Апеляційний суд Житомирської області
Справа №609/2010 Головуючий у 1-й інст. Вельмик
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач Михайловський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Фоміна Ю.В.

суддів Михайловського В.І.,

ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією адвоката в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 липня 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Никонівка Бердичівського району, громадянка України, не судима,

виправдана у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, не судимий,

засуджений за ст.125 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 45 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 765 гривень.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, не судимий

засуджений за ст.125 ч.1 КК України на 120 годин громадських робіт.

Засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнені від призначеного покарання на підставі ст.ст.49 ч.1 п.1, 74 п.5 КК України, у звязку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_6 43 грн. 31 коп. матеріальної шкоди та 1500 гривень з кожного моральної шкоди.

Згідно змісту вироку суду, 20.06.2006 року між 16 та 17 годинами на полі СТОВ „ОСОБА_2 ланів с. Никонівка Бердичівського району Житомирської області на грунті неприязних відносин виникла бійка, під час якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 удар рукою в обличчя, руками в плечі, забрав у нього косу та побив на спині ОСОБА_6, продовжуючи наносити удари руками та ногами по обличчю, плечам, спричинивши тілесні ушкодження.

Згодом, коли потерпілий знаходився на возі у с. Никонівка Бердичівського району по вул. Леніна, 19 20.06.2006 року після 20 години, ОСОБА_4 наблизився до нього, зштовхнув з воза та наніс близько трьох ударів рукою в обличчя.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя у вигляді крововиливів на повіках обох очей, садна на зовнішньому куті лівого ока, рани на лівій вушній раковині, крововиливу вушної раковини зліва, крововиливів на підборідді та верхній третині лівого плеча, крововиливу в області лівого ліктьового суглобу (по задній поверхні), садна на боковій поверхні грудної клітки зліва, на передній поверхні в області лівого ліктьового суглобу та в області колінного суглобу.

В апеляції адвокат в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить скасувати вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 липня 2010 року, а справу закрити, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції обгрунтував свій вирок, безпідставно пославшись на покази свідків, які не були очевидцями подій та розповідали про них зі слів ОСОБА_6, не оцінені та не спростовані судом й висновки комісійної судово-медичної експертизи щодо виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень.

Крім того, апелянт вважає, що покази свідка ОСОБА_7 є неконкретними та не співпадають з обставинами справи, а покази потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин справи є суперечливими, оскільки він сам вчиняв протиправні дії щодо ОСОБА_5, якій заподіяв вилами тілесні ушкодження та був згодом засуджений за ці дії на 5(пять) років обмеження волі.

Також суд безпідставно постановив обвинувальний вирок зі звільненням засуджених від покарання, оскільки ст.49 КК України передбачає звільнення не від покарання, а від кримінальної відповідальності: у звязку з закінченням строків давності, аналогічний зміст має й ст.11 КПК України. Аналогічний порядок передбачає також і постанова Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача по справі, адвоката в інтересах засуджених, який підтримав подану апеляцію з наведених мотивів, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, суд вважає, що апеляція адвоката підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вина засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень без розладу здоровя підтверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами: показами потерпілого ОСОБА_6, висновком комісійної судово-медичної експертизи, показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також самого підсудного ОСОБА_4, який не заперечував нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6

Дії засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковано правильно.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вірно застосував вимоги ст.ст.49, 74 п.5 КК України. У цьому звязку переконання апелянта про неможливість звільнення засуджених від призначеного покарання на підставі вищевказаного закону є необгрунтованими.

Разом з тим, як вбачається з письмових матеріалів справи та змісту вироку суду першої інстанції, визначаючи розмір стягнення з засуджених на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди, суд першої інстанції досить неповно та неналежним чином врахував фактичні обставини справи.

З матеріалів кримінальної справи та змісту вироку суду вбачається, що конфліктна ситуація між ОСОБА_6 та родиною ОСОБА_3 тривала 20.06.2006 року з 16-ї до 17-ї години на полі СТОВ „ОСОБА_2 ланів у с. Никонівка Бердичівського району та після 20-ї години біля будинку ОСОБА_3 по вул. Леніна, 19 с. Никонівка Бердичівського району, під час якої ОСОБА_6 сам вчинив протиправні дії відносно ОСОБА_5, спричинивши їй вилами тяжкі тілесні ушкодження, за що був засуджений згідно вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2009 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2009 року на три роки обмеження волі.

Крім того, як вбачається з наданих по справі та досліджених судом першої інстанції доказів, вказаний конфлікт фактично виник внаслідок протиправних дій самого ОСОБА_6 20.06.2006 р. в 16-17 год. на полі СТОВ „ОСОБА_2 ланів у с. Никонівка, продовжував тривати до 20-ти години фактично за його ж ініціативою. Сам потерпілий ОСОБА_6 знаходився у стані алкогольного спяніння та ініціював продовження конфлікту, знаходячись біля помешкання сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_3, де умисно спричинив вилами ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження. Зазначені дії згодом спонукали ОСОБА_3В та ОСОБА_4 до вчинення протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_6

А тому, з урахуванням наведеного, оцінюючи фактичні наслідки виниклого конфлікту, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі по 1500 гривень з кожного, та вважає за необхідне зменшити її розмір, стягнувши моральну шкоду з засуджених ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 по 500 гривень з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляцію адвоката в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 липня 2010 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 змінити.

Зменшити розмір стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, стягнувши: з ОСОБА_3 500 грн. на користь потерпілого ОСОБА_6, з ОСОБА_4 500 гривень на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди.

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Судді: