АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 23 лютого 2016 року включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого митним брокером в ТОВ «Дубль Д», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризику переховування від слідства та суду, враховуючи те, що підозрюваний зареєстрований та проживає в м. Києві, має роботу, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, хоча розлучений, перебуває у шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_10 , яка офіційно працевлаштована, визнав недоведеним те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погодившись з такими висновками суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про те, що під час розгляду клопотання судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_9 вчинив дії, направлені на збут наркотичних речовин і особливо небезпечних наркотичних засобів у особливо великих розмірах, одне із яких відноситься до категорії особливо тяжких та карається позбавленням волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо доказів, які вказують на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду та незаконного впливу на свідків, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані та їх місця проживання. Сторона обвинувачення вказує, що вирішуючи питання застосування запобіжного заходу, суд не взяв до уваги наявність у даному кримінальному провадженні ще одного підозрюваного, який на даний час перебуває у розшуку, що свідчить про можливість ОСОБА_9 контактувати з цією особою для зміни показань і спотворення доказів. Просить колегію суддів звернути увагу на те, що ОСОБА_9 не одружений, проживає за місцем реєстрації один, не має стійких соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення підозрюваного і захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін, колегія суддів дослідивши матеріали судової справи, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу надані стороною захисту, приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів наданих суду, слідчим слідчого відділу розслідування злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000770 від 07 вересня 2015 року щодо ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2, ч. 3 ст. 07 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 313, ч. 4 ст. 358 КК України.

24 жовтня 2015 року ОСОБА_9 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч. 2 ст. 307 КК України.

25 жовтня 2015 року ОСОБА_9 змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ч. 3 ст.307 КК України

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Із клопотання та долучених до нього додатків матеріалів справи вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

З огляду на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення одного з яких передбачена ч. 3 ст. 307 КК України, і відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду та необхідність застосування до нього запобіжного заходу.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризику, передбаченого у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України та правильно застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, під час апеляційного розгляду не підтвердились.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування постанови слідчого судді, по справі не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя законно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 418, 422, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 23 лютого 2016 року включно, щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3