11-кп/775/386/2015(м)
221/1499/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0000309 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 16 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волноваха Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 18.05.1999 року Великоновоселківським районним судом за ст.ст.140 ч.2, 46-1, 44 КК України (в ред.1960) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки; 13.09.2000 року Волноваським районним судом за ст.ст.81 ч.3, 14, 42 КК України (в ред.1960) засуджений до 4 років позбавлення волі; 07.02.2005 року Волноваським районним судом за ст.186 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі; 15.04.2011 року Петровським районним судом міста Донецька за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 19.10.2012 року Першотравневим районним судом за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, 26.10.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку покарання, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду встановлено, що 14 березня 2015 року приблизно о 20 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 відносно якого кримінальне провадження вже розглянуто, вирок набрав законної сили, прийшли до будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації свого злочинного наміру, за пропозицією ОСОБА_9 , через не зачинені вхідні двері ОСОБА_10 слідом за ОСОБА_9 проник до веранди вказаного будинку, звідки діючи, за попередньою змовою, таємно викрали автомобільний глушник вартістю 349 гривень, та каністру, ємкістю 10 л з бензином марки А-92, вартістю 18.10 гривень за 1 л., на суму 181 гривна. Всього, на загальну суму 530 гривень. Маючи намір розпорядитися викраденим майном, і продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на викрадення майна, направилися до виходу з подвір`я. Однак не вчинили усіх дій. які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції, які прибули на місце події, чим було попереджено заподіяння потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 530 гривень.

20.06.2015 року приблизно о 10 годин 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував у подвір`ї будинку за адресою проживання потерпілої ОСОБА_12 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Під час розмови Кошкалда звернув увагу, що на лівому вусі ОСОБА_12 була вдягнута золота сережка. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вищевказаної золотої сережки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, став вимагати у потерпілої ОСОБА_12 надати йому золоту сережку. Отримавши відмову, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, поєднаний з проникненням у житло, із застосуванням фізичної сили, всупереч волі та бажанню потерпілої ОСОБА_12 , заштовхав останню у її будинок, де із застосуванням насильства не небезпечного для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , що виразилося в нанесенні декількох ударів рукою по голові потерпілої, які спричинили останній фізичний біль та не заподіяли тілесних ушкоджень, відкрито, викрав у ОСОБА_12 золоту сережку 583 проби, вагою 2.71 грами, вартістю 1206 гривень 05 копійок. Після чого, ОСОБА_13 , відкрито, утримуючи при собі викрадене майно з місця злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання внаслідок його м`якості та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання за ст.186 ч.3 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, оскільки судом належним чином не було враховано дані про особу винного, який п`ять раз засуджувався за вчинення тяжких умисних злочинів та через 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі скоїв аналогічні злочини, а це свідчить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння проти особи похилого віку, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та наполягали на задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, справу було розглянуто на підставі ст..349 ч.3 КПК України, тобто без дослідження доказів у справі. Між тим з звукозапису судового засідання вбачається, що захисник заперечував проти такого порядку розгляду справи, а обвинувачений, хоч й визнавав себе винним, але під час пояснень по ч.3 ст.186 КК України він вказував, що взагалі не пам`ятає як в нього опинилася сережка потерпілої, а по епізоду замаху на крадіжку, він пояснював, що помилково вважав каністру з бензином та глушник від автомобілю власністю ОСОБА_9 з яким він й вчинив цей замах. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпідставно прийняв рішення про розгляд справи без дослідження доказів, чим порушив право обвинуваченого на захист.

Оскільки, дослідження доказів у справі є прерогативою суду першої інстанції, а суд апеляційної інстанції лише перевіряє висновки зроблені судом першої інстанції на підставі отриманих у справі доказів, то в даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити обгрунтованість висновків суду першої інстанції. Тому вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про призначення надто м`якого покарання, то колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та мотиви їх вчинення, дані щодо особи обвинуваченого який неодноразово судимий за вчинення корисливих умисних злочинів до реальних мір покарання, в тому числі й тяжкого. Кошкалді знову пред`явлене обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, й в разі якщо при новому судовому розгляді суд першої інстанції прийде до висновку про винності обвинуваченого в такому ж об`ємі, тому обрану міру покарання цим вироком, фактично у мінімальному розмірі, колегія суддів вважає занадто м*якою.

Під час нового судового розгляду слід врахувати вище вказане й прийняти рішення по справі у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,407,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_14 частково задовольнити.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у тому ж суді першої інстанції в іншому складі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському СІЗО УДПтСУ в Донецькій області щодо ОСОБА_6 продовжити строком на 60 діб з дня проголошення цієї ухвали, тобто до 05 грудня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області