Провадження № 1-кп/161/635/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000082, що надійшов з прокуратури м.Луцька 01.09.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1.03.03.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.125 ч.2 КК України до 150 годин громадських робіт,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2015 року за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, 06.05.2015 року поставлений на облік в Луцький МВ КВІ УДПтС України у Волинській області, ознайомлений з умовами відбуття покарання, відповідальністю за ухилення від відпрацювання громадських робіт, згідно ст. 37 КВК України, що стверджується відібраною розпискою та направлений для відбуття призначеного вироком суду покарання до УДПтС України у Волинській області. Згідно затвердженого графіку до відбуття покарання у виді громадських робіт повинен був приступити 08.05.2015 року.

Однак він, в період з 08.05.2015 року по даний час до відбуття покарання у виді громадських робіт не приступив та в категоричній формі відмовився відбувати призначене йому покарання.

Станом на 21.08.2015 року (та на момент розгляду справи судом) обвинувачений ОСОБА_5 не відбув 150 годин призначеного вироком суду покарання у виді громадських робіт. Таким чином засуджений, без поважної причини, ухилився від відбуття призначеного покарання, чим порушив встановлені законодавством порядок та умови його відбуття.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

Під час судового провадження між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором, зокрема, 11.09.2015 року укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою сторонами погоджена кваліфікація кримінального правопорушення за ст.389 ч.2 КК України, сторони погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченим, який повністю визнав свою винуватість та не оспорював фактичних обставин справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину). Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ст.389 ч.2 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту. На підставі ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 03.03.2015 р., остаточно визначити до відбуття ОСОБА_5 1 місяць 10 днів арешту.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 від 11.09.2015 року у кримінальному провадженні №0000082 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, призначивши покарання - 1 (один) місяць арешту.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 03.03.2015 року, з розрахунку, що згідно ст.72 КК України, одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_5 - 1 (один) місяць 10 (десять) днів арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: