постановлена та оголошена без виклику особи, яка її оскаржує в апеляційному порядку. Слідчим суддею не перевірено та не встановлено наявність належних підстав для арешту майна, не з`ясовані обставини за яких вказаний транспортний засіб марки «Мерседес Спринтер» білого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з товарами харчової промисловості та загального вжитку перебував у володінні підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, власника майна та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України ( в редакції до 11 грудня 2015 року) арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Органами досудового розслідування внесено повідомлення, зареєстроване в Єдиному Реєстрі Досудових розслідувань за № № 0000755 від 09 грудня 2015 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст. 332-1, ч. 3 ст. 369 КК України.

По кримінальному провадженню 10 грудня 2015 року повідомлено про підозру конкретній особі, у якої було вилучене арештоване майно, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку, що є всі підстави, вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, та навів належне обгрунтування свого висновку про необхідність накладення арешту на вилучене у підозрюваного майно, а тому твердження апеляційна скарги про необхідність відмови в арешті майна безпідставні.

Таким чином, доводи апелянта щодо безпідставності та незаконності арешту не грунтуються на законі, оскільки ст. 170 КПК України не забороняє суду накласти арешт на майно осіб, що не є підозрюваними, обвинуваченими або такими, що несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином .

Крім того, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає також і практиці ЄСПЛ. Так, в рішенні «Раймондо протии Італії», скарга 12954/87,22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив : «п.27. …арешт, поза сумнівов, застосовувати як проміжковий захід,,що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна,яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності .Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Посилання апелянта на те, що він не був обізнаний про розгляд справи, безпідставні, оскільки на момент розгляду клопотання слідчим суддею він був не встановлений.

Більш того, за клопотанням прокурора в судовому засіданні оголошувалась перерва для встановлення власника майна, його місця перебування, та проведення допиту, виклику його та особи, яка була затримана, в судове засідання. Але виконати це не вдалося, оскільки особа, яка булла затримана з майном ухилялася від контактів зі слідчими органами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не вказують на порушення слідчим суддею вимог КПК України та на наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, ухвалу залишити без змін.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 395,407,419 КПК України, коллегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залищити без задоволення .

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Донецького гарнізону про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді