Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/96/16-к
Провадження № 1-в/553/90/2016
У Х В А Л А
Іменем України
20.01.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за заявою засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
В січні 2016 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.
Засуджений ОСОБА_4 та представник Полтавської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області № 64 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

В провадженні Криничанського районного суду Дніпропетровської області перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 12.05.2004 року затриманий за підозрою у вчиненні злочину, постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2004 року відносно нього обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого тривав під час судового розгляду справи та до набрання вироком суду законної сили.

Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2005 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України та засуджений до покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з часу затримання з 12 травня 2004 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.07.2005 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2005 року без змін.

12 квітня 2007 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційну скаргу засудженого задоволено частково. Ухвалою колегії суддів палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2005 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.06.2007 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задовольнити. Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2005 року відносно ОСОБА_4 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України призначивши показання за цією статтею у вигляді 1 року позбавлення волі. Виключивши із вступної частини вироку вказівку суду про судимість ОСОБА_4 03.04.2003 року за ч. 1 ст. 309 КК України. За сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 11 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 04.12.2006 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 р.) за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357, ст. 353 КК України (в редакції 2001 р.) та з урахуванням ч.2,4 ст. 70 КК України остаточно призначено до відбуття 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Покарання рахувати з 12.05.2004 року.

Ухвалою судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2007 року, вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 04.12.2006 року залишено без змін.

14 квітня 2009 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2007 року щодо ОСОБА_4 скасовано, а кримінальну справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2009 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.12.2006 року відносно ОСОБА_4 в частині засудження його за ч. 3 ст. 185 КК України скасовано и провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. Виключено з вироку вказівку про те, що ОСОБА_4 приймав участь у викраденні майна потерпілої ОСОБА_5 , 09 січня 2001 року і потерпілої ОСОБА_6 08 травня 2002 року за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими особами. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 143 КК України (1960р.) на ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України вирок в цій частині у відношенні ОСОБА_4 скасовано, звільнивши їх від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Цей же вирок у відношенні ОСОБА_4 в частині засудження його за ст.. 353 и ч. 3 ст. 357 КК України скасовано, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Цей же вирок відносно ОСОБА_4 в частині засудження за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України скасовано і звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Виключено з вироку відносно ОСОБА_4 вказівку суду про призначення йому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 2 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року до покарання, призначеного судом по цьому закону. В порядку ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднано невідбуте покарання по вироку Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2005 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців з конфіскацією всього майна. Цей же вирок в частині вирішення речових доказів скасовано, а справа в цій частині вирішено направити на новий розгляд в порядку ст. 409 КПК України в той же суд. В іншій частині вирок відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок вступив в законну силу 21.09.2007 року та підлягає виконанню.

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що період попереднього ув`язнення, до якого включається строк тримання під вартою ОСОБА_4 по кримінальній справі відносно нього як запобіжного заходу, а саме з 12.05.2004 року, тобто з часу затримання за підозрою у вчиненні злочину, протягом судового розгляду справи та до 21.09.2007 року, тобто до дня набрання вироком суду законної сили, коли закінчився термін запобіжного заходу, а також з 15.06.2009 року по 26.06.2009 року на час перегляду вироку в апеляційній інстанції, має зараховуватись в строк призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, заява засудженого є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 72 КК України, ст. 1 Закону України Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року,ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року задовольнити.

Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.12.2006 року за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 143 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 185 , ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357, ст. 353 КК України (в редакції 2001 року) ч. 2 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, строк попереднього ув`язнення в період з 12 травня 2004 року по 21 вересня 2007 та з 15.06.2009 року по 26 червня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1