Справа № 161/9682/14-к
Провадження № 1-кс/161/2613/14
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 18 червня 2014 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури міста Луцька ОСОБА_3 , слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема 1/4 квартири АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: 1/4 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно №22474944 від 02.06.2014, з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди та позбавити підозрюваної можливості відчужувати його.

Клопотання мотивує тим, що 16.05.2014 року слідчим СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області розпочато кримінальне провадження №0001153, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України.

В ході проведення слідчих та розшукових дій було встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді водія ТзОВ «Квантор Плюс» і відповідно, являючись матеріально-відповідальною особою, в період часу з 08 травня по 10 травня 2014 року, умисно привласнив грошові кошти зазначеного товариства, які були йому ввірені на підставі доручення, наданого директором ТзОВ «Квантор Плюс» ОСОБА_6 від 05 травня 2014 року, на загальну суму 150 638 гривень 46 копійок.

Згідно наказу №61-к від 13 вересня 2013 року ОСОБА_5 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТзОВ «Квантор Плюс» і, у відповідності до посадової інструкції водія товариства від 13 вересня 2013 року, бере на себе обов`язки по виконанню функції експедитора по доставці і супроводу матеріалів, а також бухгалтерських і ін. документів, матеріальних цінностей, грошей, а також в разі отримання коштів від клієнта за поставлену продукцію, зобов`язаний внести їх в касу організації на протязі доби, та згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 13 вересня 2013 року, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому під звіт роботодавцем товарно-матеріальні цінності та кошти, а також за ті товарно матеріальні цінності й кошти, що будуть надходити йому під звіт.

Таким чином, ОСОБА_5 обіймаючи вказану посаду, виконуючи роботу безпосередньо пов`язану зі збереженням переданих йому матеріальних цінностей, а саме коштів, являючись матеріально-відповідальною особою, 06 травня та 07 травня 2014 року отримав від контрагентів ТзОВ «Квантор Плюс» фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кошти в сумі 150 638 гривень 46 копійок за раніше відпущений по видаткових накладних товар. В подальшому, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами та метою привласнення чужого майна, вищевказані ввірені йому кошти в касу ТзОВ «Квантор Плюс» не вніс, а привласнив, використавши їх на власні потреби.

Оскільки, на даний час матеріальні збитки завдані протиправними діями ОСОБА_5 невідшкодовані, виникла необхідність у накладені арешту на майно, що перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а тому слідчий звернулася з клопотанням про арешт вказаного майна для забезпечення цивільного позову в частинні відшкодування завданих збитків.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області, прокурора, які підтримали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому Кримінально-процесуальним кодексом порядку.

Таким чином, арешт майна може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, це особа, якій прокурором або слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру, зокрема, складено письмове повідомлення про підозру із зазначенням особи підозрюваного, змісту підозри, обставин вчинення кримінального правопорушення і його кваліфікації за законом України про кримінальну відповідальність, і це повідомлення вручено цій особі з роз`ясненням його суті та процесуальних прав підозрюваного.

При цьому, дата і час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) Кримінального закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме ці дані засвідчують, яка особа і коли саме стала у конкретному кримінальному провадженні підозрюваним як учасником кримінального провадження.

З витягу з кримінального провадження №0001153 від 16.05.2014, доданого до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Дані про складення письмового повідомлення про підозру, з зазначенням особи підозрюваного гр. ОСОБА_5 суду надані.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ст.3 КПК України, зокрема п.24, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Таким чином, слідчий суддя вправі накласти арешт на майно у вигляді речей, якщо вони відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України лише під час судового провадження.

Зважаючи, що до матеріалів клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваного, які додані до клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, тому клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: 1/4 квартири АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: 1/4 квартири АДРЕСА_1 .

Копію ухвали надати слідчому, прокурору, підозрюваному, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1