КП № 278/2968/15-к

В И Р О К
Іменем України
23 жовтня 2015 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.08.2015 року за №0000416 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, -

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
26 травня 2015 року солдата ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 червня 2015 року №18 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду такелажника другого відділення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог статей 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно вимог статей 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до статей 17, 65, 68 Конституції України, статей 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення статей 17, 65 Конституції України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, статей З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду 25 липня 2015 року о 21 годині самовільно залишив військову частину - польову пошту НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 04 серпня 2015 року.

04 серпня 2015 року солдат ОСОБА_5 з`явився до військової частини - польової пошти НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини - польової пошти НОМЕР_2 , в порушення статей 17, 65 Конституції України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, повторно, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду 13 серпня 2015 року о 21 годині самовільно залишив військову частину польову пошту НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 21 серпня 2015 року.

21 серпня 2015 року солдат ОСОБА_5 з`явився до військової частини - польової пошти НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

23 жовтня 2015 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

З даної угоди вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинений ним злочин з застосуванням ст. 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком 6 місяців.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що вказана угода підлягає затвердженню, у зв`язку із наступним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та просив суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши узгоджену йому міру покарання, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні заявив, що укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, а тому його дії кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України.

За вчинення даного злочину обвинуваченому необхідно, з застосуванням ст. 69 КК України, призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком 6 місяців.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити у кримінальному провадженні №0000416 угоду про визнання винуватості від 23 жовтня 2015 року, укладену між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене вищевказаною угодою покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком 6 (шість) місяців.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: