Провадження 1-кп/643/24/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2015 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000915 від 08.08.2013 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 07.08.2013 року близько 10-00 години керував технічно справним мотоциклом «Кавасакі» р.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом та не отримавши у встановленому порядку посвідчення водія відповідної категорії, рухався по вул. Івана Камишева в м. Харкові з боку проспекту 50-річчя СРСР в напрямку вулиці Академіка Павлова зі швидкістю 40 км/год. В ході руху по вказаній вулиці в районі будинку №6 ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків…»;

п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: …б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та закріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка вийшла на проїзну частину поза пішохідним переходом та в подальшому рухалася по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №1027-А/13 від 20.09.2013 року отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом зводу черепа зліва з переходом до основи черепа, пластинчатої епідуральної гематоми зліва, субдуральної гематоми лівої гемісфери, субарахноідального крововиливу, забиття головного мозку важкого ступеня з очатами контузії лобної і скроневої долей зліва, ротаційний підвивих першого шийного попереку вліво.

Порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці і при виникненні для нього небезпеки у вигляді пішохода, яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо, яку він міг завчасно та об`єктивно виявити, не прийняв своєчасно заходів екстреного гальмування і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , чим заподіяв останній тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково, та пояснив, що дійсно та пояснив, що дійсно рухаючись на мотоциклі «Кавасакі» він бачив пішоходів, котився на нейтральній передачі, загальмував і збавив швидкість, посунувся максимально близько до бордюрного каменя, застосував екстрене гальмування, нажав на передні гальма і з метою уникнення удару об дерево, положив мотоцикла набік і заднім колесом збив потерпілу ОСОБА_4 . Вважав, що отримані потерпілою тяжкі тілесні ушкодження виникли внаслідок невдалого падіння на землю, а не через порушення ним правил дорожнього руху.

Обвинувачений ОСОБА_6 впевнений, що, у розглядуваній дорожньо-транспортній пригоді потерпіла ОСОБА_4 є не менш винуватою ніж він, оскільки вона переходила проїзну частину не по пішохідному переходу.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними по справі доказами:
Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що 07.08.2013 року вона приблизно о 10-00 годині переходила проїзну частину по вул. Івана Камишева в м. Харкові в місці, де встановлений дорожній знак «Пішохідний перехід» з боку вулиці Височиненка. Дорогу вона переходила з нормальною швидкістю, одночасно з нею дорогу переходила літня жінка. Потерпіла переходила дорогу в той момент, коли транспорт був відсутній чи перебував на відстані, безпечній для перетинання дороги. Як рухався мотоцикл вона не пам`ятає, але з впевненістю зазначила, що, якби мотоцикл рухався досить швидко, вона не починала б переходити дорогу. Якою частиною мотоцикл її збив, вона не пам`ятає, лише пам`ятає, що їй було дуже боляче з правого боку. Наїзд на неї було скоєно біля бордюрного каменю, тобто вона не встигла пройти до тротуару кілька кроків. З якою швидкістю рухався мотоцикл, вона вказати не може, після того, як її було збито, вона втратила свідомість.
Висновком експерта №1027-А/13 від 20.09.2013 року, згідно якого ОСОБА_4 мають місце тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом зводу черепа зліва з переходом до основи черепа, пластинчатої епідуральної гематоми зліва, субдуральної гематоми лівої гемісфери, субарахноідального крововиливу, забиття головного мозку важкого ступеня з очатами контузії лобної і скроневої долей зліва, ротаційний підвивих першого шийного хребця вліво. Перелічені ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись в умовах ДТП за обставин, що викладені в постанові слідчого, за своєю сукупністю відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

(т.1 а.с. 129-130)

Висновком експерта №279-МК від 17.10.2013 року, згідно якого на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи речових доказів - одягу та взуття гр-ки ОСОБА_4 , відомостей з раніше проведеної судово-медичної експертизи та матеріалів кримінального провадження, експерт дійшов висновку, що на джинсових брюках по задній половині в нижньому відділі праворуч має місце незначний розрив тканини з потертістю навколишньої поверхні і ділянкою, що відходить донизу, з переривистими смужчатими потертостями тканини. Вказані ушкодження розташовані в одній зоні та утворились одночасно в результаті динамічного контакту з тупим твердим предметом, що мав нерівну впливаючу поверхню. Дія сили була в напрямі ззаду наперед і справа наліво. Вказані ушкодження могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди. За наявними судово-медичними даними визначити в якому саме положенні перебувала гр-ка ОСОБА_4 не є можливим. Але можливо стверджувати, що потерпіла була повернута до транспортного засобу, в основному, задньою по верхньою тіла. При цьому встановити, чи рухалась вона, чи ні, - не є можливим.

(т.1 а.с. 132-133)

Висновком експерта №766/13 від 25.10.2013 року, згідно якого в даній дорожній ситуації водій мотоцикла «Кавасакі» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла «Кавасакі» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

(т.1. а.с. 136-138)

Повідомленням за підписом начальника УДАІ ГУМВСУ в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_8 , з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.11.2004 року отримав посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , категорії «В», видане ВРЕВ №2 ДВІ ГУМВСУ в Х/о.

(т.1 а.с. 150)

Висновками комісійної судово-медичної експертизи №147-КЕ/2014 від 28.11.2014 року, за якими: згідно з наданими матеріалами справи та медичною документацією, результатами консультативного дослідження результатів інструментальних досліджень (рентгенограм, комп`ютерних томограм головного мозку), у гр. ОСОБА_4 у зв`язку з пригодою, що мала місце 07.08.2013р., встановлено наявність гострої поєднаної травми голови та верхньо-шийного відділу хребта у вигляді:

-гострої відкритої важкої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеня з формуванням контузійних геморагічних вогнищ базальних відділів лівої лобної долі та базально-латеральних відділів лівої скроневої долі, пластинчатого крововиливу під тверду мозкову оболонку на рівні лівої скроневої долі, травматичного субарахноідального крововиливу (крововиливу під м`які мозкові оболонки), з наявністю - лінійного перелому лівих тім`яної та скроневої кісток з розповсюдженням на основу черепа (пірамідку лівої скроневої кістки) з епідуральним крововиливом ліворуч та лівобічною гематоотолікрореєю; травматичного набряку в суміжній тім`яно-потилично-скроневій ділянці з формуванням підшкірної гематоми в скроневій ділянці;

-ротаційного підвивиху 1-го шийного хребця з лівобічним зміщенням.

Виходячи з наявних даних щодо характеру та об`єму зазначеної вище поєднаної відкритої важкої черепно-мозкової травми та травми шийного відділу хребта, слід вважати, що вона могла утворитися по єдиному механізму - внаслідок удару-струсу з прикладанням сили в область голови ліворуч тупим твердим предметом з переважно розповсюдженою поверхнею, індивідуальні властивості поверхні, яка контактувала, не відобразилися і що супроводжувалося одночасною різкою некоординованою ротацією на рівні верхньо-шийного відділу хребта.

Зазначений механізм, локалізація, об`єм та важкість черепно-мозкової травми, ознаки її інерційного механізму утворення, не є характерними для спричинення внаслідок мимовільного падіння на площині (розповсюдженій поверхні).

Відповідно «Протоколам надання медичної допомоги хворим з черепно-мозкої травмою», затвердженим Наказом МОЗ України від 25.04.2006 № 245, одною з найбільш поширених клінічних ознак забою головного мозку середнього та тяжкого ступеня є втрата свідомості після травми від декількох десятків хвилин до кількох годин, що унеможливлює здійснення постраждалими в цей період будь-яких самостійних дій.

Згідно з частиною «Підсумки» «Висновку експерта» № 279-МК від 14.08.-17.10.2013 р. (аркуші справи 132-134), при судово-медичній експертизі одягу та взуття постраждалої ОСОБА_4 , на задній поверхні правої половинки брюк у нижньому відділі, встановлено наявність механічних ушкоджень, що могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від динамічного контакту з тупим твердим предметом.

За ступенем тяжкості, керуючись п.п. 2.1.3.6) «Правил судово-медичного-визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України 17.01.1995р. № 6, отримана постраждалою ОСОБА_4 вищезазначена поєднана травма шийного відділу хребта в комплексі з гострою відкритою важкою черепно-мозковою травмою у формі забою головного мозку тяжкого ступеню з внутрішньочерепна крововиливами, лінійним переломом кісток склепіння та основи черепа - відноситься ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

(т.2 а.с. 39,40)

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.08.2013 року із додатком - протоколом огляду транспортного засобу від 07.08.2013 року, зі схемою та фото таблицями, проведених за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , під час проведення якого останній пояснив про обставини та механізм ДТП в ході якої було травмовано потерпілу ОСОБА_4

(Т.1 а.с. 113-120)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.20134 року, зі схемою проведеного за участі потерпілої ОСОБА_4 , яка надала пояснення щодо події та механізму ДТП, під час якої її було травмовано.

