АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1209/15 Справа № 171/2287/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17
адвокатів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурорів, які приймали участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Холмський, Абінського району, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим- 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з насильством що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю наявності в його діянні складу даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 353 КК України на 3 роки обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначивши покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України,який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
засудженого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом злочинної діяльності стосовно ОСОБА_26 , а саме вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 02 лютого 2001 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 206 КК України із застосуванням ст. 42 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого 29 січня 2005 року за відбуттям строку покарання;
- 05 листопада 2007 року вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з трирічним іспитовим строком, який ухвалою апеляційного суду Черкаської області змінений із призначенням покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, в іншій частині вирок суду залишений без змін, звільненого 03 червня 2011 року за постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік два місяці 17 днів,
засудженого за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільного від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з насильством що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України ,у зв`язку із недоведеністю наявності в його діянні складу даного кримінального правопорушення.
Виправданого за епізодами вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, організованою групою та умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованих стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 126 КК України відповідно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даних кримінальних правопорушень.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодами вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, організованою групою та умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованих стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 126 КК України відповідно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даних кримінальних правопорушень.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
засудженого - за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання -2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_7 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Згідно п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році звільненого від відбування призначеного йому покарання.
Виправданого за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Дніпродзержинська,Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає у АДРЕСА_8 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 1 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначивши покарання 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільного від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_9 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
засудженого за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання -2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільного від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_10 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільного від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Виправданого за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця у м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України,який мешкає: АДРЕСА_11 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
засудженого за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 353 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільниого від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичної явки для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 визнані винними і засуджені за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 в грудні 2013 року, слідкуючи за політичною ситуацією в Україні, знаючи про здійснені масові акції з зайняттям адміністративних споруд, усунення, звільнення з посад голів обласних, міських та районних держадміністрацій, інших представників виконавчої влади, що відбулись в Україні, маючи чіткий умисел направлений на особисте, незаконне збагачення, вирішив під виглядом працівників Генеральної прокуратури України, які проводять законні слідчі дії, направлені на боротьбу із корупцією, з залученням спеціального підрозділу Служби безпеки України, по затриманню голів Державних районних адміністрацій та шляхом погроз притягнення до кримінальної відповідальності за корупційні дії, шляхом обману, заволодіти грошовими коштами останніх або придбати право на майно за їх рахунок, пояснюючи це необхідністю фінансової підтримки проведення революційних процесів, таким чином незаконно збагачуючись та приховуючи справжні цілі скоєння злочину.
Після цього, ОСОБА_7 , маючи аналітичні, організаторські здібності, обрав спосіб скоєння злочинів, який полягав у створенні обстановки та обставин спільної роботи співробітників Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу Служби безпеки України, під виглядом виконання наказів керівництва по відстороненню голів районних державних адміністрацій призначених на посади до 2014 року, за їх корумпованість та погроз притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Починаючи підготовчий етап своєї злочинної діяльності, обвинувачений ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового слідства час, ознайомився з нормативною базою діяльності правоохоронних органів, тактикою проведення окремих слідчих дій, підготував бланки постанов та протоколів процесуальних дій. З метою конспірації та створення легенди своєї злочинної діяльності, на невстановленому слідством сайті у всесвітній мережі Інтернет, отримав перелік керівників Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України та інших органів, які в подальшому використав для представлення потерпілим та іншим свідкам прізвища посадових осіб вказаних органів, обрані собі та іншим виконавцям планованих злочинів, з метою створення перед потерпілими та іншими свідками, реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів.
Після чого, обравши собі роль співробітника прокуратури, на невстановленому слідством сайті в мережі Інтернет, ОСОБА_7 незаконно замовив виготовлення посвідчення № НОМЕР_1 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_28 та кліше гербових печаток з надписом Генеральна прокуратура України та Служба безпеки України, які в послідуючому використовував для нанесення у процесуальних документах, з метою введення потерпілих та інших свідків в оману шляхом створення перед останніми реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів. Також, з вказаною метою ОСОБА_7 , у невстановленому слідством місці, придбав спеціальну форму встановленого зразка спеціального підрозділу СБУ чорного кольору, предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ, спеціальне взуття берці та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, з метою обмундирування залучених ним виконавців злочину, під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ, для психологічного впливу на потерпілих та інших свідків злочину, створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів.
Далі, ОСОБА_7 залучив до реалізації свого злочинного плану раніше знайомого йому ОСОБА_9 , якому повідомив про свої справжні наміри щодо отримання від голів райдержадміністрацій шляхом обману грошових коштів або придбання право на інше майно, дізнавшись про які, ОСОБА_9 дав свою згоду на участь у вчиненні запланованих ОСОБА_7 злочинів, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову, в рамках якої, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_9 підшукати для вчинення злочинів близько десяти безпосередніх їх виконавців, які будуть виконувати роль силової групи, під виглядом співробітників спеціального підрозділу Служби безпеки України, та повинні мати спортивну статуру, володіти навичками фізичної охорони, зброєю та носіння спеціальної форми, своєю поведінкою створювати беззаперечне враження роботи спеціального підрозділу. Після чого, крім ОСОБА_9 , ОСОБА_7 залучив до вчинення запланованих ним злочинів в рамках розробленого злочинного плану раніше знайомого йому ОСОБА_8 , який погодившись на спільну злочинну діяльність, вступив з ОСОБА_7 у попередню змову, взявши на себе функції транспортування ОСОБА_7 до місця скоєння злочинів, а також присвоєння спільно з останнім владних повноважень службової особи, створюючи, таким чином, реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, а при необхідності психологічно тиснути на потерпілих та свідків злочину, з метою введення останніх в оману для досягнення загального плану обвинуваченого ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману.
Виконуючи свою роль в рамках попередньої домовленості, ОСОБА_9 підшукав з числа своїх знайомих ОСОБА_11 , який тривалий час працював в охоронних установах та мав навички фізичної охорони, якого в подальшому познайомив з ОСОБА_7 , при цьому, останній під час зустрічі, не повідомляючи про свої справжні наміри, з`ясувавши у ОСОБА_11 наявність у останнього професійного досвіду в охоронній діяльності, а також знайомих з числа охоронців, повідомив про те, що через деякий час зателефонує ОСОБА_11 та повідомить про місце та час подальшої зустрічі з метою обговорення всіх умов спільної діяльності, при цьому, ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про наміри ОСОБА_7 , будучи впевненим, що останній пропонує роботу, пов`язану із здійсненням охоронної діяльності, запропонував її також раніше знайомому йому ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , який в свою чергу залучив для здійснення можливої роботи раніше знайомих йому ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також в подальшому ОСОБА_17 .
Далі, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману, пов`язаного із самовільним привласненням владних повноважень працівника прокуратури, з використанням інших обвинувачених, які згідно плану ОСОБА_7 повинні були виконувати роль силової групи, під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ, створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій з метою введення потерпілих та інших свідків в оману, у невстановлений досудовим слідством час, приблизно в січні 2014 року, виїхав до м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, де у кафе Зустріч, розташованого в районі залізничного вокзалу, організував зустріч з особами, яких він планував залучити до реалізації його злочинних намірів, на яку з`явилися також, крім інших невстановлених слідством осіб, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_15 та залученими останнім ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , а також ОСОБА_10 , який прибув після особистої зустрічі з ОСОБА_7 за об`явою у невстановленому слідством місці. Під час зустрічі ОСОБА_7 , не розкриваючи свої справжні наміри, представившись співробітником Генеральної прокуратури України на ім`я ОСОБА_28 , запропонував обвинуваченим та іншим невстановленим слідством особам роботу, пов`язану із здійсненням його особистої охорони та отримавши згоду, уклав з останніми договори підряду на надання послуг щодо його фізичної охорони, при цьому, обвинувачений ОСОБА_7 видав присутнім обвинуваченим форму та невстановлену кількість мобільних телефонів із стартовими пакетами мобільних операторів для підтримання в подальшому зв`язку у разі необхідності виконання роботи. Крім того, аналогічні угоди були укладені ОСОБА_7 також з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 під час особистої зустрічі з останніми у невстановлених слідством місці та час, яким ОСОБА_7 також не повідомив про справжні наміри, відрекомендувавшись представником прокуратури.
Організувавши всі умови для реалізації свого злочинного плану, а також підшукавши з цією метою всі необхідні засоби та знаряддя, ОСОБА_7 діючи в рамках попередньої змови з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за допомогою ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, які до реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 не були обізнані про характер їх дій, вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.
09 лютого 2014 року, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , визначив початок злочинних дій, у зв`язку із чим, невстановлена в ході досудового слідства особа за допомогою засобів мобільного зв`язку, повідомила ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, а також ОСОБА_15 , який в свою чергу повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , про загальний збір в обумовлених місцях на території міст Дніпропетровська та Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Після чого, 10 лютого 2014 року в період часу з 00-30 годин до 02-00 години, невстановлений в ході досудового розслідування мікроавтобус Мерседес, під керуванням невстановленого слідством водія, пересуваючись по містам Дніпропетровськ та Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зібрав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які не будучи обізнаними на даному етапі про злочинний умисел ОСОБА_7 , та якого вони на той час сприймали як співробітника прокуратури та роботодавця, направились в напрямку м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
