28.12.2015 Єдиний унікальний № 358/1211/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2015 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участі секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_11 ,
потерпілих - ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
судовим слідством колегія суддів Миронівського районного суду Київської області,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_7 03.05.2015 близько 1 години ночі знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність власних дій, під час сварки, яка виникла на ґрунті сімейно-побутових непорозумінь між ним з одного боку та його ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з якою він проживав без реєстрації шлюбу, з іншого боку, трьома кухонними ножам умисно завдав останній одинадцять ударів у різні частини тулуба. Внаслідок чого заподіяв наступні тілесні ушкодження: не проникаюче колото-різане поранення: рана №1 розміщена у проекції рукоятки груднини; проникаюче колото-різане поранення: рана №2 розміщена дещо лівіше від грудини у третьому міжреберному проміжку; не проникаючі колото-різані поранення: рани №3 та №4 розміщені відповідно у проекції 6 та 7 ребер по білягрудинній лінії праворуч, рана №5 розміщена на 1 см лівіше від остистого відростка другого шийного хребця; проникаюче колото-різане поранення: рана №6 розміщена на 8 см лівіше від остистого відростка грудного хребця; не проникаюче колото-різане поранення рана №7 розміщена по зовнішньому краю лівої лопатки; проникаюче колото різане поранення: рана №8 розміщена у четвертому міжреберному проміжку по праві біля хребетній лінії; не проникаючі колото-різані поранення: рана №9 розміщена в сьомому міжреберному проміжку по лівій біляхребетній лінії, рани № 10, 11, 12 розміщені відповідно на передній поверхні правого плеча середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині та на правій бічній поверхні грудної клітки, рана №13 розміщена на задній поверхні правого стегна у середній його третині, рана №14 розміщена на зовнішній поверхні правої гомілки в верхній її третині, крововилив навколо лівого ока.
Від ран № 2, 6, 8 беруть початок ранові канали, які йдуть:
- від рани №2 рановий канал йде спереду назад, дещо зверху донизу та дещо зліва направо, довжина каналу по зонду близько 9 см, через м`які тканини третього міжреберного проміжку проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи праве передсердя;
- від рани №6 рановий канал йде ззаду наперед, знизу вгору та дещо направо, довжина каналу по зонду близько 11 см., через м`які тканини четвертого міжреберного проміжку проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи верхню долю лівої легені;
- від рани №8 рановий канал йде ззаду наперед, знизу вгору, та дещо наліво, довжина каналу по зонду близько 7,5 см., через м`які тканини четвертого міжреберного проміжку проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи верхню долю лівої легені.
Дані тілесні ушкодження (кожне в окремості та у своїй сукупності) утворилися від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету (ів) клинка ножа.
Рани № 2, 6, 8 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Від ран № 1, 3, 4, 5, 7, 9-14 беруть початок ранові канали, які сліпо закінчуються у м`яких тканинах.
Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_14 померла через короткий (хвилини) проміжок часу.
Відповідно до висновку експерта № 57 від 25.06.2015 смерть ОСОБА_14 наступила від колото-різаних поранень грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав частково та пояснив, що з ОСОБА_14 вони познайомилися в 2009 році, він її одразу покохав, знав, що у неї є дитина від першого шлюбу. Він привів ОСОБА_15 у свою сім`ю, стали жити разом, обвинувачений дбав про дружину і дитину, займався нею, коли дівчинка навчалася у дитячому садочку та вчив разом уроки, коли вона пішла до школи. У 2011 році у них з дружиною народилася спільна дитина: син ОСОБА_16 , після народження сина він почував себе «самою щасливою людиною на світі». Після народження сина пропонував померлій одружитися офіційно, однак вона відмовлялася, так як отримувала соціальну допомогу як мати одиначка і говорила, що після того, як пройдуть усі виплати, тоді вони зможуть узяти шлюб. У подальшому після народження сина у них з дружиною почали виникати сварки, під час сварок дружина погрожувала, що забере дітей і поїде до батька в Російську Федерацію. Він говорив дружині, що так не можна, що у них сім`я, що він її кохає. У 2014 році у липні місяці дружина пішла працювати продавцем у магазин. Графік роботи був 3 дні через 3. Останнім часом дружина поверталася з роботи невчасно, він їй робив зауваження, після чого вона ставала дратівливою, «сама не своя» і знову погрожувала, що забере дітей та поїде до батька. Він намагався уникнути скандалів одягався, виходив на вулицю, обдумував ситуацію, він боявся, що оскільки юридично не є батьком дитини, то дружина може дійсно забрати сина та поїхати. Напередодні події дружина сказала, що на роботі буде банкет та вона буде допомагати в його облаштуванні. 02.05.2015 приблизно о 7 год. ранку вона пішла на роботу, обвинувачений залишився вдома займатися хатніми справами. У той день син захворів у сина був алергічний реніт, як мінімум двічі на рік йому необхідно було знаходитися на стаціонарному лікуванні («під капельницею»). Ситуація була така, що якщо з ранку починався приступ то необхідно було колоти уколи, інакше до вечора дитина починала задихатися. Того дня через кожні три-чотири години вони з сином проходити дихальні процедури за допомогою спеціального апарата. Коли настав вечір та дочка повернулася від своєї рідної бабусі, обвинувачений поклав дітей спати, близько 21 години вони заснули. Близько о 23 годині він зателефонував дружині поцікавитись, де вона знаходиться, ОСОБА_15 сказала, що дуже втомилася, на запитання, коли вона буде дома повідомила, що приблизно за годину. Так як було дуже пізно, на вулиці йшов дощ, дружина сказала, що дуже втомлена та не взяла парасольки, обвинувачений вирішив поїхати і забрати її з роботи, діти на той час спали. Він узяв машину та поїхав до роботи дружини, по дорозі ще раз їй зателефонував, запитав коли вона буде вільна, дружина повідомила, що буде зайнята приблизно годину і у неї вимкнувся телефон. Коли він під`їхав до магазину, то побачив, що магазин замкнений дуже рознервувався та одразу зателефонував дружині і запитав, де вона знаходиться, дружина відповіла, що на роботі обвинувачений сказав, що він біля магазину і той замкнений, немає нікого. І лише після цього дружина сказала, що знаходиться в с. Юхни у подруги на хрестинах, він дуже рознервувався, описує свій стан як такий, що начебто втратив пам`ять, дружина сказала, що по неї їхати не потрібно. Однак обвинувачений наполіг, що приїде і забере її додому, по дорозі обвинувачений описує свій стан так, що його душила злість, у нього «боліло серце», він не міг зрозуміти, як дружина могла так з ним вчинити, так вчинити з дитиною, знаючи, що син хворіє. Дружина повідомила, що подруга живе на центральній вулиці с. Юхни, приїхавши в до обумовленого місця він побачив дружину з двома подругами та одним чоловіком, оскільки було темно він їх не пізнав. Він запитав дружину, навіщо вона так вчинила, а подруг запитав чи знають вони, що у ОСОБА_15 хвора дитина та сказав, що вони «свині». Вони з дружиною сіли у авто та поїхали, усю дорогу думав, як вона могла так вчинити, приїхавши додому дружина пішла в будинок, а він загнав машину в гараж та також зайшов до будинку. Зайшовши, одразу сказав, що хоче з дружиною поговорити про її вчинок, з`ясувати як вони після такого будуть далі жити, на що дружина одразу відповіла, що їй нема про що з ним говорити, однак він наполіг, щоб вони сіли за стіл поговорити. Сівши, він сказав, що не хоче аби вона так чинила, що він старається заради дітей, заради неї, і запитав, чи їй дорожчі гульки за чоловіка і дітей. Сказав, що заради сім`ї, заради дітей згоден забути усе, що вона сьогодні зробила. На що дружина відповіла, що ніколи його не кохала і не кохає, що їй набридли його рідні, що вона забирає дітей і поїде до батька. Потім вона встала із-за столу і повернула вийти з кухні, обвинувачений відчув твердість у її словах, і у нього промайнула думка, що він більше ніколи не побачить своєї дитини. А в подальшому, як описує обвинувачений, у нього було відчуття, що в очах потемніло, волосся стало дибки, подальше обвинувачений пам`ятає «туманно». Пам`ятає, що схопив ніж, відразу наніс дружині удар в спину після чого вона повернулася, нахилилася, він її ударив ще один раз, далі пам`ятає що відчув сильний біль у руках, а по полу були розкидані поламані ножі, дружина лежала на підлозі, у нього було таке відчуття, ніби на нього вилили відро холодної води. Він не міг зрушити з місця, в голові був туман, дивився на ці ножі і думав де він знаходиться. Потім злякався, що можуть зайти діти, і забравши дітей зі спальної кімнати, одніс їх до батьків, які живуть поруч на одній садибі. Коли ніс сина було відчуття, що руки не слухають його. Підійшов до батьківської хати, постукав, відчинила мати, побачивши дитину на руках, почала питати що сталося, він повідомив, що ударив дружину, зайшовши в хату сказав матері щоб вона викликала швидку у нього була надія, що дружина жива. Після цього сестра побігла до їх будинку, мати забрала дитину, він сів у крісло. Свій стан обвинувачений, описує так, що у нього було відчуття спустошеності, що відчував ніби це був сон. Також сказав матері зателефонувати колишньому чоловікові ОСОБА_15 , щоб він приїхав забрав дочку. Потім приїхала «швидка» і міліція на далі пам`ятає, що він прийшов у хату де вони проживали з ОСОБА_15 та давав пояснення дільничному, з часом його забрали у райвідділ де він також давав свідчення, зранку його повезли в лікарню на освідування.