(Т.1 а.с. 125-128)

Поясненнями свідка ОСОБА_9 , даними в ході судового розгляду справи, який пояснив, що він був присутнім безпосередньо при події ДТП. Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що він 07.08.12013 року, приблизно о десятій годині ранку, він виходив з магазину по вул. І. Камишева, 6, почув звук металічного скреготу, повернувшись, він побачив мотоцикл, який рухаючись фактично «лежачі» підбив по ногах дівчину, яка переходила дорогу, від чого остання впала на проїздну частину дороги. Вказана подія відбулась на пішохідному переході. Також свідок пояснив, що разом із дівчиною дорогу перетинала літня жінка із сумками, яка встигла дійти до бордюру на момент зіткнення мотоцикла з дівчиною.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 , даними в ході судового розгляду справи, яка пояснила, що вона 07.08.2013 року вранці, приблизно на початку одинадцятої години, рухалась пішки з боку вул. Ак. Павлова в бік вулиці І.Камишева в м. Харкові. На пішохідному переході, що розташований навпроти будинку №6 по вул. І. Камишева, вона побачила, що нещодавно там сталась ДТП - на проїздній частині лежала дівчина, в якої з вуха текла кров, дівчина була без свідомості. Вказану дівчину в її присутності забрала «Швидка допомога». Лікарям «Швидкої» свідок надала свої дані - номер телефону, тощо, та повідомила, що готова свідчити про те, чому була очевидицею. Також свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона тоді ж спілкувалась із літньою жінкою, яка в той час, коли відбулась ДТП, переходила дорогу разом із потерпілою, але встигла дійти до бордюру до наїзду мотоцикла на дівчину.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 , даними в ході судового розгляду справи. Вказаний свідок пояснив суду, що він є працівником ДАІ та виїжджав за викликом на місце ДТП вранці 07.08.2013 року на вул. І. Камишева. Обставини події він не може описати, бо прибув на місце, вже коли потерпілу увезли до лікарні, потерпілу він не бачив. Мотоцикл, яким було збито потерпілу, до його приїзду кимось був переміщений з проїзної частини до кіосків. Він оформив ДТП, після чого залишив місце події.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 , даними в ході судового розгляду, яка пояснила, що вона є лікарем бригади «Швидкої допомоги» та виїздила на місце ДТП, що відбулась на початку серпня 2013 року на вул. І. Камишева в м. Харкові. Свідок ОСОБА_12 пояснила, що після прибуття за викликом на вул. І. Камишева - ближче до вул. Ак. Павлова, вона побачила, що на проїздній частині - ближче до бордюру, біля пішохідного переходу на землі лежить дівчина без ознак життя. З вуха в дівчини текла кров, дівчина була без свідомості, мотоциклу на проїздній частині не було, він стояв біля кіоску. Дівчину на машині «Швидкої» було транспортовано до лікарні швидкої та невідкладної допомоги.

Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №1924А від 07.08.2013 року, з якої вбачається, що бригада «Швидкої допомоги» виїздила за викликом на АДРЕСА_2 , на пішохідний перехід, звідки було госпіталізовано ОСОБА_4 . Потерпіла була не продуктивна контакту, в неї була кровотеча з вуха. Зі слів перехожих в картці зазначено, що потерпілу було збито мотоциклом «Кавасакі» під керуванням ОСОБА_6

(Т.2, а.с.109)

Оцінюючи зібрані та досліджені докази по справі, суд виходить з наступного:
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що наїзд на пішохода ОСОБА_4 стався за межами пішохідного переходу («зебри»), суперечать показанням як самої потерпілої, так і показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , стосовно того, що ОСОБА_6 , керуючи мотоциклом «Кавасакі» збив потерпілу саме на пішохідному переході («зебрі»). Співставляючі наведені показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд відзначає кількісну перевагу показань потерпілої ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , над показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому суд приходить до переконання в тому, що пішохід ОСОБА_4 на момент ДТП знаходилась на пішохідному переході («зебрі») або в безпосередній близькості від нього, що, в свою чергу, свідчить про неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині його стверджень щодо розташування місця наїзду на пішохода ОСОБА_4 за межами пішохідного переходу («зебри»).
Враховуючи наведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент спричинення, вірно кваліфіковані за ч.2ст.286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що злочин скоєний ОСОБА_6 є необережним, однак віднесений до категорії тяжких злочинів, від скоєння даного кримінального правопорушення настали тяжкі наслідки, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває, за місцем реєстрації та мешкання характеризується позитивно, не працює.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" судам треба мати на увазі, що наведений у ч.1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті( наприклад, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання має бути вмотивоване у вироку.
В зв`язку із викладеним, суд не враховує пом`якшуючою обставиною часткове відшкодування шкоди потерпілій. На думку суду відшкодування шкоди частинами у незначному розмірі під час досудового слідства, перед направленням справи до суду, перед закінченням судового слідства по справі ніяк не свідчить про розкаяння обвинуваченого та намагання відшкодувати шкоду, а на глибоке переконання суду, має на меті лише зменшення покарання за скоєне.
Таким чином, у відповідності до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинувачено, судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
З урахуванням пояснень обвинуваченого суд прийшов до переконання, що вину він визнає частково, щирого каяття в його діях суд не вбачає, оскільки ОСОБА_6 не вважав за потрібне навіть формально вибачитись перед потерпілою, більш того, його поведінка взагалі не ґрунтується на виявленні жалю до потерпілої з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію. Крім того, його позиція щодо дорожньо-транспортної пригоди залишилась незмінною під час розгляду справи: стосовно місця перебування потерпілої ОСОБА_4 під час ДТП - поза межами пішохідного переходу, стосовно швидкості руху мотоцикла, стосовно механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої (на думку обвинуваченого вони утворились внаслідок «невдалого падіння» потерпілої, не через його дії) він давав стабільні пояснення, крім того, обвинувачений підтримав у судовому засіданні всі клопотання свого захисника щодо призначення різного роду експертиз по справі, що свідчить про його сумніви у власній винуватості. . Зазначені дії обвинуваченого, на думку суду, спрямовані лише на намагання зменшити або уникнути відповідальності за скоєне.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження заявив клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від відбування призначеного покарання.

