Справа № 159/197/15-к Провадження № 11-кп/773/371/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1, 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, на ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 27 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Ковельського міськрайонного суду щодо неї від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їй на праві приватної власності майна.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2015 року вирок Ковельського міськрайонного суду щодо ОСОБА_7 в частині покарання змінено та призначено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їй на праві приватної власності майна.

06 липня 2015 року ОСОБА_8 звернулася до Ковельського міськрайонного суду з клопотанням про відстрочку виконання вироку суду від 27 квітня 2015 року, посилаючись на незадовільний стан свого здоров`я та перебування на її утриманні малолітньої дитини, яка часто хворіє, та матері-пенсіонерки, яка є особою похилого віку.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 27 липня 2015 року у задоволенні даного клопотання відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що оскільки ОСОБА_7 засуджена за тяжкі злочини, то у відповідності до ст. 536 КПК України відстрочка виконання вироку не допускається.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а її клопотання задовольнити. Вважає, що у задоволенні клопотання їй відмовлено безпідставно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Залишаючи клопотання ОСОБА_7 без задоволення, суд першої інстанції вірно послався на вимоги статті 536 КПК України, згідно яких відстрочка виконання вироку не допускається за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_7 засуджена за злочини, які відносяться до категорії тяжких, і має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.п. 192).

На час подання ОСОБА_7 клопотання про відстрочку виконання вироку її син досягнув трьохрічного віку, що відповідно до ч. 2 ст. 536 КПК України виключає можливість застосування відстрочки виконання вироку.

Крім того, застосування даного інституту є правом суду.

Інші обставини, наведені в клопотанні засудженої, не є підставами для застосування відстрочки виконання вироку.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 27 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочку виконання вироку, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді