Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 15 січня 2016 року в м. Києві у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001090,

в с т а н о в и л а:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого що немає судимості,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.

ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 26 травня 2015 року о 20 год 20 хв, перебуваючи в м. Луцьку Волинської обл., отримав від громадянина ОСОБА_5 (згідно попередньої домовленості), який залучався працівниками міліції для проведення контрольованої закупки, грошові кошти в сумі 150 грн, з яких за 100 грн незаконно придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 1,81 г у перерахунку на суху речовину, який в подальшому, зберігаючи при собі, переніс у двір будинку АДРЕСА_2 та збув ОСОБА_5 , а 50 грн залишив собі у якості винагороди за надані послуги.

Крім того, ОСОБА_4 12 червня 2015 року о 13 год 15 хв, перебуваючи в м. Луцьку Волинської обл., отримав від громадянина ОСОБА_5 (згідно попередньої домовленості), який залучався працівниками міліції для проведення контрольованої закупки, грошові кошти в сумі 450 грн, з яких за 400 грн незаконно придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи психотропну речовину амфетамін, масою 0,1953 г, яку в подальшому, зберігаючи при собі, переніс у двір будинку АДРЕСА_2 та збув ОСОБА_5 , а 50 грн залишив собі у якості винагороди за надані послуги.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно ОСОБА_4 з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суд помилково, враховуючи характеризуючі дані про особу винного, дійшов до висновку щодо можливості призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України. Крім того, стверджує, що суд не врахував при кваліфікації дій засудженого кваліфікуючу ознаку незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки доводи його апеляційної скарги не були належним чином розглянуті.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як убачається зі змісту копії вироку, суд при призначенні засудженому покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував тяжкість злочину, дані про особу засудженого, який позитивно характеризується, працює та має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, судом належно оцінено незначний розмір збутої ОСОБА_4 наркотичної та психотропної речовини та відсутність тяжких наслідків від вчиненого, оскільки закупівля наркотичних засобів проводилася виключно під контролем правоохоронних органів та кількість вчинених епізодів.

З урахуванням вищезазначених обставин кримінального провадження у їх сукупності, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, а також за наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги прокурора з аналогічних, наведеним у касаційній скарзі, підстав та погодився з судом першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_4 покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою, із зазначенням підстав з яких апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення.
Доводи касаційної скарги прокурора про неврахування судами при кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 вчинення ним збуту особливо небезпечного наркотичного засобу не є порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з огляду на положення ст. 412 КПК України та не вплинуло на кваліфікацію дій засудженого.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001090.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1