Справа № 509/259/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Овидиопольської КВІ ОСОБА_4
представника засудженого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь матеріали подання Овідіопольського РВ кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :
Вироком Біляївського райсуду Одеської області від 19.05.2015 р., ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 135 ч. 1, ст. 286 ч. 2 КК України та засуджений :

-за ст. 135 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі ;

-за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно із ст. 70 КК України, шляхом повного поглинення менш м`якого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно із ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно із ст. 76 КК України зобов`язано засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ і періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

В своєму поданні, заступник начальника Овідіопольського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області просить суд вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання у зв`язку з порушенням засудженим обов`язку щодо виїзду за межі України без дозволу КВІ, так як 30.11.2014 р. Тєбєліус без дозволу КВІ перетнув державний кордон України та виїхав до іноземної держави, звідки повернувся 07.12.2014 р., про що стало відомо КВІ 25.01.2016 р. з інформації, наданої ДПС України, що дає підстави вважати, що засуджений на шлях виправлення не став.

В судовому засіданні представниця КВІ підтримала своє подання, і проти чого заперечував прокурор, вважаючи вказане порушення не систематичним.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив суду, що надав інспектору КВІ ОСОБА_8 своє письмове прохання на перетин державного кордону, на що отримав усну згоду і після чого виїхав на відпочинок за кордон на 10 днів, у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні подання КВІ, з чим погодився його представник.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що в задоволенні подання КВІ слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 164 КВК України передбачено - Кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом іспитового строку, спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями проводить індивідуально-профілактичну роботу із засудженими та контролює додержання ними громадського порядку і виконання обов`язків, покладених на них судом ; вносить подання органу внутрішніх справ щодо здійснення приводу засуджених, які не з`явилися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції ; організовує початковий розшук засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та надсилає матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.

У відповідності до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Розділом 5 «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України № 270/1560 від 19.12.2003 р. передбачено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до інспекції.

Суд встановив, що вироком Біляївського райсуду Одеської області від 19.05.2015 р., ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 135 ч. 1, ст. 286 ч. 2 КК України та засуджений : за ст. 135 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі ; за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно із ст. 70 КК України, шляхом повного поглинення менш м`якого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно із ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно із ст. 76 КК України зобов`язано засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ і періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

Засуджений перебуває на обліку Овідіопольського РВ КВІ з 10.11.2014 р., коли він прибув до КВІ, де йому під підпис був роз`яснений порядок відбування покарання, а також наслідки у разі ухилення від відбування покарання, винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, яку він жодного разу не порушував, що підтвердила представниця КВІ та відібрана підписка.

В судовому засіданні представниця КВІ підтвердила те, що колишня інспектор КВІ ОСОБА_8 дійсно телефоном спілкувалася з нею з приводу того, чи можливо надання дозволу засудженому ОСОБА_7 на перетин державного кордону, однак чи надала остання такий дозвіл їй не відомо, так як вказаний інспектор звільнилися з КВІ.

Суд встановив, що засуджений жодного разу не порушував постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, про що свідчать його підписи (відмітки) про його явку у встановлені КВІ дні для реєстрації.

Перетин державного кордону України з 30.11.2014 р. по 07.12.2014 р. засудженим для відпочинку, а не для постійного місця проживання, підтверджується витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» і як встановив суд, це було єдине, а не систематичне порушення Тєбєліусом встановленого вироком суду порядку вимог ст. 76 КК України та порядку встановленого відповідною підпискою КВІ, а тому на думку суду, вказане порушення вироку не носить характер систематичного, як то передбачено ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, а тому суд вважає можливим відмовити у задоволенні подання КВІ, одночасно попередивши ОСОБА_7 , що повторне вчинення ним подібного порушення, невиконання покладених на нього судом обов`язків або інших адміністративних правопорушень - буде розцінене судом як систематичне з огляду на вищевказані норми Закону і відповідного скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 164,166 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні подання Овідіопольського РВ кримінально виконавчої інспекції УДПтСУ в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1