В обґрунтування зазначив, що має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якої не позбавлений. На підтвердження вказаного факту обвинуваченим залучено до матеріалів кримінального провадження копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графі «батько» - зазначено ОСОБА_6 , та копію довідки за підписом заступника начальника Управління служб у справах дітей ОСОБА_14 , про те, що рішення суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно його дочки ОСОБА_13 за позовом органів опіки та піклування не приймалось.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в України» особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.

На підставі п. "в" ч. 1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році", звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Разом із тим, з отриманої на запит суду відповіді за підписом начальника Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 12.11.2015 року, вбачається, що відомості про батька, ОСОБА_15 , до актового запису про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Крім того, з відповіді начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №07-6857 від 12.11.2015 року, вбачається, що ОСОБА_16 перебуває на обліку в управлінні та їй згідно з Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» призначено допомогу на дітей одиноким матерям на дитину, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не надав суду переконливих та належних доказів наявності у нього на утриманні неповнолітньої дитини на момент набрання законної сили Законом України «Про амністію у 2014 році», його клопотання про застосування до нього положень п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», та звільнення його від відбування призначеного покарання не підлягає задоволенню.

В зв`язку із викладеним, з урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк в межах санкції статті, за якою останній обвинувачується, із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду, таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне обрати у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, взявши його під варту негайно в залі суду, оскільки це дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку винної особи.
Вирішуючи питання по цивільному позову, заявленому потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків на суму 5112,50 гривень, суд вважає ці вимоги обґрунтованими та доведеними, й тому такими, що відповідають ст.ст.120,124 КПК України й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є документально підтвердженими.
Доводи щодо відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 суд також вважає обґрунтованими та доведеними з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Так, під час судового розгляду зазначеного кримінального правопорушення судом встановлено, що внаслідок протиправних вищезазначених дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_4 були завдані тяжкі тілесні ушкодження що є небезпечними для життя в момент спричинення, вона тривалий час перебувала в лікарні, відчувала та продовжує відчувати сильний фізичний біль, до цього часу зазнає тяжких фізичних страждань, не спроможна повноцінно виконувати елементарні побутові речі, як результат погіршились її здібності, порушені нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості вести активний спосіб життя, до цього часу вимушено не працює, повністю залежить від турботи та утримання близьких.
Розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Зокрема, судом враховуються стан здоров`я потерпілої ОСОБА_4 , тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього фізичного стану.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 150000 грн. заподіяної моральної шкоди, що буде в достатній мірі відповідати ступеню моральних та фізичних страждань потерпілої.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України Комунальної установи охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 шкоди, заподіяної злочином в сумі 4161,76 грн. також підлягає повному задоволенню, оскільки є обґрунтованим, підтверджений належними та відповідними доказами.
Відповідно до ст. ст. 91, 93 КПК України 1960 року з обвинуваченого ОСОБА_6 належить стягнути на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області 586,8 гривень за проведення по справі судово-медичної експертизи № 279-МК від 17.10.2013 року (т. 1, а.с. 132-135).
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 5112,20 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн., а всього 155112,20 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч сто дванадцять грн. 20 коп.)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Комунальної установи охорони здоров`я «ХМКЛШНМД ім. О.І. Мещанінова» (УДК в м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківській області р/р 0002, МФО 851011, код 240603) матеріальну шкоду, заподіяну злочином у сумі 4161,76 грн. (чотири тисячі сто шістдесят одна гривня 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області 586,8 гривень за проведення по справі судово-медичної експертизи № 279-МК від 17.10.2013 року
Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Прокурору, засудженому, захиснику засудженого, потерпілій представнику потерпілої копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1