В цей час, ОСОБА_7 діючи на досягнення злочинного плану, спільного з ОСОБА_8 та за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи корисний умисел направлений на заволодіння чужим майном або придбання права на нього, під виглядом проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхали до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області. В ході слідування до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 за допомогою засобів мобільного зв`язку зателефонував невстановленій в ході досудового слідства особі, з числа обвинувачених та невстановлених осіб, які рухалися у автомобілі Мерседес, та повідомив про місце їх зустрічі.
10 лютого 2014 року, приблизно о 08-00 годині ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі Мерседес прибули до вказаної ОСОБА_7 ділянки автомобільної дороги, розташованої при в`їзді до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, де залишилися чекати обвинуваченого ОСОБА_7 , який прибувши у вказане місце, повідомив про подальший напрямок їх руху.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а інші обвинувачені та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на невстановленому слідством автомобілі прослідували до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області на вул. Леніна, де за вказівкою ОСОБА_7 зупинились неподалік будівлі Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації, розташованої за адресою: смт Широке, вул. Леніна, 107, в приміщення якої прослідував ОСОБА_7 з метою дослідження навколишньої обстановки в середині будівлі та наявності на робочому місці голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_30 , у зв`язку із чим, пройшов на другий поверх будівлі, де, вивчивши внутрішню обстановку в будівлі та впевнившись у присутності на робочому місці голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_30 , залишив приміщення останньої.
Далі, ОСОБА_7 , маючи корисний умисел, направлений на заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно шляхом обману, з метою створення реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій співробітниками спеціального підрозділу СБУ для введення потерпілих та інших свідків в оману, в ході реалізації свого злочинного плану, про який вищезазначені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, не були обізнані, видав останнім предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, при цьому, проінструктував обвинувачених про правила поведінки на місці, характер дій останніх, а також організував та скоординував дії кожного із обвинувачених наступним чином:
- ОСОБА_11 , ОСОБА_29 повинні залишитися на першому поверсі та блокувати вхідні двері будівлі Широківської райдержадміністрації;
- ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 повинні пройти разом з ОСОБА_7 до приймальні та блокувати кабінет голови Широківської районної державної адміністрації;
- ОСОБА_12 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, повинні блокувати другий поверх будівлі.
При цьому, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, не повідомляючи вищезазначеним обвинуваченим справжні свої наміри, вказав останнім діяти під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ та психологічно тиснути на потерпілих, інших свідків злочину, своїми діями створювати дійсність проведення ним законних слідчих та процесуальних дій, блокувати співробітників даної установи у своїх робочих кабінетах та заборонити користування засобами мобільного зв`язку, у зв`язку з проведенням слідчих дій правоохоронними органами.
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, отримавши предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, усвідомлюючи те, що зазначені елементи одягу та речі повністю імітують формений одяг працівника правоохоронного органу підрозділу спеціального призначення Служби безпеки України, а також розуміючи, що вони не є співробітниками вказаного спеціального підрозділу, погодилися на умови ОСОБА_7 щодо захоплення під видом співробітників правоохоронного органу будівлі Широківської райдержадміністрації, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову щодо вчинення вказаних дій.
Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , а також особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, вказав останнім вдягнути засоби маскування - маски з прорізами для очей, на спеціальну форму чорного кольору, приклеїти нашивки з надписами СБУ та бути готовими до захоплення будівлі Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації.
Таким чином, того ж дня приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, реалізуючи спільний умисел на захоплення будівлі та блокування її співробітників, під виглядом проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, будучи одягненні в засоби маскування - шапочки з прорізами для очей, спеціальну форму чорного кольору з розпізнавальними нашивками СБУ, тримаючи в руках іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, за попередньою змовою між собою та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , протиправно вторглись та захопили будівлю, що забезпечує діяльність органів місцевого самоврядування, з метою незаконного перешкоджання нормальній роботі установи, а саме Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації, яка розташована за адресою: смт Широке вул. Леніна, 107, що виразилось у протиправному вторгненні та встановленні контролю в будівлі, блокуванні її роботи, перешкоджанню доступу до даної будівлі іншим особам, при цьому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, будучи одягненими в формений одяг, самовільно присвоїли звання службової особи, що виразилось в блокуванні співробітників Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації в службових кабінетах, заборони користування засобами мобільного зв`язку, під виглядом співробітників Служби безпеки України, які проводять законні слідчі та процесуальні дії.
ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , діючи згідно розподілених ОСОБА_7 ролей, пройшли до кабінету голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_30 , що розташований на другому поверсі будівлі Широківської районної державної адміністрації, за адресою: смт Широке вул. Леніна, 107, де представившись співробітниками спеціального підрозділу СБУ, під виглядом проведення слідчих дій, заблокували потерпілого ОСОБА_30 в кабінеті, заборонивши користуватись засобами мобільного зв`язку, який сприймав вказаних осіб як дійсних, озброєних співробітників спеціального підрозділу СБУ.
В цей час, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного плану, спрямованого на придбання права на майно шляхом обману, будучи одягненими в цивільний одяг, пройшли до кабінету голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_30 , куди разом із ними також у цивільному одязі прослідувала особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, де ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 умисел в рамках попередньої змови між собою, створюючи для введення ОСОБА_31 в оману, реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, з метою психологічного тиску на потерпілого, представився співробітником Генеральної прокуратури України, пред`явивши при цьому ОСОБА_32 посвідчення № 013459 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_28 , яке згідно висновку судової експертизи №58/06-196 від 23.05.2014 року, виготовлене способом струминного друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки струминного типу. Також, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, представив ОСОБА_8 співробітником Генеральної прокуратури України та невстановлену слідством особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, як співробітника спеціального підрозділу Служби безпеки України.
Після чого, приблизно о 10 годині 30 хвилин того ж дня, ОСОБА_7 , бажаючи приховати справжні свої наміри щодо придбання права на майно шляхом обману за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наказав ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , а також невстановленій слідством особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, покинути приміщення кабінету голови Широківської районної державної адміністрації, при цьому, зазначена невстановлена слідством особа надала команду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та особам, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, покинути приміщення будівлі Широківської районної державної адміністрації та Широківської районної ради, при цьому повідомивши співробітників Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації про закінчення навчань.
Далі, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на придбання права на майно шляхом обману, пояснюючи свою появу профілактичними діями з боку правоохоронних органів, повідомивши ОСОБА_32 про нестабільну політичну ситуацію у державі та необхідність організації підтримання правопорядку в районі, у зв`язку із чим, ввівши останнього в оману щодо свого статусу, як працівника Генеральної прокуратури України, а також наявності у нього можливості проведення обшуку у ОСОБА_30 , з метою відшукання заборонених речей чи документів, запропонував останньому з огляду на статус та потерпілого ОСОБА_30 , посприяти в укладенні з суб`єктами, які займаються в межах Широківського району сільськогосподарською підприємницькою діяльністю, угоди на охорону угідь фермерських господарств, яка буде здійснюватися його підлеглими, тим самим, намагаючись отримати шляхом обману право на чуже майно. Також, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_32 про необхідність виконання ним, як представником районної влади певних програм та інструкцій, які в подальшому будуть йому направленні електронною поштою, по оплатній охороні фермерських господарств району, не вказуючи при цьому конкретної суми грошових коштів. Після цього, співучасники злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинули місце скоєння злочину.
Надалі, 11 лютого 2014 року о 13.42 годині, ОСОБА_7 , виконуючи відведену собі роль в рамках попередньої змови з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном та придбання права на майно, направив електронний лист Инструкция в месячный срок з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_10 на електронну адресу Широківської районної державної адміністрації , в пункті шостому якої, йшлось про організацію фінансування процесу з розрахунку 0,5 центнера з 1 гектар пшениці, з урахуванням всіх земель району, в два етапи, 50 % - в перший місяць, 50 % по врожаю 2014 року.
Після цього, ОСОБА_7 , з метою досягнення результату свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном або придбання прав на нього, 18 лютого 2014 року о 14.47 годині, з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 , здійснив телефонний дзвінок голові Широківської райдержадміністрації ОСОБА_32 на номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , що належить останньому, в ході якого, представившись ОСОБА_28 , поцікавився про результати їх попередньої розмови та готовність ОСОБА_31 допомогти у вчиненні вищезазначених дій, на що ОСОБА_31 , усвідомлюючи про неправомірний характер дій ОСОБА_7 , повідомив останнього про неможливість їх виконання з його боку.
В той же час, 18 лютого 2014 року о 17.58 годині, ОСОБА_9 , діючи в рамках попередньої домовленості з ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати єдиний їх план злочинної діяльності, направлений на заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, з метою доведення його до кінця, з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_5 , здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , який належить голові Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_32 , та представившись начальником ОСОБА_7 - ОСОБА_33 , тим самим ввівши потерпілого в оману, під дією психологічного тиску, повідомив ОСОБА_32 про необхідність у сприянні в виконанні поставлених перед ним ОСОБА_7 завдань, на що ОСОБА_31 , усвідомлюючи скоєння у відношенні нього неправомірних дій, також відмовився від їх виконання. Таким чином, співучасники злочину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконали всі дії, які вони вважали необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак з незалежних від їх волі причин, злочин не було доведено до кінця.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в рамках якого, ОСОБА_7 планував під виглядом співробітників Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, використовуючи психологічний вплив на потерпілих та інших свідків злочину, створити реальність проведення законних слідчих тапроцесуальних дій, вводячи тим самими потерпілого в оману, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , визначив початок злочинних дій направлених на досягнення єдиного злочинного плану. При цьому, визначивши майно ОСОБА_26 , який займав посаду голови Апостолівської райдержадміністрації, як предмет свого злочинного посягання, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлені в ході судового слідства дату та час, з метою надання законності та легітимності проведення своїх дій, виготовив та роздрукував постанову про проведення обшуку від 24 лютого 2014 року в житлових приміщеннях, які належать громадянину ОСОБА_34 , на дану постанову наніс відтиск кліше печатки з надписом "Генеральна прокуратура України" з зображенням Гербу України.
Після чого, невстановлена в ході судового слідства особа, у вечірній час 24 лютого 2014 року, за допомогою засобів зв`язку, повідомила ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були обізнані щодо злочинного плану ОСОБА_7 , про загальний їх збір, з метою виїзду для виконання роботи, в обумовлених місцях на території м. Дніпропетровська та м. Дніпродзержинська.
Так, 25 лютого 2014 року в період часу з 00.30 години до 02.00 години, з використанням мікроавтобусу "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_35 , якого для перевезення обвинувачених винайняв ОСОБА_7 за допомогою ОСОБА_9 , який разом із ОСОБА_35 не були обізнаними про злочинний умисел ОСОБА_7 , направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зібрав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на території м. Дніпропетровська та м. Дніпродзержинська, після чого, останні направились в напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
В цей час, ОСОБА_7 діючи в рамках попередньої змови з ОСОБА_8 , направленої на досягнення єдиного плану щодо заволодіння шляхом обману чужим майном, на автомобілі "Фольксваген Тігуан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом із ОСОБА_8 виїхали до м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області. Під час слідування до вказаного населеного пункту ОСОБА_7 координував дії та шлях обвинувачених за допомогою мобільного засобу зв`язку.
25 лютого 2014 року приблизно о 06.00 годині, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на мікроавтобусі "Форд Транзит", прибули на вказану ОСОБА_7 ділянку автомобільної дороги сполученням Широчани - Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області, зі сторони с. Широчани, де зустрілись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний план, пов`язаний зі створенням для потерпілого реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, які проводять спільно співробітники Генеральної прокуратури України та спеціальний підрозділ СБУ, а також з метою створення психологічного тиску на потерпілих та свідків злочину, видав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були обізнані щодо справжніх намірів обвинуваченого ОСОБА_7 , сприймаючи останнього співробітником Генеральної прокуратури України, предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автомата "Калашникова", проінструктувавши, при цьому, останніх про необхідність затримання автомобіля, який буде рухатися у їх напрямку.
В свою чергу, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , отримавши предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автомата "Калашникова", усвідомлюючи про те, що зазначені елементи одягу та речі повністю імітують формений одяг працівника правоохоронного органу - підрозділу спеціального призначення Служби безпеки України, а також розуміючи, що вони не є співробітниками вказаного спеціального підрозділу, погодилися на умови ОСОБА_7 щодо затримання під видом співробітників правоохоронного органу автомобіля, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову щодо вчинення дій, пов`язаних із самовільним присвоєнням владних повноважень, використовуючи форму працівника правоохоронного органу.
Також ОСОБА_7 , дотримуючись конспірації при цьому, з метою введення в оману водія мікроавтобусу "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_35 представився останньому співробітником Генеральної прокуратури України, пред`явивши посвідчення № 013459 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_28 , яке згідно висновку судової експертизи №58/06-196 від 23.05.2014 року, виготовлене способом струминного друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки струминного типу, повідомивши ОСОБА_35 , про залучення його для проведення слідчих дій, при цьому надав комплект номерних знаків " НОМЕР_7 " для встановлення їх на мікроавтобус "Форд Транзит", пояснивши, що вони рахуються за Службою безпеки України. В свою чергу ОСОБА_35 помилково сприймаючи ОСОБА_7 та інших учасників силової групи як правоохоронців, встановив вказані номерні знаки на зазначений мікроавтобус "Форд Транзит".
Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, на автомобілі "Фольксваген Тігуан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , прослідували до місця проживання ОСОБА_26 , за адресою: АДРЕСА_12 , який займав посаду голови Апостолівської районної державної адміністрації, де діючи на досягнення злочинного плану, направленого на заволодіння майном потерпілого шляхом обману, почали очікувати його виїзд на автомобілі до місця роботи - Апостолівської районної державної адміністрації.
Далі, того ж дня, приблизно о 12.05 годині, ОСОБА_7 діючи спільно з ОСОБА_8 , виконуючи свої ролі в рамках попередньої змови, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_12 , візуально спостерігаючи за від`їздом від вказаного домоволодіння ОСОБА_26 на службовому автомобілі "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , повідомив про це невстановленого в ході судового слідства обвинуваченого, який довів зазначену інформацію до відома інших обвинувачених та водія ОСОБА_35 , в той час, як ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 на автомобілі "Фольксваген Тігуан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на безпечній відстані прослідували за автомобілем "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , в якому знаходився голова Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_26 та його водій ОСОБА_36 .
Приблизно о 12.15 годині того ж дня, побачивши вказаний автомобіль "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_37 , в якому знаходився голова Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_26 , водій мікроавтобуса "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_35 , який не був обізнаний про злочинні дії останніх, перегородив своїм мікроавтобусом подальший шлях руху автомобілю "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , шляхом перекриття проїзної частини дороги Широчани - Апостолове.
Незаконно зупинивши автомобіль "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , який був обізнаний щодо характеру злочинного плану, будучи одягнені в засоби маскування - шапочки з прорізами для очей, спеціальну форму чорного кольору з розпізнавальними нашивками "СБУ", тримаючи в руках іграшкову зброю, габаритні макети автомата "Калашникова", вийшовши через бокові двері мікроавтобусу "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , у невстановленому в ході судового слідства порядку, вчинили дії спрямовані на те, щоб інші особи сприйняли їх за службових осіб спеціального підрозділу СБУ, під вигуки "СБУ", підбігли до автомобілю "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , відчинивши водійські двері витягли ОСОБА_37 та завдали йому удару, чим спричинили фізичний біль та погрожуючи іграшковою зброєю - габаритними макетами автомата "Калашникова", яку ОСОБА_38 сприймав як справжню, поклали його на землю. Одночасно невстановлені в ході судового слідства обвинувачені підбігли до автомобілю "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , відчинивши водійські двері, під вигуки "СБУ", витягли з автомобіля ОСОБА_26 та завдали йому удару, чим спричинили фізичний біль та погрожуючи іграшковою зброєю - габаритними макетами автомата "Калашникова", яку ОСОБА_26 сприймав, як справжню, поклали його на землю.
В цей же час, після затримання ОСОБА_26 та ОСОБА_37 , до місця події, на автомобілі "Фольксваген Тігуан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їхали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виконуючи свої ролі у вчиненні злочину, з метою введення потерпілого в оману, представилися співробітниками Генеральної прокуратури України, при цьому ОСОБА_7 пред`явив вищезазначене посвідчення та вказали ОСОБА_26 на наявність постанови на проведення обшуку за його місцем проживання та робочого кабінету, запропонувавши почати проведення слідчих дій з місця його проживання, на що, ОСОБА_26 , будучи введений в оману та сприймаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як співробітників Генеральної прокуратури України, а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як співробітників спеціального підрозділу СБУ, погодився прослідувати за місцем свого проживання, а саме, до домоволодіння АДРЕСА_12 .
Після чого, ОСОБА_7 , не маючи при цьому умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, з огляду, на думку останнього, на погане самопочуття водія автомобіля "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , ОСОБА_37 , якого відвели та посадили до салону мікроавтобусу "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , попросив когось із обвинувачених керувати вказаним автомобілем, на що ОСОБА_14 , діючи з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи про відсутність у нього будь-якого права на керування вказаним транспортним засобом, без чітко вираженої згоди володільця або законного користувача останнього, не повідомляючи інших обвинувачених про свої наміри, незаконно заволодів автомобілем "Опель Омега", реєстраційний номер НОМЕР_8 , належного Апостолівській районній державній адміністрації, до салону якого без наміру незаконного його заволодіння, також сіли, разом із ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які у супроводженні мікроавтобуса "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , у якому залишилися ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_38 , разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на автомобілі останнього "Фольксваген Тігуан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , прослідували до місця проживання ОСОБА_26 - будинку АДРЕСА_12 .
Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_7 , діючи в рамках попередньої змови з ОСОБА_8 відповідно до злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном ОСОБА_26 шляхом обману, використовуючи неправдиві відомості щодо їх статусу, як співробітників Генеральної прокуратури України, а також статусу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, не будучи обізнаними про злочинний план ОСОБА_7 щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, продовжуючи діяти в рамках попередньої змови з останнім, направленої на присвоєння повноважень спеціального підрозділу СБУ, з метою психологічного тиску на потерпілого та інших свідків, а також створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів, пройшли на територію домоволодіння АДРЕСА_12 .
Далі, виконуючи свої ролі в рамках попередньої змови між собою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи узгоджено між собою, знаходячись на другому поверсі вказаного домоволодіння, повідомили ОСОБА_26 про необхідність складання ним повноважень голови Апостолівської районної державної адміністрації, не маючи на те законного права, застосовуючи психологічний тиск, та схилили ОСОБА_26 до написання вказаної заяви. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію їх спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном ОСОБА_26 , шляхом обману, повідомивши останньому неправдиві відомості щодо необхідності відшкодування витрат, які були здійснені під час революції в Україні, а також про можливість проведення обшуку в результаті якого можуть бути виявлені заборонені речі, висунули ОСОБА_26 вимогу про передачу на потреби революції грошових коштів у сумі 30 000,00 доларів США, що станом на 25.02.2014 року згідно курсу НБУ становить 271 131,00 грн., тобто мали намір шляхом обману заволодіти вказаною сумою грошей. ОСОБА_26 , будучи введеним в оману, сприймаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як співробітників Генеральної прокуратури України, а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як озброєних співробітників спеціального підрозділу СБУ, які представляють нову владу в Україні, повідомив про відсутність у нього вказаної суми грошових коштів, при цьому, запропонував добровільно передати для потреб революції грошову суму у розмірі 30 000,00 грн., яку він зможе зібрати у належному його дружині магазині, розташованого в м. Апостолове, а решту зобов`язався надати продуктами харчування, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи спільно в рамках попередньої змови, погодилися між собою на умови потерпілого.
Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати сумісний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були обізнані про істинні наміри вказаних співучасників злочину, разом з ОСОБА_26 проїхали до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", який розташований по вул. Дзержинського, 2 в м. Апостолове Дніпропетровської області, де ОСОБА_26 , усвідомлюючи протиправність дій вказаних осіб, вирвавшись від ОСОБА_7 , забіг до приміщення вказаного магазину та повідомив співробітників магазину про злочин, а за ним, з метою його блокування, забіг ОСОБА_7 та за вказівкою останнього невстановлені в ході судового слідства обвинувачені. Після чого, вказані особи усвідомлюючи можливість їх затримання співробітниками правоохоронних органів, повернулись до мікроавтобусу "Форд Транзит", на якому виїхали на Центральну площу м. Апостолове Дніпропетровської області та намагалися втекти, але були затримані працівниками Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вчинили всі дії для доведення свого умислу до кінця, однак з причин, що не залежали від їх волі, довести злочин до кінця вони не змогли.
В апеляційних скаргах:

- прокурори, які приймали участь у розгляді справи в суді першої інстанції просять вирок суду скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.353, ч.1 ст.341, ч.2 ст. 15, ч.2 ст.190 КК України, призначення йому покарання за цими статтями та відповідно до ч.1 ст.70 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням; визнання ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.353, ч.1 ст.341. ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, призначення йому поркарання за цими статтями та відповідно до ч.1 ст.70 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням; визнання ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначення йому покарання, звільнення його від відбування покарання з випробуванням, виправдення його за ч.4 ст.189 КК України (за епізодом вимагання майна у ОСОБА_39 ); звільнення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_40 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ст.ст.75,76 КК України. Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 та ч.2 ст.353, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 та ч.І ст.341, ч.4 ст.189 КК України у складі організованої групи та призначити йому покарання : за ч.3 ст.28, ч.2 ст.353 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.341 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.4 ст.189 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України (з урахуванням покарання, призначеного судом першої інстанції за ч.4 ст.358 КК України у виді 2 років обмеження волі), шляхом поглинення менш суворого покарань більш суворим призначити ОСОБА_41 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних порушень, передбачених ч.3 ст.28 та ч.2 ст.353, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 та ч.1 ст.341, ч.4 ст.189 України у складі організованої групи та призначити йому покарання : за ч.3 ст.28, ч.2 ст.353 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.341 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 років; за ч.4 ст.189 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 визнати винним за ч.4 ст.189 КК України, зокрема й за епізодом злочинної діяльності відносно ОСОБА_26 , у складі організованої групи та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 вважати кожного засудженим за ч.2 ст.353, ч.1 ст.341 КК України до 2 років позбавлення волі.

Положення ст.75 КК України до цих засуджених не застосовувати.

ОСОБА_14 вважати засудженим за ч.2 ст.289, ч.І ст.341, ч.2 ст.353 КК України до 4 років позбавлення волі.

Положення ст.75 КК України до цього засудженого не застосовувати.

Прокурори вважають вирок суду незаконним, необґрунтованим, який підлягає частковому скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом кожному з засуджених покарання ступеню тяжкості скоєними ними кримінальних правопорушень.

-адвокат ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити, зокрема виключити з нього в частині вчинення щодо ОСОБА_30 і ОСОБА_26 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, пом`якшити покарання, оскільки воно за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.1 ст.341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч.2 ст.353, ч.4 ст.358 КК України та особі обвинуваченого, по кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.27, ч.1 ст.341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч.2 ст.353, ч.4 ст.358 КК України застосувати положення Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року і звільнити його від відбування призначеного судом покарання. В ході судового розгляду стороною обвинувачення не були надані докази, на підставі яких можна зробити висновок про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України. Судом цим доводам не була дана об`єктивна правосудна оцінка, при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 в частині вчинення шахрайських дій щодо ОСОБА_30 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо ОСОБА_26 суд проявив явну упередженість, що потягло за собою винесення незаконного, необґрунтованого і невмотивованого вироку. Що стосується амністії, ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , щодо якої батьківських прав не позбавлявся, про що свідчить долучена до клопотання довідка зі служби у справах дітей Красногвадійської районної у м. Дніпропетровську ради від 05.05.2015 року. Він не заперечує проти застосування амністії щодо нього не визнаючи при цьому своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, щодо нього відсутні будь-які підстави, визначені ст.4 вказаного Закону України та ст.8 для незастосування амністії.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурорів, які приймали участь у розгляді справи в суді першої інстанції, доводи адвокатів ОСОБА_22 ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , які просили апеляційні скарги залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу прокурорів без задоволення, адвоката ОСОБА_43 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_44 , ОСОБА_17 , які просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу прокурорів без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_18 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурорів, які брали участь у розгляді справи судом першої інстанції підлягає задоволенню частково, а вирок суду підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованність судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг..

Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Крнституцією принципу верховенства права, а тому воно повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобото відповідати вимогам ст.370 КПК України.

Ці вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження щодо обгрунтованності доводів апеляційної скарги прокурорів про скасування вироку, колегією суддей встановлено, що судом першої інстанції допущені такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Залишивши поза увагою вимоги кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції у вироку суду вказав, що в ході судового розгляду органами досудового слідства не було надано беззаперечних доказів наявності між ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , а також іншими обвинуваченими обов`язкових ознак, які свідчать про наявність організованої групи, а саме стійкість такого об`єднання, учасники якої організувались для вчинення більш чим одного злочину, а також наявність між учасниками такої організованої групи єдиного плану злочинної діяльності, з розподілом функцій кожного учасника, який повинен бути відомим всім учасникам такої групи.

Але як вбачається з вироку, суд першої інстанції фактично ухилився від детального аналізу доказів, які зібрані по справі та були досліджені в судововм засіданні, які б спростували наявність таких ознак, в тому числі наявність єдиного плану злочинної діяльності з розподілом функцій кожного з учасників та між всіми учасниками такої групи.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження.

Обгрунтованість вироку означає відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені обставини повинні бути підтверджені показами, документами, висновками експертів, речовими доказами, які суд досліджує безпосередньо у судовому засіданні.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не були.

На думку суда першої інстанції підставою для перекваліфікації дій вищезазначених обвинувачених з вимагання на шахрайство було те, що вони під час спроб заволодіти майном потерпілих ОСОБА_48 і ОСОБА_49 в обох випадках ввели потерпілих в оману.

Так, відповідно до змісту мотивувальної частини вироку суду ОСОБА_50 було введено в оману щодо статусу ОСОБА_51 та можливості проведення у нього обшуку, при цьому останньому було запропоновано посприяти в укладені з суб`єктами сільськогосподарської діяльності Широківського району взаємовигодних угод щодо охорони угідь фермерських господарств.

Що ж стосується епізода протиправних дій щодо ОСОБА_49 , то відповідно до змісту вироку суду останнього також було введено в оману щодо статусу ОСОБА_51 та можливості проведення у останнього обшуку, при цьому висловлено на його адресу припущення необхідності покриття ОСОБА_52 витрат на «революційні процеси» які проходять в державі.

Між тим такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були з`ясовані судом. Суд не взяв до уваги, що відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, повідомлення обом потерпілим відомостей щодо статусу ОСОБА_51 та можливості проведення примусових процесуальних дій відносно кожного з них, хоча й були неправдиві спочатку, але за змістом і формою є погрозами застосування насильства до кожного з потерпілих та обмеження їх конституційних прав.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_48 пояснив, що 14.02.2014 року, близько 10.00, до нього в робочий кабінет в райдержадміністрацію з криками увірвалось троє осіб, які були вдягнені в чорний одяг, на якому були нашивки «СБУ», з автоматами і масками на обличчі. Наказали йому покласти руки на стіл, вимкнути мобільний телефон та залишатись на місці, після цього зайшли ще троє людей в цивільному одязі, серед яких був ОСОБА_53 , який пред`явив посвідчення працівника ГПУ і який пізніше став наполягати на необхідності розмови з сільськогосподарськими виробниками та підприємцями про надання останнім охоронних послуг СБУ, нагадав при цьому, про можливість проведення обшуків за місцем його роботи, та дома, дозвіл на який вони мають, в ході яких вони можуть щось знайти. Після того як вони поїхали було не менше 5-6 дзвонків по телефону в ході яких його повідомляли про те що, хлопцям які приїзджали з ним треба заплатити гроші.

Потерпілий ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснив, що 25.02.2014 року його та його водія автомобіля ОСОБА_55 , на якому вони їхали на роботу, зупинили, перегородив дорогу автомобілем, з якого вибігли люди у камуфляжі з нашивками «СБУ», витягли його та водія з автомобіля та поклали обличчям на землю. Після цього під`їхав автомобіль «Фольксваген» з якого вийшов ОСОБА_53 , і пояснив, що у них є дозвіл на обшук його місця проживання, після цього він вимушений був їхати додому. Цих людей він сприйняв як співробітників СБУ.

ОСОБА_53 наказав йому написати добровольну заяву про звільнення від посади за власним бажанням, що він вимушено зробив.

Після цього ОСОБА_53 сказав, що для того щоб в нього під час обшуку нічого не знайшли потрібно передати йому гроші, назвавши суму 30 000 долларів США.

Із цього вбачається, що кожному із потерпілих було продемонстровано шляхом імітації примусових заходів підрозділом СБУ, можливість застосування засобів фізичного впливу та зброї в разі невиконання корисливих вимог, а також оголошено про можливість протиправного обмеження їхніх прав у спосіб знайдення під час обшуку заборонених у обігу речей і притягнення до відповідальності за їх зберігання в разі невиконання корисливих вимог ОСОБА_51 .

Саме такі погрози, які реально були сприйняті потерпілими як небезпека для їхнього життя та здоров`я та реальні ризики щодо обмеження їхніх прав й було продемонстровано ОСОБА_56 та ОСОБА_57 . Потерпілі ОСОБА_48 і ОСОБА_54 на протязі всього досудового слідства і в судовому засіданні давали послідовні покази, які викривали ОСОБА_51 та інших обвинувачених у скоєних ними злочинів, в тому числі і тяжких. Ці свідчення узгоджуються з показами свідків, які доповнюють один одного.

Суд першої інстанції, також не взяв до уваги, що діями обвинувачених була заблокована робота державних органів райдержадміністаріції та районної ради., зокрема було перервано прийом громадян, який проводив ОСОБА_56 який не міг в таких умовах виконувати роботу голови Широківської райдержадміністрації.

Цей факт підтверджується показами обвинувачених ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , які підтвердили , що вони в кабінеті ОСОБА_50 повідомили останнього: «Працює СБУ, вимкнути мобільні телефони». «Руки на стіл» і це проголосити наказав їм ОСОБА_53 під час проведення інструктування при під`їзді до селища Широке.

Аналогічні покази дав обвинувачений ОСОБА_60 показів свідка ОСОБА_61 , яка під час зазначених подій перебувала в кабінеті ОСОБА_50 вбачається, що вона сприйняла трьох людей в формі з автоматами як працівників СБУ, їй було наказано вийти з приміщення.

З протоколу негласної слідчої дії - зняття інформації з телекомунікаційних мереж вбачається, що оголошення потерпілому про можливість «щось знайти» під час обшуку є складовою плану злочинної дяльності узгодженою між ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 .

Так, 19.02.2014 року під час телефонної розмови між ОСОБА_62 і ОСОБА_46 , який представився начальником співробітника ГПУ ОСОБА_63 , за якого видавав себе ОСОБА_53 , останній сказав, як дослівно зазначено : « … я еще подожду до завтра, а потом поверьте мне, вы будите у меня еще більше чего просить…Нам сказали что вы нормальный, а я понимаю, что ОСОБА_64 не нормальный… к Вам не просто так приезжали, надо было что то найти у Вас. Вам плохо объяснили, понятно, с Вами хорошо общались, а получилось как обычно, через…»

Здійснення цієї розмови ОСОБА_46 було попередньо погоджено з ОСОБА_45 18.02.2014 року, про що свідчить протокол негласної слідчої дії, де зазначено,що ОСОБА_53 сказав ОСОБА_65 : « ОСОБА_66 звони не звони. Надо будет потом его взять потрусить »

ОСОБА_67 вищевказаного вбачаться доведеним факт демонстрації ОСОБА_48 погроз застосування зброї та заходів фізичного впливу та висловлювання на адресу ОСОБА_50 неодноразово погроз у протиправний спосіб обмежити його конституційні права провести обшук та знайти заборонені в обігу предмети, що призведе до притягнення останнього до відповідальності і негативним наслідкам щодо цього.

Ці погрози ОСОБА_48 сприйняв , з його слів, цілком реально, так само реально сприйняли ризик застосування зброї та заходів фізичного впливу також свідки- працівники Широківської райдержадміністрації.

Допрошені в судовому засіданні свідкі ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 підтвердили, що їм люди в чорній формі з нишивками «СБУ» оголошували накази: «Зачиніть двері, вимкніть телефоны» На деякий час приблизно на 30 хв.. їх було заблоковано в кабінетах, вони також пояснили, що нормальну роботу двух державних органів було зірвано.

Свідок ОСОБА_78 показала, що їй людина в формі «СБУ» повідомила : «Йде виїмка документів»

Свідок ОСОБА_79 показала суду, що людина в формі представилась їй працівником СБУ.

Свідок ОСОБА_80 в приймальній почула наказ на свою адресу : «Руки на стол. Работает СБУ», в її сторону була направлена зброя, люди в формі витягали шнури телефонних апаратів зі стаціонарної телефонної мережі.

Свідок ОСОБА_81 , пояснив, що людина в формі представилась працівником СБУ, який повідомив, що « ОСОБА_82 следственные действия, закройте двери».

Відповідно до показів обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_83 . ОСОБА_53 визначив сам розташування людей в будівлі кому перебувати на першому поверсі, кому йти на гору до кабінету голови РДА, кому залишатись на сходах.

Вищевказаним доказам, суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Разом з тим, суд не проаналізував докази, які на думку органу досудового розслідування вказують на вчинення злочинів саме організованою групою відносно виду такого об`єднання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається , що об`єктом злочинних намірів обвинувачених був саме ОСОБА_48 , з якого ОСОБА_53 хотів отримати гроші у будь якій спосіб, а не спонукання до укладення угод, остання стала лише формою прикриття справжніх злочинних намірів.

Об`єктом злочинних намірів став саме ОСОБА_48 , а не інші особи, наприклад невстановлені фермери, на яких вказує ОСОБА_53 , так як останній заздалегідь приготував постанову про проведення обшуку в потерпілого, в якій зазначив анкетні дані саме потерпілого ОСОБА_84 . Цим доказам суд першої інстанції належної оцінки не дав.

Більш того, в телефоній розмові, 18.02.2014 року з ОСОБА_46 , ОСОБА_53 зазначив про ОСОБА_50 : «Он мне сказал: У меня таких денег нет, слушай дословно у меня таких денег нет. Я пробовал у хлопцев взять - никто не дал. Я ему говорю: «когда будет заниматься начальство, будет еще хуже»

В свою чергу ОСОБА_85 , представившись «начальством», в розмові з ОСОБА_62 . 19.02.2014 року розкрив предмет вимог співучасників, поставивши питання: «За эти дни как? Ничего ? Никто, ничего? Вы со своей стороны тоже отказываетесь помочь, да?» на що ОСОБА_48 відповів : «откуда деньги…»

Зміст останньої фрази ОСОБА_48 не викликав жодних заперечень ОСОБА_86 та й викликати не міг, так як отримання від ОСОБА_48 саме «денег» він обговорював з ОСОБА_45 в телефоній розмові напередодні 18.02.2014 року.

Суд же в порушення вимог закону не дав правильної юридичної оцінки цим фактичним данним, обмежившись у вироку лише констатацією зовнішнього змісту первинної бесіди обвинувачених з ОСОБА_62 10.02.2014 року, де вони завуалювавши свою справжню мету в отриманні прибутку від угод з фермерами щодо охорони суб`єктів господарювання Широківського району.

Суд першої інстанції не дав оцінки в вироку суду тим фактам, що обвинувачені спонукали ОСОБА_50 до сприяння в укладенні угод шляхом демонстрації погроз застосування фізичної сили, зброї та висловлювання погроз щодо істотного обмеження прав потерпілого у зазначений спосіб схиляли його до протиправного використання ним владних повноважень, незаконного впливу на суб`єкти господарювання району з метою спонукання їх до вчинення правочинів, які в разі їх укладення підлягали б визнанню недійсними у порядку ст. 231 ЦК України, а також те, що обвинувачені вчиняли такі незаконні дії, переслідували свій корисливий мотив.Крім того, як зазначено вище, відповідно до показань обвинувачених ОСОБА_87 , ОСОБА_88 та ОСОБА_89 , ОСОБА_53 раніше завідомо з метою створення враження реальності ризиків застосування фізичної сили, зброї та обмеження прав потерпілого, проінструктував всіх засуджених і націлив їх на вчинення дій, які імітують работу спецпідрозділу СБУ, та проведення примусових процесуальних заходів, в зв`язку з чим, відповідні дії засуджених вийшли за межі протиправного впливу суто на ОСОБА_90 .

Що стосується епізода з ОСОБА_52 , то вдома у останнього вели бесіду ОСОБА_53 і ОСОБА_91 . ОСОБА_34 запропонували передати гроші в розмірі 30000 долларів США , добровільно, в іншому випадку під час обшуку буде «щось знайдено», або «щось підкинуто». На що ОСОБА_54 пояснив, що такої суми він не має, але може зібрати для них 30 000 гривень, а решту замінить продуктами харчування, на що ОСОБА_53 та ОСОБА_91 погодились.

Матеріалами кримінального провадження доведено, що потерпілий ОСОБА_54 погрози ОСОБА_51 і ОСОБА_92 насильством та обмеженням прав, що супроводжувалось вимогами передати гроші сприняв реально, так як і ОСОБА_48 .

В силу цього згідно з абзацом 2 п. 11 Постанови Пленува Верховного Суду України, № 20 від 06.11.2009 року, не має правового значення чи були ці погрози дійсними, або мало місце лише імітація.

В судовому засіданні з достовірностю було встановлено, що обвинувачені, які демонстрували і висловлювали ці погрози бажали, щоб потерпілі та інші особи сприйняли ці погрози як реальні.

Сам ОСОБА_53 в судовому засіданні визнав, що він бажав вчинити психоологічний тиск на потерпілих, тим самим він бажав упередити «обопільне насилля», в зв`язку з тим,щоб упередити наміри законного опору, на що потерпілі мали право, ОСОБА_53 пішов шляхом демонстрації сили, кількосної і якісної переваги та демонстрації зброї

Крім цього, як вбачається з вироку суду , рішення суду щодо зміни кваліфікації дій обвинувачених , суперечить висновкам наведеним у мотивувальній частині.

Так суд визнав, що для реалізації власних корисливих мотивів відносно ОСОБА_50 , обвинувачені ОСОБА_85 , ОСОБА_53 та ОСОБА_91 використали інших обвинувачених з метою реалізації вказаних злочинних намірів (а.с. 33 Вирок)

Визнавши, що «умовами» які створили інші обвинувачені стало захоплення будівлі, в якії розміщувались органи державної влади та органи місцевого самоврядування, перешкоджання роботи цих органів, тобто фактично силові дії, а також вимоги, «які обмежували певні права чи свобод осіб» (а.с. 36 Вирок)

Суд в той же час не розцінив такі дії як демонстрацію погроз на адресу потерпілого, до того ж вчинену публічно. Подальші дії ОСОБА_51 , ОСОБА_92 та ОСОБА_86 свідчать про те, що захоплення будівлі не супроводжувалось будь-якою іншою метою, крім як незаконного впливу на ОСОБА_84 .

Визнавши, що ОСОБА_85 повідомляв ОСОБА_48 про можливість застосування щодо нього «негативних наслідків» (а.с. 34 Вирок), давши аналіз відповідному протоколу негласної слідчої дії і знаючи про те, про які саме наслідки повідомляв ОСОБА_93 , суд безпідставно не розцінив ці дії ОСОБА_86 як погрозу обмеження прав потерпілого ОСОБА_50 . Визнавши, що факт демонстрації форми спецпідрозділу СБУ зумовив психологічний тиск на потерпілого ОСОБА_49 (а.с. 34 Вироку), суд по перше безпідставно не розцінив такі дії, як демонстрацію погрози застосування заходів фізичного впливу, по- друге свідомо замовчав про те, що потерпілому демонструвалися предмети сприйняті ним та свідкам, як зброя

Визнавши, що зазначені дії відносно ОСОБА_49 супроводжувались повідомленнями відомостей про необхідність покриття витрат на «революційні процеси в Україні», суд чомусь не кваліфікував це як вимогу передачі чужого майна під загрозою насильства.

Проголошений привід «покриття витрат на революційні процеси» під якими було висунуто таку вимогу, не має ніякого правового значення, оскільки вимогу було супроводжено демонстрацією зброї. В зв`язку з чим, висновки суду про те, що ОСОБА_54 , добровільно погодився передати грошові кошти, усвідомлюючи правомірне їх подальше використання співробітниками правоохоронних органів (а.с. 35 Вироку) не мають під собою жодного значення.

Само по собі отримання коштів працівниками правоохоронних органів, на які б то не були потреби, являється неправомірними, так як такі витрати фінансуються виключно за рахунок державного бюджету.

Суд, на думку колегії суддів, безпідставно змінив кваліфікацію дій засуджених, визнавши, що відносно потерпілих ОСОБА_49 та ОСОБА_55 таки мали місце насильницькі дії (а.с. 36 Вирок)

Суд не врахував того, що такі насильницькі дії були спланованими заздалегідь і є лише створенням умов для пред`явлення корисливих вимог ОСОБА_57 .

Колегія суддів також звертає увагу на те, що суд першої інстанції виключаючи з дій обвинувачених ОСОБА_51 , ОСОБА_92 та ОСОБА_86 кваліфікуючу ознаку вчинення злочинів у складі організованої групи, «суперечить своїм власним висновкам».

Таким чином наявність чи відсутність кожної з складових ознак організованої групи у вироку шляхом посилання на конкретні докази не було мотивовано.

Для установлення правильної кваліфікації дій обвинувачених необхідно з`ясувати, які саме дії обвинувачених ОСОБА_92 , ОСОБА_51 , ОСОБА_86 та інших обвинувачених потерпілі сприймали як погрозу, який саме характер погроз застосовувався у кожному випадку окремо.

Також необхідно установити чому та чи в повній мірі дії обвинувачених в цій частині охоплюються ст.ст.190,353 КК України.

Оцінюючи докази по епізоду вимагання грошей у Кокул, суд визнав, що для реалізації злочинних намірів ОСОБА_45 був розроблений детальний план злочинної діяльності, з яким були обізнані ОСОБА_91 та ОСОБА_85 , а вчиненню злочину передувала підготовка пов`язана з залученням інших осіб для імітації роботи спеціального підрозділу правоохоронного органу. (а.с. 33 Вирок)

Суд не вказав у вироку про те, що відповідно до досліджених судом доказів ОСОБА_91 і ОСОБА_85 підпорядковувалися не лише злочинному плану розробленому ОСОБА_45 , а й особисто ОСОБА_94 і діяли вони за єдиним для них трьох правилами поведінки. Про це свідчать обставини дій ОСОБА_92 як у смт. Широке так і в Апостоловському районі, який не виконав жодної дії, яка б не була узгоджена з діями ОСОБА_51 . Свої дії з ОСОБА_45 узгоджував і ОСОБА_85 , про що свідчить зміст протоколу негласної слідчої дії - зняття інформації з телекомунікаційних мереж, покази обвинувачених ОСОБА_95 і ОСОБА_96 , щодо обставин вербування ОСОБА_45 і ОСОБА_46 осіб для імітації роботи правоохоронного органу, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_85 для вирішення питання щодо остаточного залучення цих осіб до злочинної діяльності, організував їх зустріч з ОСОБА_45 . Ці докази свідчать як про згуртованість співучасників ОСОБА_51 , ОСОБА_92 і ОСОБА_86 (стійкість зв`язків між ними), так і про розподіл ОСОБА_45 функцій між співучасниками злочинів.

Надаючи оцінку доказам по епізоду злочинної діяльності кваліфікованою за ч. 1 ст. 341 КК України, суд першої інстанції визнав, що вчиненню злочину передувала ретельна підготовка пов`язана з залученням осіб задля створення умов реалізації корисливих намірів, придбання знарядь та засобів злочину підшукування автотранспорту, форми, нашивок з абревіатурою «СБУ», засобів маскування облич, макетів автоматів «Калашникова», виготовлення імітаційних процесуальних документів, посвідчень працівника Генеральної прокуратури України, встановлено судом, що захоплення будівлі Широківської РДА та Широківської районної ради відбулося з метою створення умов для вимагання майна у ОСОБА_97 то і зазначені підготовчі дії на думку колегії суддів відбувалось саме з цією метою.

Висновки суду про те, що ОСОБА_85 не брав участі у вчиненні противоправних дій щодо ОСОБА_49 , спростовуються показами обвинувачених ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , які показали, що саме ОСОБА_85 залучив ОСОБА_95 та інших осіб для виконання заздалегідь визначеної функції - імітації роботи спецпідрозділу правоохоронного органу.

Як вбачається з показів обвинуваченого ОСОБА_96 саме ОСОБА_85 скоординував дії, щодо часу та місця виїзду частини цих осіб, 10 та 25.02.2014 року.

Зі змісту телефонної розмови ОСОБА_51 і ОСОБА_86 , а також ОСОБА_86 і ОСОБА_50 , вбачається, що ОСОБА_85 усвідомлював, що імітація роботи спецпідрозділу правоохоронного органу для якої він залучає людей, відбуватиметься з метою створення умови для вимагання майна у потерпілих.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини по справі, ретельно перевірити пред`явлене притягнутим до кримінальної відповідальності особам обвинувачення, дати належну оцінку кожному з доказів по справі, з зазначенням підстав їх прийняття і покладення їх в основу вироку чи підстав відкидання тих чи інших доказів.

В ході нового судового розгляду, суду необхідно встановити ступінь участі кожного з обвинувачених у злочинній діяльності, розмежувати її окремо по кожному епізоду та кожній особі, встановити при можливості характер попередньої змови між ОСОБА_45 , ОСОБА_47 та ОСОБА_46 щодо узгодження своїх злочинних дій та таке інше.

Обставини обох епізодів вчинення злочинів свідчать про розподіл функцій між ОСОБА_45 , ОСОБА_47 і ОСОБА_46 , який був ідентичним, а саме: - ОСОБА_53 взяв на себе координацію дій співучасників, розподілу функцій між ними, імітацію роботи групи працівників ГПУ разом з Грановським, прийняття рішень щодо залучення осіб до імітації роботи спецпідрозділу СБУ, організацію їх діяльності, підшукування знарядь і засобів вчинення злочинів, планування злочинів, висування вимог потерпілим щодо передачі майна, та таке інше.;

-ОСОБА_85 виконував функцію вербування осіб для імітації роботи спецпідрозділу СБУ, підшукування транспортних засобів для їх перевезення до місця вчинення злочинів, вчинення психологічного впливу на потерпілих;

-ОСОБА_91 виконував функцію імітації роботи в складі групи працівників ГПУ; (разом з ОСОБА_45 ), перевезення ОСОБА_7 до місць вчинення злочинів і обратно.

По справі мають місце і інші порушення вимог КПК України.

В ході нового судового розгляду потрібно ретельно перевірити також і доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Буштрука і дати їм належну юридичну оцінку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам в їх совокупності дослідженим в ході судовго розгляду, не навів при цьому належні і достатні мотиви прийняття законності і обґрунтованості того чи іншого доказу.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Всі висновки суду щодо оцінки доказів необхідно викласти у вироку згідно з вимогами КПК України, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

В ході нового судового розгляду ці недоліки треба усунути.

Як вбачається з вироку суду, суд першої інстанції кваліфікуючи дії обвинувачених, призначаючи покарання проявив упередженість в частині оцінки доказів по справі, перекваліфікувавши дії обвинувачених на менш тяжкі злочини, постановивши не правосудний вирок.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але в той же час дав неправильну юридичну оцінку цим обставинам.

Обгрунтовані доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного ним вироку в частині призначеного обвинуваченим покарання та безпідставності застосування щодо них положень ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшуєть та обтяжують покарання.

Особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про застосування ст. 75 КК України, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини які мають значення для справи, та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України в данному випадку не є необхідним і достатнім для їх виправлення, та не відповідає меті покарання, якою є також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

У зв`язку з зазначеним вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання є обґрунтованими.

Якщо під час нового розгляду кримінального провадження буде доведена вина обвинувачених у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, то покарання, що було визначено їм за вироком суду слід вважати невиправдано м`яким.

Колегія суддів приймає до уваги вказівку викладену в апеляційній скарзі прокурорів, про те, що вони вважають докази дослідженими судом першої інстанції в повному обсязі та без порушень кримінально процесуального закону, а тому вважати їх повне дослідження судом апеляційної інстанції недоцільним.

Враховуючи наведене вище, а також те, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази які не досліджувались судом першої інстанці лише за клопотанням учасників судового провадження, а жодна із сторін такого клопотання не заявила, не ставили питання про це сторони і в своїх апеляційних скаргах, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав в межах та у спосіб передбачений цим кодексом, а суд в кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, колегія суддів позбавлена в даному випадку можливості винесення кінцевого рішення по справі.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України з одного боку чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції без клопотання учасників судового проваження та визначення кваліфікації дій обвинувачених при відсутності правової кваліфікації певного епізоду злочинної діяльності у вироку суду, оскільки останнє покладено кримінальним-процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку в перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України не входить невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінально-процесуального закону передбачені ст. 370 КПК України, ст. 374 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального процесу, а саме з вимог п. 19, ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України вирок суду стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на підставі вимог п. 4 ч. 1, ч. 2 ст 411 КПК України, ч. 1 ст. 412 КПК України, ст. 413 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в тому же суді першої інстанції, в іншому складі, а апеляційна скарга прокурорів підлягає частковому задоволенню.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та невідповідность висновків суду фактичним обставинам справи, інші доводи сторін, зазначених в апеляційних скаргах, слід ретельно перевірити при новому розгляді кримінального провадження з дотриманням прав учасників судового розгляду і вимог кримінально процесуального закону, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 411, ч. 1 ст. 412, ст. 413 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурорів відділу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі суддів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: