Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
21 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №0000809 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючої, інваліда ІІ групи, не судимої,

за ч.1 ст.213 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 4 Закону України "Про металобрухт" та ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів діяльності", використовуючи територію власного житлового господарства в АДРЕСА_1 , здіснювала операції з брухтом чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законодавством, організувавши незаконний пункт прийому брухту чорних металів.

Протягом вересня 2015 року ОСОБА_5 на території свого домоволодіння, за адресою АДРЕСА_1 прийняла від громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених слідством осіб брухт чорних металів вагою 570 кілограмів по ціні 2,50 грн за 1 кілограм , який зберігала на території свого житлового господарства і в подальшому мала намір збути на пункти прийому металобрухту, що мають відповідну ліцензію, за що отримати кошти.

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджена за ч.1 ст.213 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 1300 грн.

Речові докази по справі: ручні цифрові ваги марки «GuangYu» та чорний поліетиленовий пакет ВМW, у якому знаходилися металеві пластини, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дубенського МВ; 570 кілограмів металобрухту, який поміщений до машинного боксу №7, що знаходиться на території Дубенського МВ- повернуто ОСОБА_5 .

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин справи та кваліфікації дій засудженої, вважає що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Вказує, що судом при застосуванні до ОСОБА_5 положень ст.69 КК України не вказано обставини, що істотно знижують ступінь вчиненого нею кримінального правопорушення. Зазначає, що повернуті ОСОБА_5 речові докази є майном, набутим в результаті вчинення нею кримінального правопорушення, яке підлягає конфіскації в дохід держави. Доводить, що суд при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді штрафу незаконно визначив його розмір у твердій грошовій сумі. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.213 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень. Речові докази по справі: ручні цифрові ваги марки «GuangYu», 570 кілограмів металобрухту - конфіскувати.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить вирок місцевого суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Зазначає, що суд врахував усі пом`якшуючі покарання обставини: її матеріальне становище, вік, хворобу та вірно застосував при призначенні покарання ст.69 КК України.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.213 КК України є вірною.

Однак, вирок суду підлягає частковому скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з"ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у вироку на обгрунтування застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України навів переконливі доводи, що істотно знижують ступінь вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме: збіг сімейних обставин, повне визнання вини, щире каяття у скоєному та сприяння в розкритті злочину, а також те, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, має на утриманні матір похилого віку і сама потребує лікування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України є законним та обгрунтованим і відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. При цьому необхідно здійснити перерахування його розміру у тверду грошову суму.

Вкзаних вимог закону місцевий суд не дотримався, оскільки при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.213 КК України визначив розмір штрафу у твердій грошовій формі.

Згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, а відповідно до п.6 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався та повернув ОСОБА_5 речові докази, які є предметом кримінального правопорушення та майном, одержаним фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. Покарання у виді штрафу призначається судом у ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В порушення вимог вказаного закону, місцевий суд при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді штрафу визначив розмір тільки у твердій грошовій сумі без призначення штрафу у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, вирок суду в частині вирішення питання щодо речових доказів по справі та в частині призначеного ОСОБА_5 покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.

.Керуючись ст.ст.404,405,407,420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_5 в частині вирішення питання щодо речових доказів по справі та в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_5 покарання за покарання за ч.1 ст.213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Речові докази по справі: ручні цифрові ваги марки «GuangYu», чорнний поліетиленовий пакет BMW, 570 кілограмів металобрухту конфіскувати.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1