На запитання прокурора обвинувачений повідомив, що тілесних ушкоджень на ОСОБА_14 до моменту вбивства не було, стосовно причин виникнення гематоми під лівим оком на тілі ОСОБА_14 обвинувачень пояснень не надав.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 , яка являється матір`ю померлої ОСОБА_14 , суду повідомила, що про обставини вбивства їй нічого невідомо, з дочкою вона спілкувалася дуже рідко, лише вітала на день народження. Відносини між дочкою та обвинуваченим вона характеризує негативно, про обставини застосування фізичного насильства обвинуваченим до її дочки їй невідомо.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 , яка являється рідною сестрою померлої ОСОБА_14 , суду повідомила, що останній рік вони дуже часто спілкувалися з сестрою, сестра жалілася, що їй дуже важко з чоловіком, він її постійно «дістає», просила знайти відповідне житло аби вона могла піти від чоловіка. За два дні до вбивства свідок повідомила сестрі, що знайшла (придбала) для неї будинок у селі. Про обставини вбивства їй достеменно не відомо, про те, що трапилося, вона дізналася 03.05.2015. Приблизно о 3 годині ночі до її чоловіка зателефонували і повідомили про вбивство. Чоловік свідка, не бажаючи говорити їй вночі, лише вранці сказав, що обвинувачений зарізав її сестру. Сестра завчасно казала їй, що увечері 02.05.2015, після роботи вона буде допомагати подрузі у підготовці до хрестин та казала, що обвинувачений про це знає. Свідок характеризує обвинуваченого, як спокійного та завжди до неї ввічливого чоловіка. Однак зазначила, що сестра жалілася на батьків обвинуваченого, що вони її постійно ображають, також розповідала про два випадки, коли була побита чоловіком, зокрема, і під час вагітності.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 яка є матір`ю обвинуваченого, суду повідомила, що її син з померлою ОСОБА_14 , проживали у цивільному шлюбі близько п`яти років, за цей час у них народився спільний син. Також вони виховували дочку ОСОБА_14 від першого шлюбу. Відносини у сім`ї сина вона характеризує посередньо. Про обставини вбивства свідок повідомила, що 03.05.2015 близько 1 годині ночі її розбудив стук у вікно, стук не припинявся доки вона не відчинила двері, на порозі стояв її син та тримав на руках онука. Син зайшов до вітальні і сказав, що у них з ОСОБА_15 був великий скандал та він ударив її ножем, попросив аби свідок викликала швидку і міліцію. За словами свідка син був, «сам не свій», блідий, зі скляними очами, говорив незв`язно. Вона забрала онука син побіг по онуку ОСОБА_18 , приніс її, закутану у одіяло. На стук сина прокинулася і дочка свідка, яка зайшла до вітальні дізнавшись, що трапилося побігла до будинку, де жив син. Дочка є лікарем, тому могла надати допомогу. Після дочки до будинку, де жив син, пішла і свідок, побачила тіло ОСОБА_14 , вона лежала на підлозі у крові, чи було порушено порядок у кімнаті не пам`ятає, поламані ножі помітила вже, коли шукала паспорт сина на вимогу працівників міліції.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, у судовому засіданні повідомила, що її брат з дружиною жили у літній кухні, а батьки зі свідком жили у будинку на одній садибі, за адресою АДРЕСА_1 . У ніч з 2 на 03.05.2015 брат близько першої години ночі постукав у вікно будинку, відчинила двері мати, брат зайшов у вітальню із сином на руках та сказав аби мати дзвонила у швидку та до міліції, бо він ударив ножем ОСОБА_15 . Потім брат пішов і забрав дочку, закутавши її в простирадло та приніс до вітальні будинку. Свідок, дізнавшись, що трапилося пішла до будинку брата, там побачила тіло ОСОБА_14 в крові, будучи лікарем та помітивши, що з рота у неї тече кров зрозуміла, що у ОСОБА_14 ушкоджені легені, переклала її на спину та підклала під голову кофту, на той час ОСОБА_14 ще була жива. Свідок згадує, що біля тіла бачила поламані ножі.
На запитання захисника повідомила, що намагалася привести брата до свідомості, для чого била його по обличчю, він був блідий, дивився в одні точку.
Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що є сусідом обвинуваченого, характеризує його загалом позитивно, однак був випадок коли обвинувачений приблизно 8 років тому душив його сина. Про обставини вбивства свідку нічого не відомо, чи були конфлікти у сім`ї обвинуваченого та померлої йому невідомо. Відзначає запальний характер обвинуваченого. Про факт вбивства свідку стало відомо від сусіда.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив суду, що він є сусідом обвинуваченого про обставини вбивства йому безпосередньо невідомо, характеризує обвинуваченого з позитивної сторони, але як людину із запальним характером. Повідомив, що у сім`ї обвинуваченого були постійні сварки, що обвинуваченого часто «накручували» його батьки у зв`язку із чим він конфліктував із померлою. Також свідок повідомив, що у ночі 03.05.2015 він бачив, що до будинку сусідів зійшлися люди, горіло світло, приблизно початок на третю ночі приїздила «швидка» і міліція, але про факт вбивства йому стало відомо лише зранку.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що є сусідкою обвинуваченого про безпосередні обставини вбивства їй невідомо, характеризує обвинуваченого з негативної сторони, дуже запальний. Також повідомила, що ОСОБА_15 часто жалілася їй на батьків обвинуваченого та на нього, що її дуже ображають у сім`ї часто були скандали, майже кожного дня.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що є власником магазину в якому до дня смерті працювала ОСОБА_14 02.05.2015 ОСОБА_15 працювала до 21 години та зачинила магазин, куди вона потім поїхала свідку невідомо. Також свідок розповіла, що за рік роботи ОСОБА_15 в магазині вона неодноразово чула від неї скарги на образи з боку родичів обвинуваченого та його самого.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду повідомив, що працює лікарем екстреної допомоги. 03.05.2015 в нічний час він виїжджав на виклик за адресою місця проживання обвинуваченого. Прибувши на виклик, їх зустрів обвинувачений, провів до будинку, показав тіло жертви, на той час вона уже була мертвою. Стан обвинуваченого характеризує як схвильований, обвинувачений повідомив свідку, що вбивство вчинив він. Тіло жертви знаходилося в положенні лежачи на спині на тілі жертви в районі грудної клітки було видно щонайменше дві проникаючі колото-різані рани. Встановивши, що жінка померла, свідок зателефонував за номером телефону 103 та подальший огляд трупа не проводив, чекаючи працівників міліції.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що була подругою ОСОБА_14 , останнім часом подруга часто скаржилася на сім`ю обвинуваченого, говорила, що її ображають, згадувала, що коли була на сьомому місяці вагітності обвинувачений її побив. Свідок повідомила, що ОСОБА_14 боялася за своє життя, хвилювалася, думала якщо піде від чоловіка він її може вбити. Стосовно подій 02.05.2015 свідок повідомила, що того дня вона хрестила свою дочку і ОСОБА_14 їй мала допомагати в приготуваннях. Свідок стверджувала, що за три дні до цього обвинувачений був повідомлений про хрестини. Приблизно о 21 годині 02.05.2015 їй зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що приїде до неї у гості, привезе подарунок для дитини, свідок сказала щоб ОСОБА_15 викликала таксі, вона сама його оплатить. ОСОБА_14 приїхала близько 22 години, під час її перебування у гостях телефонував обвинувачений (близько 23 години), спілкувався з нею, пізніше ОСОБА_15 попросила її провести, щоб обвинувачений, який мав її забрати, не заблукав. Свідок разом із сестрою і кумом провели ОСОБА_14 , коли під`їхав обвинувачений, він вийшов з машини, зняв куртку посадив ОСОБА_15 до машини, все робив дуже спокійно, лише сказав слово «свині» чи «свиня», до кого були ці слова свідок не зрозуміла. Про вбивство свідок дізналася о 8 годині ранку 03.05.2015 від подруги, яка зателефонувала і сказала, що ОСОБА_15 зарізав чоловік.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду повідомила, що є сестрою свідка ОСОБА_25 надала суду покази в частині подій 02.05.2015 аналогічні показам попереднього свідка.
Крім показів свідків, потерпілих та самого обвинуваченого, його вина також підтверджується доказами, поданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні, зокрема:
-протоколом огляду місця події від 03.05.2015 та фото таблицею до нього з якого вбачається, що при огляді літнього будинку (який являє собою одноповерхове приміщення з трьох кімнат, згори покрите шифером) який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кухні було виявлено труп ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 зі слідами насильницької смерті. На тілі жертви виявлено наступні ушкодження: гематома навколо лівого ока, на передній поверхні грудної клітки чотири колото-різані проникаючі рани, на правій бічній поверхні грудної клітки розміщена одна рана, на зовнішній поверхні правого стегна в середній перетинці розміщена одна рана, на задній поверхні грудної клітки розміщені п`ять ран. Також з протоколу та додатку вбачається, що при огляді будинку, в коридорі та на кухні було виявлено велику кількість плям різних розмірів речовини бурого кольору ззовні схожої на кров. Крім того, при огляді коридору вказаного будинку та кухні виявлено три кухонні ножі, два з яких лежали на підлозі на відстані 8 см. від трупа та буди зламані/т. 1 а.с. 197-209/;
-протоколом огляду трупа ОСОБА_14 від 03.05.2015 та фото таблицею до нього, проведеного у приміщенні моргу Богуславської ЦРЛ, під час проведення якого виявлено наступні ушкодження: на передній поверхні грудної клітки розміщені чотири рани, на задній поверхні грудної клітини розміщена одна рана та дев`ять ран різного типу, розміщені на задній поверхні трупа ОСОБА_14 , також наявна гематома лівого ока /т. 1 а.с. 210-213/;
-лікарським свідоцтвом про смерть №57 від 03. 05.2015 року /т. 1 а.с. 215/;
-висновком експерта №38 від 03.05.2015 р., згідно якого при огляді ОСОБА_7 було виявлено наступні ушкодження: множинні, поверхневі, різані рани на долонних поверхнях п`ятого пальця правої кисті та четвертого пальця правої кисті. Вищеописані ушкодження утворилися від дії гострого предмета (предметів) типу клинка ножа, могли утворитись в час та за обставин вказаних у постанові /т.1 а.с. 218/;
-висновком експерта №57 від 03.05.2015, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 було виявлено:
а) проникаючі колото-різані поранення: рана №2 розміщена дещо лівіше від грудини у третьому міжреберному проміжку; рана №6 розміщена на 8 см лівіше від остистого відростка грудного хребця; та рана №8 розміщена у четвертому міжреберному проміжку по праві біля хребетній лінії. Від даних ран беруть початок ранові канали, які йдуть:- від рани №2 рановий канал йде спереду назад, дещо зверху донизу та дещо зліва направо, довжина каналу по зоду близько 9 см, через м`які тканини третього міжреберного проміжку проникає і ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи праве передсердя; - від рани №6 рановий канал йде ззаду наперед, знизу вгору та дещо направо, довжина каналу по зонду близько 11 см, через м`які тканини четвертого міжреберного проміжку проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи верхню долі лівої легені; - від рани №8 рановий канал йде ззаду наперед, знизу вгору, та дещо наліво, довжина каналу по зонду близько 7,5 см, через м`які тканини четвертого міжреберного проміжку проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджуючи верхню долю лівої легені. Дані тілесні ушкодження (кожне в окремості та у своїй сукупності) утворилися від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету (ів) клинка ножа, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
б) не проникаючі колото-різані поранення: рана №1 розміщена у проекції рукоятки груднини; рани №3 та №4 розміщені відповідно у проекції 6 та 7 ребер по білягрудинній лінії праворуч; рана №5 розміщена на 1 см лівіше від остистого відростка другого шийного хребця; рана №7 розміщена по зовнішньому краю лівої лопатки; рана №9 розміщена в сьомому міжреберному проміжку по лівій біляхребетній лінії; рани №10, 11, 12 розміщені відповідно на передній поверхні правого плеча середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині та на правій бічній поверхні грудної клітки; рана №13 розміщена на задній поверхні правого стегна у середній його третині; рана №14 розміщена на зовнішній поверхні правої гомілки в верхній її третині. Від даних ран беруть початок ранові канали, які сліпо закінчуються у м`яких тканинах;
в) крововилив навколо лівого ока;
г) ознаки крововтрати.
Смерть ОСОБА_14 , настала від колото-різаних поранень грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Смерть потерпілої настала за 4-8 годин до моменту проведення судово-медичної експертизи трупа про що свідчать достовірні ознаки (трупні плями та трупне задубіння). Враховуючи ступінь вираженості реактивних змін в ділянках ушкоджень внутрішніх органів, можна припускати, що смерть потерпілої настала через короткий проміжок часу після отримання вище описаних ушкоджень. На тіло потерпілої діяло не менше 11 дій одностороннє-гострим колюче-ріжучим предметом (ми) типу клинка ножа. Згідно даних медико-криміналістичної експертизи судити одним чи декількома одностороннє-гострими колюче-ріжучими предметами (ом) типу клинка ножа були спричинені вище описані тілесні ушкодження не передбачається можливим. Згідно даних судово-токсикологічного дослідження в крові від трупа виявлений етиловий спирт в концентрації 0,44 %, що як правило за життя може відповідати алкогольному сп`янінню легкого ступеня. /т. 1 а.с. 221-223/;
-висновком експерта №81 від 06.05.2015 згідно якого що при судово-цистологічному дослідженні піднігтьовому вмісті рук трупа ОСОБА_14 знайдена кров людини та епітеліальні клітини. Клітини в препаратах розташовані у виді скупчень та пластів, що свідчить про травматичний характер їх походження. Кров та епітеліальні клітини в піднігтьовому місті рук трупа ОСОБА_14 могли походити у тому числі і від самої ОСОБА_14 /т. 1 а.с. 229-231/;
-висновком експерта №83 від 06.05.2015 згідно якого при судово-цистологічному дослідженні уламка клинка ножа з чорною ручкою (об. 3), уламка ножа (ближче до вістря) (об. 10) знайдена кров, що належить особі жіночої генетичної статі і виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Розміщення клітин в препаратах у виді мікропластів свідчить про травматичний характер їх походження. … враховуючи одержані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, можна дійти висновку, що кров на уламку клинка ножа (об. 3) і уламка ножа (ближче до вістря) (об. 10) могла походити від жінки в тому числі і від потерпілої ОСОБА_14 . При судово-цистологічному дослідженні: клинку ножа з дерев`яною ручкою (об. 1); ручки від ножа з чорної пластмаси (об. 5); уламки кухонного ножа з дерев`яною ручкою (об. 6); уламків клинків (об. 8, 9). знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося у зв`язку з відсутністю клітин придатних для цистологічного дослідження. При серологічному дослідженні даних об`єктів одержані слідуючі результати: в (об. 1, 9) виявлені антигени Н ізосерологічної системи АВ0; в (об. 5,6,8) виявлені антигени А і Н тієї ж системи. Отже, враховуючи одержані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, можна прийти до наступних висновків: - кров на клинку ножа з дерев`яною ручкою (об. 1) та уламку ножа (об. 9) могла проходити від особи (осіб) в крові якої (яких) знаходиться антиген Н ізосерологічної системи АВ0 в тому числі і від потерпілої ОСОБА_14 ; - кров на ручці ножа з чорної пластмаси (об.5), уламку ножа з дерев`яною ручкою (об. 6), уламку клинка (об. 8) могла походити від особи (осіб) в крові якої (яких) знаходиться антиген А і Н ізосерологічної системи АВ0 - в тому ж числі і від підозрюваного ОСОБА_7 . Домішок крові ОСОБА_14 в даний об`єктах також не виключається. При судово-цистологічному дослідженні ручки кухонного ножа (об. 2), чорній ручці кухонного ножа (об. 4), дерев`яній ручці кухонного ножа (об.7) кров та епітеліальні клітини придатні для цитологічного дослідження не знайдені /т. 2 а.с. 8-14/;
-протоколом затримання особи від 03.05.2015, згідно якого 03.05.2015 близько 03:00 в АДРЕСА_1 , в будинку за місцем свого проживання було затримано ОСОБА_7 при затриманні обвинувачений був одягнений в зимову куртку зеленого кольору, футболку чорного кольору, шорти зеленого кольору, шльопанці темно синього кольору /т. 2 а.с. 15-17/;
-висновком експерта №175 від 06.05.2015, згідно якого на куртці підозрюваного ОСОБА_7 виявлена кров людини, дана кров може походити від потерпілої ОСОБА_14 /т. 1 а.с.235-236/;
-висновком експерта №174 від 06.05.2015, згідно якого на шортах, на правому шльопанцю, що належать підозрюваному ОСОБА_7 виявлена кров людини, дана кров може походити від потерпілої ОСОБА_14 /т. 1 а.с. 240-242/;
-протоколом №26 від 03.05.2015, медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння не перебував /т. 2 а.с. 54/;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2015 року за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та відеозапис до нього, згідно якого обвинувачений показує як розвивалися події близько першої години в ніч з 2 на 03.05.2015 у його будинку в АДРЕСА_1 , та як саме він завдав першого удару ножем у спину ОСОБА_14 та другого удару їй в живіт /т. 2 а.с. 62-65/;
-висновком судово-психіатричної експертизи № 230 від 06.05.2015, згідно якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_7 не виявлено. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій перебував у стані фізіологічного афекту. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_7 під час проведення обстеження не виявлено/т. 2 а.с. 69-72/
Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_27 повністю підтвердив свій висновок судово-психіатричного експерта № 230 від 06.05.2015, року детально роз`яснив, що при формулюванні відповіді на питання експертизи №2 свідомість обвинуваченого була звужена, однак він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що відповідає стану фізіологічного афекту. Так виходячи із медичної термінології у висновку має бути зазначено про можливість підекспертним усвідомлення значення своїх дій та керування ними, оскільки обвинувачений не є обмежено осудною особою та не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Експерт в цілому підтвердив, що на час вчинення злочину підекспертний перебував у стані фізіологічного афекту у цей момент у нього стався вибух когнітивної енергії, яка акумулювалася впродовж тривалого часу та не мала виходу.
Усі вищеперераховані докази колегія суддів вважає належними та допустимими, зібрані у спосіб та в порядку передбачений КПК України.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
При розгляді даного кримінального провадження судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
- копію посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю (категорії 4) від 04.12.2006 Серія НОМЕР_1 /т. 2 а.с.43/.
- копію паспорта громадянина України обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 Серія НОМЕР_2 виданого Богуславським РВ ГУ МВС України у Київській області 27.10.2011 /т. 2 а.с. 44/;
- вимогу щодо судимості № 2326 від 05.05.2015, згідно якої вбачається, що обвинувачений раніше не судимий /т. 2 а.с. 45/;
- довідку Богуславської міської ради Київської області від 05.05.2015 за №961 стосовно відсутності у обвинуваченого статусу депутата міської ради VI скликання /т.2 а.с. 47/;
- характеристику на обвинуваченого ОСОБА_7 , видану виконавчим комітетом Богуславської міської ради 05.05.2015 № 24, згідно якої до вказаного виконкому компрометуючих матеріалів на обвинуваченого не надходило /т. 2 а.с. 48/;
- характеристику на обвинуваченого ОСОБА_7 , видану 06.05.2015 Головою вуличного комітету ОСОБА_28 згідно якої обвинувачений характеризується позитивно /т.2 а.с. 49/;
- характеристику на сім`ю ОСОБА_29 , видану 02.11.2015 Головую вуличного комітету ОСОБА_28 , згідно якої сім`я характеризується позитивно /т.2 а.с. 88/;
- довідку Богуславської ЦРЛ від 05.05.2015 № 250 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря психіатра впродовж останніх 5 років /т. 2 а.с. 51/;
- довідку Богуславської ЦРЛ від 05.05.2015 № 543 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря нарколога впродовж останніх 5 років /т.2 а.с. 52/;
- довідку заступника директора Київського обласного центру зайнятості від 18.05.2015 № 211/02-15 щодо реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 на обліку як безробітного /т. 2 а.с. 56/;
- відмову ОСОБА_13 від будь якої допомоги ОСОБА_17 від 04.05.2015 вчинену у письмовій формі у присутності свідків /т.2 а.с. 89/;
- консультативний висновок № 695 від 07.08.2015 виданий Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охмадит» стосовно ОСОБА_30 згідно якого йому встановлено діагноз: алергічний реніт, та віднесено до фактора ризику по бронхіальній астмі /т. 2 а.с. 90/;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_4 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області 31.05.2011 серія НОМЕР_3 /т. 2 а.с. 119/;
- копію ухвали Богуславського районного суду Київської області від 23.09.2015 у справі ЄУН№358/1412/15-ц про призначення судово-медичної генетичної експертизи спірного батьківства відносно можливості ОСОБА_7 бути генетичним батьком дитини ОСОБА_30 /т.2 а.с. 120/;
- копію висновку експерта №338 від 24.11.2015 згідно якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_30 складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіум з Ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним /т. 2 а.с. 121-124/;
Вказані докази враховуються судом, як такі, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, однак не являються помякшуючими його вину.
Крім того в ході судового розгляду суду були надані докази, які на думку колегії не містять доказової інформації стосовно обставин вчинення злочину та не характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
-висновок експерта №173 від 06.05.2015 згідно якого в змивах рук ОСОБА_7 кров не виявлена /т. 2 а.с. 4/;
-висновок експерта № 82 від 06.05.2015 з якого вбачається, що при судово-цистологічному дослідженні піднігтьового вмісту підозрюваного ОСОБА_7 кров та епітеліальні клітини, придатні для цистологічного дослідження, не знайдені /т. 2 а.с. 33-36/;
- інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта (гр. ОСОБА_7 ) № 39709251 від 25.06.2015, згідно якої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості /т. 2 а.с. 58/;
- довідка Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Богуславського, Миронівського та Рокитнянського районів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області №371 від 27.06.2015 згідно якої за обвинуваченим ОСОБА_7 зареєстрований причіп марки ПГМФ 8302, д/н НОМЕР_4 /т. 2 а.с. 60/;
Стосовно клопотання захисника ОСОБА_11 про перекваліфікацію дій обвинуваченого із ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України колегія суддів дійшла наступних висновків.
У своєму клопотанні захисник вказує на наявність у обвинуваченого стану сильного душевного хвилювання, а у діях та поведінці потерпілої ОСОБА_14 , як він вважає, одразу двох кваліфікуючих ознак, що викликали цей стан та передбачені ст. 116 КК України: протиправна поведінка та тяжка образа з її боку.
Разом із тим поняття "сильне душевне хвилювання" характеризує особливу негативну напруженість емоційного стану людини. Воно пов`язане з максимально можливим для певної особи ступенем збудження, стурбованості її внутрішнього психічного світу, інтенсивними настроями, переживаннями та почуттями. Сильне душевне хвилювання частіше за все проявляється у вигляді майже неконтрольованого гніву, невротичного зриву, почуття досади, глибокого відчаю тощо. Завдяки підвищеній інтенсивності такі настрої не можуть бути довготривалими. Проте під час цих емоційних станів, що домінують у свідомості, людина великою мірою (проте не цілком) позбувається контролю над своєю поведінкою і спроможністю належним чином керувати своїми діями. Інакше кажучи, вольова сфера звужується до мінімуму внаслідок того, що людина значною мірою перебуває під впливом інстинктивних рухів. Нерідко спостерігається навіть тимчасова втрата пам`яті. З цього приводу Пленум ВСУ звернув увагу на те, що вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними (абз. 1 п. 23 постанови Пленуму від 07.02.2003 № 2). Одним із критеріїв душевного хвилювання є раптовість скоєння злочину як безпосередня реакція на подію, що його викликала.
Поняття «сильне душевне хвилювання» і «фізіологічний афект» не тотожні. Поняття «сильне душевне хвилювання» відбиває кількісну характеристику емоційної реакції й має оцінний характер. Фізіологічний афект це емоційний процес, що має свою специфіку й динаміку і є якісно відмінним від будь-якого душевного хвилювання, у тому числі і сильного. Ці поняття можна розглядати як загальне і часткове.
Наявність у обвинуваченого стану фізіологічного афекту, ще не свідчить про вчинення ним убивства у стані сильного душевного хвилювання, оскільки для наявності складу цього злочину повинен бути наявним причинний зв`язок між цим станом та поведінкою потерпілої, яка проявляється у трьох альтернативних формах: протиправному насильстві, систематичному знущанні або тяжкій образі.
У супереч помилковим твердженням захисника диспозиція ст. 116 КК України взагалі не містить терміну «протиправна поведінка» натомість містить термін «протизаконне насильство», що означає явну, відверту, неприховану невідповідність таких дій приписам чинного законодавства. При цьому протиправність насильства усвідомлюється як суб`єктом злочину, так і потерпілою особою. Названі терміни неможна ототожнювати з огляду на їх різний зміст та співвідношення між собою, як загальне і окреме. Аналіз матеріалів справи свідчить, що у діях потерпілої ОСОБА_14 не було ознак протизаконного насильства щодо обвинуваченого.
Стосовно систематичних знущань, то з огляду на покази свідків, допитаних у судовому засіданні мова, може йти якраз про систематичне знущання з боку обвинуваченого та/чи його рідних над потерпілою, а не навпаки.
Тяжка образа - умисне грубе приниження честі і гідності суб`єкта, яке може бути вчинене у будь-якій формі - усно, письмово, дією. До тяжкої образи слід також відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує честь і гідність суб`єкта або його близьких. Непристойна поведінка може мати прояв у вербальній формі й у формі послідовної низки дій, що знаходяться в явній суперечності зі встановленими у певному середовищі правилами поведінки. Важливе значення для оцінки образи як такої, що є тяжкою, мають емоційні особливості суб`єкта, сприйняття ним факту образи.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров я особи» від 07.02.2003 №2. Така образа може бути вчинена в усній чи письмовій формі або шляхом дії. Як правило, тяжка образа супроводжується протизаконним насильством з боку потерпілого. Питання про те, яку образу вважати тяжкою, вирішується судом в кожному конкретному випадку. При цьому слід ураховувати не лише характер образи, а й індивідуальні особливості особи винного (наприклад, його підвищену нервову збудженість, пов`язану зі станом здоров`я).
З огляду на зазначене потерпілі від злочину передбаченого ст. 116 КК України є спеціальними потерпілими і розподіляються на три взаємопов`язані групи. По-перше, це особи, які вчиняють протизаконне насильство, здатне раптово викликати у суб`єкта злочину стан сильного душевного хвилювання. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним, наприклад, погроза завдати фізичну, моральну чи майнову шкоду. Наступна категорія потерпілих - особи, які систематично знущаються над винним чи іншими, насамперед близькими суб`єкту злочину людьми. Остання категорія потерпілих - це особи, які тяжко ображають винного або вкрай негативно впливають на нього через тяжку образу іншої людини.
Також для кваліфікації дій за ст. 116 КК України необхідна відсутність перерви між виникненням афектованого умислу та вчиненням вбивства. Встановлення вказаної перерви означатиме, що винна особа мала реальну можливість усвідомити свої дії та взяти їх під контроль.
Детально аналізуючи обставини справи та поведінку сторін, що передували убивству, доходимо висновку про наявність двох самостійних груп факторів, які розглядаються обвинуваченим та його захисником як тяжка образа.
До першої групу факторів можна умовно віднести обман потерпілою свого чоловіка, ревнощі з його боку, образу на поведінку дружини щодо ігнорування своїх материнських обов`язків під час хвороби дитини.
Однак, між такими діями потерпілої з одного боку та реакцією на них з боку обвинуваченого минув значний проміжок часу, принаймні півтори години. Обвинувачений мав час та можливість обдумати, усвідомити свої дії та взяти їх під контроль.
З огляду на необхідність відсутності перерви між виникненням афектованого умислу та вчиненням вбивства ця група факторів не може слугувати підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 116 КК України.
Друга група факторів, які на думку захисника і обвинуваченого становлять тяжку образу, це погрози потерпілої стосовно того, що вона забере дітей та поїде на постійне місце проживання в Російську Федерацію, а також її слова стосовно того, що вона не кохає обвинуваченого та ніколи його не кохала, що їй набридли його рідні.
Суд звертає увагу на те що, як вбачається із показів самого обвинуваченого, він неодноразово чув від потерпілої подібне, тобто, на час висловлювань ці слова були для обвинуваченого «звичними» та ніколи раніше не викликали у нього наміру убивати.
Враховуючи характер висловлювань потерпілої, які не містили умисного, грубого приниження честі і гідності суб`єкта, не носили ознак, явно непристойної поведінки потерпілої, що особливо принижує честь і гідність суб`єкта або його близьких, не містили явних суперечностей зі встановленими у певному середовищі правилами поведінки та не супроводжувалися протизаконним насильством з боку потерпілої відсутні підстави вважати названі висловлювання тяжкою образою.
При цьому суд ураховує не лише характер «образи», а й індивідуальні особливості особи винного, його емоційні особливості, сприйняття ним факту «образи», які детально описано у висновку судово-психіатричного експерта №230 від 06.05.2015 відносно ОСОБА_7 .
Таким чином суд не вбачає у діях потерпілої тяжкої образи обвинуваченого, що викликала його афективний стан (стан фізіологічного афекту). Власне слова жертви про те, що вона ніколи не кохала обвинуваченого та що вона забере дітей і піде від нього виражають волю потерпілої; та на загал мають сприйматися як право особи щодо перебування у шлюбі (в тому числі і цивільному) та щодо його розірвання, а також право на вільний вибір особою свого місця проживання та місця проживання своїх дітей. Вказані права є невід`ємними «соціальними» правами людини, гарантованими Конституцією України (ст.ст. 3, 21, 22, 24, 25, 27, 51,) та законодавством України, а також Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першим протоколом та сьомим протоколом вказаної Конвенції (ратифікована Законом від № 475/97-ВР від 17.07.1997) та Конвенцією «Про права дитини» (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991).
Водночас суд не заперечує наявність у обвинуваченого стану сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту). Натомість оцінюючи емоційно вольові характеристики обвинуваченого, особливості його психіки та факт акумулювання негативних емоцій у значній кількості впродовж тривалого часу (про що власне під час допиту зазначав допитаний експерт ОСОБА_27 ) можна дійти висновку, що мало місце самостійне доведення обвинуваченим себе до стану сильного душевного хвилювання. Такі висновки суду цілком узгоджуються із Методичними засадами експертної діагностики короткочасних афективних станів у кримінальному процесі: Київ, 2010 під ред. В.Б.Первомайського, В.Р.Ілейко, А.В.Каніщева та Діагностичними критеріями афективних станів відповідно до МКХ-10.
Стан фізіологічного афекту не належить до психічних розладів, тому силу ст.ст. 20, 92 КК України не може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру до обвинуваченого, у даному разі вказана обставина оцінюється судом виключно як обставина, яка характеризує обвинуваченого.
Натомість наявність вини обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України частково узгоджується із його показами, з яких вбачається, що він дійсно наносив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_14 ножем по життєво важливим органам, ніхто інший, крім нього не застосовував насильство до потерпілої, на потерпілій тілесних ушкоджень до початку суперечки не бачив, тому суд оцінює такі покази обвинуваченого, як такі що узгоджуються із висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами у сукупності.
Аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати його покази в частині заперечень наявності умислу на вбивство неправдивими.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, суд вважає, що обвинувачений спричиняючи ОСОБА_14 тілесні ушкодження реалізовував свій злочинний умисел саме щодо заподіяння смерті потерпілої.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, експерта вивчивши матеріали, в тому числі матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Час вчинення злочину близько 1 години 03.05.2015 року.
Місце вчинення злочину приміщення кімнати кухні літнього будиночку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Обставини події злочину детально викладені в описовій частині вироку.
Мотив злочину - вбивство на ґрунті сімейно-побутових непорозумінь.
Мета злочину протиправне заподіяння смерті потерпілій.
Знаряддя вчинення злочину три кухонних ножі фрагменти яких визнано речовими доказами та знаходяться на зберіганні в кімнати зберігання речових доказів Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області.
Форма вини обвинуваченого характеризується прямим умислом.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, стан його психічного здоров`я, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить активне сприяння у розкриття злочину, стан його психіки на момент вчинення злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Однак, поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду свідчить про відсутність розкаяння у скоєному, навіть виступаючи у судових дебатах та в останньому слові він вдався до образ на адресу потерпілої ОСОБА_31 та жодним чином не виразив свого щиросердного каяття.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, які пом`якшують його покарання, стан його психіки в момент вчинення злочину, суд прийшов до висновку про доцільність призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, оскільки на думку колегії суддів виправлення засудженого неможливе без ізоляції його від суспільства.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Частиною третьою ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, враховуючи обґрунтованість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя, обраний судом вид покарання, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування). Колегія суддів, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, стосовно якого відсутні об`єктивні застереження щодо перебування його під вартою, вважає за необхідне залишити раніше обрані щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, виконання процесуальних рішень суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 371, 373-376 КПК України, колегія суддів
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 /дев`ять/ років.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Час відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 03.05.2015.
Речові докази: зігнутий кухонний ніж (об`єкт №1), що знаходиться у паперовому пакеті, руків`я кухонного ножа (об`єкт №2), що знаходиться у паперовому пакеті, уламок клинка (об`єкт №3), що знаходиться у паперовому пакеті, уламок клинка (об`єкт №4) що знаходиться у паперовому пакеті, руків`я ножа (об`єкт №5), що знаходиться у паперовому пакеті, руків`я ножа (об`єкт №6), що знаходиться у паперовому пакеті, уламок клинка (об`єкт №7), що знаходиться у паперовому пакеті, зріз тканини із килимової доріжки, яка містить пляму бурого кольору (об`єкт №8), що знаходиться у поліетиленовому пакеті, зимову куртку, яка знаходиться у паперовій коробці, шорти, які знаходяться у паперовій коробці, шльопанці темно синього кольору, що знаходяться у паперовому пакеті, піжаму із п`ятками бурого кольору, що знаходиться у паперовому пакеті, труси чорного кольору, що знаходяться у паперовому пакеті, зрізи волосся, що знаходиться у паперовому пакеті та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області (м. Богуслав, вул. Франка, 14) згідно квитанції №283 /том 2 ас. 42/(на даний час кімната зберігання речових доказів Богуславського відділення Рокитнянського відділу поліції Головного управління національної поліції у Київській області) - знищити.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миронівський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1
Судді: (підпис) ОСОБА_2
(підпис)

ОСОБА_32 згідно
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Вирок станом на 28.12.2015 року законної сили не набрав.
секретар судових засідань ОСОБА_6