УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/530/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1,2 ст.192, ч.1 ст.358 КК ст.190 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
підсудного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.03.2015 року, -
зазначеним вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
раніше не судимого,
визнано невинним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 192, ч.2 ст. 192, ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України та виправдано останнього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих злочинів.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи повторно, як приватним нотаріус Радомишльського нотаріального округу та достовірно знаючи про наявність ухвали Радомишльського районного суду від 08.07.2003 р. про накладення заборони на відчуженні; майнового комплексу зі споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у межах провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ майна, з метою позбавлення ОСОБА_8 права власності на вищевказане майно під час вчинення ним нотаріальної дії, а саме посвідчення договору дарування вказаного майнового комплексу вартістю 10 387 грн., згідно якого дарувальник ОСОБА_10 передавав його у власність ОСОБА_11 , встановивши, що заборона на відчуження майна значилась у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, діючи всупереч ст.55 Закону України «Про нотаріат», витягу про наявність такої заборони та місцезнаходження об`єкта відчуження не зробив та умисно посвідчив 18.06.2006 р., о 22 год. 04 хв. в приміщенні нотаріальної контори в АДРЕСА_2 , договір даруванні; вищевказаних об`єктів незакінченого будівництва та вніс до офіційного документу - п.3.6 вказаного договору дарування завідомо неправдиві відомості щодо відсутності перебування під забороною відчуження зазначених об`єктів, підробивши таким чином договір дарування майнового комплексу з недобудованих споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , від 18.06.2006 р., з метою використання його обдарованих ОСОБА_11 .
В апеляції прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.192, ч.1, ч.2 ст.358 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.70 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України. На підставі ст.55 КК України позбавити права обіймати посади нотаріусів як у державній нотаріальній конторі, так і в державному нотаріальному архіві або займатися приватною нотаріальною діяльністю строком на 3 роки. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, у зв`язку із закінчення строків давності. Цивільні позови, заявлені у справі, задовольнити повністю. При цьому, вважає, що поза увагою суду першої інстанції при винесенні вироку залишено ряд важливих обставин, у зв`язку чим невірно оцінено зібрані у справі докази. Наголошує, що висновки суду є помилковими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і встановленим у судовому засіданні фактам.
В запереченнях на апеляцію прокурора, підсудний ОСОБА_7 просить залишити зазначену апеляцію без задоволення, а виправдувальний вирок відносно нього без змін. Обґрунтовує це тим, що суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини кримінальної справи та виніс законне рішення з урахуванням всіх вимог чинного законодавства.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку своєї апеляції, заперечення проти задоволення цієї апеляції підсудного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України (в редакції 1960 року), апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.257 КПК України (в редакції 1960 року) суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.
Згідно ст.323 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Постановляючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.
Так, як вбачається з протоколу судового засідання, в ході всього судового слідства суд першої інстанції вибірково та однобічно дослідив лише декілька наявних в матеріалах справи документів (роздруківки технічного запису судового засідання від 14.05.2010 року, 06.12.2011 року, протоколи допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ухвали Радомишльського райсуду від 20.11.2008 року, 14.05.2010 року, розписка-зобов`язання, лист за Радомишльської нот. контори, протокол виїмки, протокол огляду документів, лист з Міністерства юстиції, угода від 24.07.2009 року, відомість дій по реєстратору), а решту письмових матеріалів (що становлять 7 томів), залишив без оголошення, тобто належного дослідження в судовому засіданні.
Таким чином, без будь-якого належного аналізу та юридичної оцінки у виправдувальному вироку залишилися докази зібрані в ході досудового розслідування на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів.
За таких обставин, суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, що є підставами для скасування вироку.
Згідно зі ст.22 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор, слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
На переконання апеляційного суду, досудове слідство по даній справі є неповним, оскільки під час його провадження, всупереч вимогам статей 21, 22 і 64 КПК (в редакції 1960 року), не були досліджені або були поверхово та однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, матеріали кримінальної справи містять суперечливі докази щодо дійсного розміру шкоди, яку як вважає орган обвинувачення, було заподіяно потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
На переконання апеляційного суду в ході досудового слідства в порушення вимог ст.ст.131, 132, 223 КПК України (в редакції 1960 року) обвинуваченому ОСОБА_7 було пред`явлено не достатньо мотивоване та конкретне обвинувачення.
Так, ні в постанові про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого, ні в обвинувальному висновку не зазначено всі необхідні ознаки об`єктивної сторони злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.192 КК України, а саме не вказано те, яким саме чином обвинувачений зловживав довірою потерпілих або здійснив їх обман під час посвідчення договорів дарування від 08.02.2006 року і 18.08.2006 року, та договору купівлі-продажу від 26.02.2009 року.
Пред`явленим обвинуваченням не розкрито, які саме порушення положень ст.55 Закону України «Про нотаріат» допустив обвинувачений.
В ході судового розгляду кримінальної справи прокурор не використав свої процесуальні права щодо конкретизації пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. Неконкретність такого обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
З наведених підстав, в порядку ст.281 КПК України (в редакції 1960 року), справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, під час проведення якого слідству необхідно врахувати зазначені недоліки, усунути їх, з`ясувати як найбільш повно обставини справи (в тому числі і щодо конкретних доводів обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочинів), по кожному епізоду з детальним викладення їх в постанові про пред`явлення обвинувачення та обвинувальному висновку.
Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України (1960 р.), колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково. Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.03.2015 р. щодо обвинуваченого за ч.1, ч.2 ст.192, ч.1, ч.2 ст.358 КК України ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу повернути прокурору Радомишльського району Житомирської області для організації додаткового досудового розслідування.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :