Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/958/15-к
Провадження №: 1-кп/332/96/15
Вирок
Іменем України
29 вересня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянки України, яка має вищу освіту, заміжній, працюючої головним спеціалістом Управління пенсійного фонду України у Заводському районі м. Запоріжжя, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період часу з листопаду до початку грудня 2012 року, обіймаючи посаду головного державного виконавця Заводського ВДВС ЗМУЮ, будучи державним службовцем, вчинила ряд злочинів за наступних обставин.
Згідно із наказом Головного управління юстиції у Запорізькій області від 06.04.2007 року №69/1, ОСОБА_6 призначено на посаду головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та у відповідності із наказом Головного управління юстиції у Запорізькій області від 15 травня 2009 року № 227/07-09 присвоєно 13 ранг державного службовця.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 року, державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених Законом.
Згідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу, державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну виконавчу службу» , працівники органів державної виконавчої служби є державними службовцями.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», у разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов`язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених даним Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.2 ст.25 та ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.
У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
Згідно ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
У відповідності до ч.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно п.8 ч.1, ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
Згідно ч.1, ч.3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.
Так, у 2007 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було отримано грошовий кредит у ЗАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №SME0010955 у розмірі 22 000 грн.
Крім того, у 2008 році ними ж було отримано грошовий кредит у ЗОКС «Довіра» за кредитним договором № 9888 у розмірі 124 950 гривень, за яким заставним майном виступала квартира АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_9 .
У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зобов`язання по грошовим кредитам не виконувалися, у зв`язку із чим представники ЗАТ «Альфа-Банк» та ЗОКС «Довіра» звернулися із позовом до суду про примусове стягнення грошових коштів, у результаті чого судом були ухвалені рішення про примусове стягнення грошових коштів з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
На підставі отриманих рішень суду представники ЗАТ «Альфа-Банк» та ЗОКС «Довіра» звернулися до Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції для здійснення примусового виконання рішень.
30.12.2009 року виконавче провадження завершено державним виконавцем ОСОБА_10 у відповідності до п.2, п.5 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
10.10.2011 року виконавче провадження завершено вказаним виконавцем у відповідності до п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Окрім того, у Заводському ВДВС ЗМУЮ перебувало виконавче провадження № 29027426 по судовому наказу № 2-н-1629/10. виданого 16.12.2010 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ВАТ «Запоріжсталь» заборгованості у розмірі 2202,99 грн., яке було відкрито старшим державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_11 від 05.10.2011 року.
25.12.2011 року виконавче провадження завершено головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 у відповідності до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Під час проведення виконавчих дій, 15.02.2012 року державним виконавцем ОСОБА_12 було винесено постанову про арешт майна належного ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та оголошено заборону на його відчуження, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
25 липня 2012 року виконавче провадження завершено державним виконавцем ОСОБА_12 у відповідності до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому в постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем ОСОБА_12 , арешт з майна боржника не знімався.
Крім того, у Заводському ВДВС ЗМУЮ перебувало виконавче провадження № 34980417 по судовому наказу № 2-593, виданому 05.05.2009 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ЗОКС «Довіра» заборгованості у розмірі 143 262, 00 грн. шляхом реалізації іпотечного майна, належного ОСОБА_9 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , яке 05.11.2012 року було відкрито головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 .
Так, під час здійснення своїх службових повноважень та в силу професійної обізнаності про наявність п`яти виконавчих проваджень, щодо боржників ОСОБА_13 , які здійснювалися у Заводському ВДВС ЗМУЮ, переслідуючи власні корисні інтереси, ОСОБА_6 вирішила придбати трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , у приватному порядку за заниженою ціною.
З метою придбання квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , маючи достатній рівень професійних знань щодо порядку здійснення виконавчих дій, усвідомлювала, що для того, щоб придбати вищевказану квартиру, їй необхідно отримати згоду ОСОБА_7 на самостійний продаж зазначеної квартири.
При цьому ОСОБА_6 достовірно знала, в силу займаної нею посади, що на вказану квартиру накладено арешт, і що для зняття арешту необхідно було отримати заяву стягувача, а саме ЗОКС «Довіра» про зняття арешту з квартири і повернення виконавчого листа без виконання. У подальшому, після отримання такого листа можливо було використати його як підставу для зняття арешту з майна боржника.
З метою досягнення свого корисного наміру ОСОБА_6 , користуючись службовими повноваженнями, як державний виконавець, приблизно на початку листопада 2012 року офіційно викликала ОСОБА_7 по виконавчому провадженню №34980417, як боржника, та користуючись впливом на нього через авторитет займаної посади державного виконавця, переконала ОСОБА_7 , що останній може розрахуватися з усіма борговими зобов`язаннями шляхом добровільного продажу квартири. При цьому, переслідуючи власні інтереси, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що йому необхідно звернутися до ЗОКС «Довіра» та отримати їх згоду на добровільний продаж ним квартири.
Будучи, таким чином, зацікавленим у добровільному продажі належної йому квартири, ОСОБА_7 звернувся до ЗОКС «Довіра» та отримав їх згоду на добровільний продаж квартири. Таким чином, ОСОБА_6 реалізувала частину намірів по отриманню квартири, а саме, ввійшла в довіру до ОСОБА_7 та отримала підстави для подальшого законного зняття арешту з майна ОСОБА_7 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що сама може придбати його квартиру та забезпечити повне погашення його заборгованості.
Для маскування своїх корисливих намірів та введення в оману, ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_7 підписати попередній договір про намір укладання договору купівлі-продажу, на що ОСОБА_7 погодився.
Так, 30 листопада 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який являвся чоловіком ОСОБА_6 , було укладено попередній договір, відповідно до якого обидві сторони мали намір на купівлю-продаж зазначеної квартири за 144 000 гривень та погашення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 всієї заборгованості по борговим зобов`язанням ОСОБА_7 .
При цьому діючи умисно, з корисливих мотивів, та з метою введення в оману ОСОБА_7 щодо погашення заборгованості, до даного договору були внесені недостовірні відомості, що заборгованість погашається по зведеному виконавчому провадженню №Б-1, по якому нібито боржником виступав ОСОБА_7 , а стягувачами були ПАТ «Альфа-Банк», ВАТ «Запоріжсталь», ЗОКС «Довіра», розпочатому у Заводському ВДВС ЗМУЮ. При цьому, ОСОБА_6 було достовірно відомо що зазначене зведене виконавче провадження за №Б-1 від 08.09.2009 року на виконанні у Заводському ВДВС ЗМУЮ не перебувало.
Продовжуючи реалізовувати свій намір, з метою введення в оману ОСОБА_7 щодо погашення його заборгованості та спонукання останнього на продаж належної йому квартири, 06.12.2012 року, у денний час, ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, знаходячись у приміщенні Заводського ВДВС ЗМУЮ за адресою м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25а, у своєму службовому кабінеті, зі свого електронного ключа, увійшла до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі ЄДРВП) та за допомогою ЄДРВП виготовила підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, а саме внесла зміни до постанови про закінчення виконавчого провадження №16107778, а саме що воно було закінчено 06.12.2012 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про закінчення виконавчого провадження №25502483, а саме що воно було закінчено 06.12.2012 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Після чого ОСОБА_6 виготовлені за зазначених вище обставин постанови роздрукувала, проставила свої підписи та надала на узгодження начальнику Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 , який узгодивши їх, проставив на них гербову печатку Заводського ВДВС ЗМУЮ та повернув ОСОБА_6 .
В подальшому вона, знаходячись на своєму робочому місці, роздрукувала виготовлені при зазначених вище обставинах підроблені документи, а саме постанову та лист, підписала їх та надала на узгодження і підпис начальнику Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 . Останній узгодив постанову та підписав лист і проставив на них гербову печатку Заводського ВДВС ЗМУЮ, після чого повернув зазначені документи ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, склала завідомо неправдиві офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення і звільняють від обов`язків, які вона в подальшому, з метою засвідчення виконання своїх зобов`язань, повинна була передати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для спонукання їх до продажу квартири АДРЕСА_2 за 144 000 гривень, при цьому не маючи наміру до погашення заборгованості ОСОБА_7 перед іншими стягувачами.
Також, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, 06.12.2012 року, у денний час, без винесення відповідних постанов та їх подальшого долучення до виконавчого провадження №30558499, вилучила з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 15.02.2012 року, внесений державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_12 про арешт майна належного ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та оголошення заборони на його відчуження.
Своїми діями ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, усунула всі перешкоди, які могли виникнути при здійсненні купівлі квартири АДРЕСА_2 , належної на праві приватної власності ОСОБА_9 .
Після чого, на підставі раніше отриманої при реалізації злочинного наміру заяви стягувача ЗОКС «Довіра» від 05.12.2012 року про повернення виконавчого документа та зняття арешту з іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , державний виконавець ОСОБА_6 , 06.12.2012 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, винесла постанову про повернення виконавчого документа, у відповідності до п.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», і таким чином закінчила виконавче провадження №34980417 по судовому наказу № 2-593 виданому 05.05.2009 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ЗОКС «Довіра» заборгованості у розмірі 143 262, 00 грн.
Далі, 07.12.2012 року, в денний час, безпосередньо перед нотаріальним укладанням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , реалізуючи свій намір, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , з метою введення в оману та можливості придбання квартири за 144 000 гривень і запевнення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо подальшого виконання своїх зобов`язань з погашення заборгованості у повному обсязі, згідно із попереднім договором, передала ОСОБА_7 виготовлені при вищезазначених обставинах підроблені офіційні документи - постанови та лист.
Після чого, у той же день між ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7 , згідно з яким ОСОБА_10 та ОСОБА_6 придбали у ОСОБА_7 зазначену квартиру за 144 000 гривен, без зазначення зобов`язань про погашення загальної суми заборгованості, як на тому наполягала ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що необхідно зменшити суму договору з метою здійснення меншої сплати податків та зборів, тоді як наміру виплачувати загальну суму заборгованості ОСОБА_6 не мала.
28.12.2012 року виконавче провадження завершено вказаним виконавцем у відповідності до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавче провадження №38772798, по виконавчому листу №332/460/13, виданого 25.03.2013 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ЗОКС «Довіра» заборгованості (відсотків по кредиту) у розмірі 57 488,19 грн., яке державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 було відкрито від 11.07.2013 року.
03.10.2013 року виконавче провадження завершено нею у відповідності до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавче провадження №37648781, по судовому наказу №2-н-1629/10 виданого 16.12.2010 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ВАТ «Запоріжсталь» заборгованості у розмірі 2202,99 грн., яке державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_15 було відкрито від 23.04.2013 року.
31.05.2013 року виконавче провадження завершено вказаним виконавцем у відповідності до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, головний державний виконавець Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, завдала матеріальної шкоди інтересам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на суму 105 357,80 грн., а саме інтересам ПАТ «Альфа-Банк» на суму 31 340,42 грн., ВАТ «Запоріжсталь» на суму 2 202,99 грн., Заводському ВДВС ЗМУЮ на суму 14 326,20 грн., ЗОКС «Довіра» на суму 57 488,19 грн., яка в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є істотною шкодою.
Окрім цього, ОСОБА_6 з метою введення в оману ОСОБА_7 щодо погашення його заборгованості та спонукання останнього на продаж належної йому квартири, 06.12.2012 року, у денний час, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні Заводського ВДВС ЗМУЮ за адресою м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25а, у своєму службовому кабінеті, зі свого електронного ключа, увійшла до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та за допомогою ЄДРВП виготовила підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, а саме внесла зміни до постанови про закінчення виконавчого провадження №16107778, а саме що воно було закінчено 06.12.2012 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про закінчення виконавчого провадження №25502483, а саме що воно було закінчено 06.12.2012 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».
Після чого ОСОБА_6 виготовлені за зазначених вище обставин постанови роздрукувала, проставила свої підписи та надала на узгодження начальнику Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 , який узгодивши їх проставив на них гербову печатку Заводського ВДВС ЗМУЮ та повернув ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо неправдиві офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення і звільняють від обов`язків, які вона 07.12.2012 року, у денний час, перед укладанням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , знаходячись в приміщенні б. АДРЕСА_3 , з метою введення в оману та можливості придбання квартири за 144 000 гривень і запевнення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо виконання зобов`язань з погашення заборгованості, передала ОСОБА_7 .
Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи Д/№57 від 25.02.2015 року підписи у графі «Головний державний виконавець ОСОБА_6 » у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426, вилучених у ОСОБА_7 , виконані ОСОБА_6 .
Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи Д/№57 від 25.02.2015 року підписи у графі «ЗАТВЕРДЖУЮ» Начальник Заводський відділ державної виконавчої служби ОСОБА_14 » у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426 та листі від імені начальника Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 в якому повідомлялося, що зведене виконавче провадження №Б-1 від 08.09.2009 року по якому виступає боржником ОСОБА_7 завершено, вилучених у ОСОБА_7 , виконані ОСОБА_14 .
Згідно з висновком судової технічної експертизи № 21 від 25.02.2015 року відбитки округлих печаток «Міністерство юстиції України Ідентифікаційний код №35037081 Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції» у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426 та листі від імені начальника Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 в якому повідомлялося, що зведене виконавче провадження №Б-1 від 08.09.2009 року по якому виступає боржником ОСОБА_7 завершено, нанесені рельєфним кліше експериментальні і вільні відбитки якої надані на дослідження.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.364 КК України, які виразились в умисному з корисливих мотивів використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, та за ч.1 ст.366 КК України, які виразились у службовому підробленні, тобто у складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинувачені не визнала . Суду пояснила, що ініціатором продажу квартири АДРЕСА_2 був сам ОСОБА_16 . Після того, як вона викликала його до ВДВС та повідомила про його заборгованість перед ЗОКС «Довіра» він самостійно звернувся до ЗОКС «Довіра» для укладання іпотечного договору з метою продажу квартири АДРЕСА_2 для погашення заборгованості. На початку грудня 2012 року ЗОКС «Довіра» повідомила, що вони домовилися з ОСОБА_7 про укладання попередньої угоди в агентстві нерухомості з приводу продажу вищевказаної квартири. Потім вони оформили договір купівлі-продажу вищевказаної квартири у нотаріуса, де були присутні ОСОБА_7 , вона та її чоловік ОСОБА_10 .
Постанови про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона винесла помилково, а своєї вини у використанні службового становища всупереч інтересам служби не визнала. Також не визнала, що завдала збитки потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в сумі 105 357,80 грн.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю оспорює фактичні обставини справи, суд визнає необхідним дослідження спершу доказів обвинувачення, а потім докази сторони захисту по справі і провести судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин.
На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, сторона обвинувачення посилалася на показання свідків, письмові докази, висновки експертів, показання потерпілих. Сторона захисту надала письмові докази на спростування доводів обвинувачення, дослідженням яких встановлено наступне.
Допитані у судовому засіданні потерпілі та свідки надали наступні показання.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що в серпні 2012 року до них звернувся державний виконавець з вимогою погашення заборгованості і з метою накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 запросила його дружину по телефону прийти до виконавчої служби та розібратися. У своєму кабінеті ОСОБА_6 роз`яснила йому, що він сам може без виконавчої служби домовитися з КС «Довіра» про продаж вищезазначеної квартири. При укладанні договору купівлі-продажу у нотаріуса були присутні він з дружиною, ОСОБА_17 , чоловік ОСОБА_6 , касир з КС «Довіра», агент з нерухомості, мати ОСОБА_6 . Квартира була продана за 144 000 грн.
Крім заборгованістю перед КС`Довіра», він має заборгованість перед ПАТ «Запоріжсталь», перед «Альфа-банк» на загальну суму приблизно 200 000 грн. Перед укладанням договору ОСОБА_6 передала йому постанови про закінчення виконавчого провадження та запевнила їх,що заборгованість погашена. У 20-х числах січня 2013 року їм подзвонив представник «Альфа Банк» і повідомив про заборгованість. Після цього, вони взнали, що заборгованість перед ПАТ «Запоріжсталь» , «Альфа Банком» не погашена. Коли звернулися до ОСОБА_6 , то вона спочатку пояснила, що у зв`язку із святами, гроші ще не надійшли, а пізніше заявила, що вона купила квартиру за договором купівлі-продажу і про гроші не знає нічого Просив суворо покарати ОСОБА_6 .
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що в серпні 2012 року їй особисто зателефонувала ОСОБА_6 з приводу заборгованості за кредитом і запросила прийти до неї в службу. Вона сама запропонувала її чоловіку домовитися з КС «Довіра» про продаж квартири АДРЕСА_2 . Тільки при укладанні договору купівлі-продажу вони взнали, що ОСОБА_6 та її чоловік покупають їх квартиру. Також просила покарати Бабіч строго.
Свідок ОСОБА_18 , яка працює юрисконсультом в ПАТ «Альфа Банк», судовому засіданні пояснила, що вона як юрист «Альфа Банк» звернулася до ОСОБА_7 з приводу погашення заборгованості. Він надав їй оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження. Коли вона звернулась до ВДВС Заводського району, то ОСОБА_6 пояснила, що вона помилково винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. Після цього, вона отримала відповідь про те, що арешт з квартири знятий. При зустрічі з ОСОБА_6 остання повідомила, що вона все зробила на законних підставах.
Свідок ОСОБА_19 , який працює юристом ЗОКС «Довіра», суду пояснив, що ОСОБА_7 отримав кредит у КС «Довіра» У нього утворилась заборгованість і потім було укладено договір іпотеки. У грудні 2012 році був укладений договір купівлі продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Арешт знімається у випадку при закінченні провадження.
Свідок ОСОБА_20 , яка є матір`ю ОСОБА_6 , суду пояснила, що її донька з чоловіком купили у грудні 2012 року квартиру АДРЕСА_2 , але ціна квартири їй невідома.
Свідок ОСОБА_21 , яка працює бухгалтером в ЗОКС «Довіра» суду пояснила, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 у грудні 2012 року, вона була присутня і після отримання грошей видала приходні ордери.
Свідок ОСОБА_14 , який у 2012 році працював начальником Заводського ВДВС суду пояснив, що завіряв постанови державного виконавця ОСОБА_6 , але в їх зміст він не вникав. Від подальших показів відмоився.
Свідок ОСОБА_22 , який працює начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області обласного управління юстиції, суду пояснив, що такої нумерації як № Б-1 зведеного виконавчого провадження не існує. Від подальших пояснень відмовився.
Свідок ОСОБА_23 , яка працює наступником начальника Заводського ВДВС, суду пояснила, що вона може охарактеризувати ОСОБА_6 як працівника, який сумлінно та належним чином виконує свої службові обов`язки. Інша інформація їй невідома.
Свідок ОСОБА_24 , який працює начальником Заводського ВДВС, суду пояснив, що в діях ОСОБА_6 було встановлено порушення, а саме: постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року та довідка винесені з порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень. Внесена в них інформація не відповідає дійсності, та і її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Свідок ОСОБА_25 , який працює директором АН Консультант, суду пояснив, що до них в агентство нерухомості поступила інформація від КС «Довіра» з пропозицією знайти покупця на квартиру. Потім до них звернулися ОСОБА_6 та її чоловік з метою пошуку квартири для своєї сім`ї. Була оприлюднена заява і приблизно через тиждень в грудні 2012 року було оформлено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .
Оцінюючи усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які були зібрані на досудовому слідстві і подані в судовому засіданні, у їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України знайшло частково своє підтвердження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_6 є суб`єктом відповідальності як службова особа, оскільки згідно наказу Головного управління юстиції у Запорізькій області від 06.04.2007 року № 69/1 призначена на посаду головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується за ч.1 ст.364 КК України у тому, що являючись службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, завдала матеріальної шкоди інтересам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на суму 105 357,80 грн., а саме інтересам ПАТ «Альфа-Банк» на суму 31 340,42 грн., ВАТ «Запоріжсталь» на суму 2 202,99 грн.; Заводському ВДВС на суму 14 326,20 грн.; ЗОКС «Довіра» на суму 57 488,19 грн., яка в 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є істотною шкодою.
Зловживання службовим становищем визнається злочином за наявності в сукупності таких ознак, як використання службовою особою службового становище всупереч інтересам служби в інтересах третіх осіб, спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом інтересам держави. Відсутність однієї із ознак свідчить про відсутність складу злочину.
Згідно ч.1 ст.364 КК України( в редакції станом на листопад 2012 року) зловживання владою або службовим становищем,є умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, передбачає наявність умислу в діях винної особи, а також корисливих чи інших особистих інтересів або інтересів третіх осіб.
Обвинувальний акт не містить доказів того, яким чином ОСОБА_6 своїми діями завдала матеріальної шкоди, крім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ще й ПАТ «Альфа Банк» на суму 31 340,42 грн., ВАТ «Запоріжсталь» на суму 2 202,99 грн., Заводському ВДВС Запорізького МУЮ на суму 14 326,20 грн., КС «Довіра» на суму 57 488,19 грн., а усього на загальну суму 105 357,80 грн., які навіть не визнані потерпілою стороною по даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні із показань обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що в провадженні державного виконавця ОСОБА_6 знаходилось на виконанні виконавчий документ, згідно якого стягувачем виступала КС «Довіра», а боржниками виступали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Саме з приводу заборгованості перед КС «Довіра» ОСОБА_6 і запросила до себе у відділ боржників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким вона роз`яснила і запропонувала самостійно вирішити питання з КС «Довірою» про продаж квартири, на яку було укладено іпотечний договір між КС «Довіра» та ОСОБА_7 , з метою погашення заборгованості.
Із заяви ЗОКС «Довіра» від 18.10.2012 року (а.с.2 т.3) встановлено, що вони звернулися до Заводського ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на предмет іпотеки , а саме квартиру АДРЕСА_2 .
Із листа головного державного виконавця ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_7 та ЗОКС «Довіра» від 05.11.2012 року (а.с. 5 т.3) вбачається, що вона своїм листом повідомила боржника про наявність заборгованості перед ЗОКС «Довіра» і направила постанову про відкриття виконавчого провадження, а також було попереджено, що у разі несплати боргу у встановлений у постанові трок стягнення буде звернено на належне майно, кошти, доходи.
Із вимоги головного державного виконавця ОСОБА_6 (а.с. 8 т.3) від 06.11.2012 року встановлено, що боржника ОСОБА_7 було запрошено до державного виконавця для сплати боргу по виконавчому документу, видному Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ЗОКС «Довіра» суми заборгованості в розмірі 142 534 грн.
Із заяви ЗОКС «Довіра» від 05.12.2012 року (а.с.14 т.3) встановлено, що стягувач просить повернути без подальшого виконання виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 .
Із постанови головного державного виконавця ОСОБА_6 від 06.12.2012 року (а.с.17 т.3) встановлено, що на підставі п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист, виданий 05.05.2009 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ЗОКС «Довіра» заборгованості в сумі 142 534 грн., повернуто стягувачу.
Крім цього, у Заводському ВДВС було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу на підставі постанови головним державним виконавцем ОСОБА_6 від 11.07.2013 року (а.с.40 т.3), виданому 25.03.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ЗОКС «Довіра» заборгованості в сумі 57 488,19 грн.; виконавче провадження за виконавчим листом, виданого 18.05.2009 року, на підставі постанови державного виконавцем ОСОБА_15 від 04.12.2012 року (а.с.55 т.3) про стягнення з ОСОБА_7 на користь ЗАТ «Альфа Банк» 30 970,37 грн.; виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 16.12.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ВАТ «Запоріжсталь 2 202,99 грн. По вищезазначеним виконавчим провадженням виконавчі листи було повернуто стягувачу у зв`язку з неможливістю встановлення місцезнаходження боржника.
На теперішній час жодного виконавчого провадження у Заводському ВДВС Запорізького МУЮ про стягнення з боржників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошових коштів не перебуває.
В судовому засіданні не доведено умисного вчинення ОСОБА_6 неправомірних дій, тобто зловживання службовим становищем, що завдало істотної шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що є свідченням відсутності в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України і виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності.
Суд критично оцінює посилання в обвинувальному акті на те, що ОСОБА_6 вирішила придбати за заниженою ціною квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про вартість вищезазначеної квартири, яка надана адвокатом ОСОБА_4 у судовому засіданні, яка видана ТОВ «Укрекспертиза» від 25.09.2015 року станом на грудень 2012 року найбільш вірогідна ринкова вартість вищезазначеної квартири складає 145 000 грн.
Цей факт підтверджено і рецензією звіту про оцінку майна, яка проведена на вимогу першого заступника прокурора м. Запоріжжя від 15.09.2014 року регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (а.с. 29 т.2), згідно якої звіт з оцінки майна трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , проведеного ТОВ «Брок сервіс плюс» за заявкою ОСОБА_9 про ринкову вартість вищевказаної квартири - 143 311 грн.( а.с.45-68 т.2), визнано таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті.
Таким чином, ОСОБА_6 не встановлювала свою ціну при продажі квартири, звіт про оцінку спірної квартири заказав і надав до нотаріуса сам ОСОБА_7 тому стороною обвинувачення не доведено умисного вчинення ОСОБА_6 неправомірних дій, тобто зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби з корисливих мотивів.
Як встановлено із обвинувального акту, вина ОСОБА_6 полягає в тому, під час здійснення службових повноважень, користуючись службовими повноваженнями, як державний виконавець, офіційно викликала ОСОБА_7 як боржника і ввійшовши в довіру запропонувала йому підписати попередній договір про намір укладання договору купівлі-продажу, але як встановлено із попереднього договору від 30.11.2012 р. (а.с.6 т.2) ОСОБА_6 не підписувала попередню угоду і навіть не була присутня при її укладанні.
Але, це прямий обов`язок ОСОБА_6 , який передбачений в ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, надає сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснює сторонам їхні права і обов`язки; має право проводити перевірку виконання боржниками рішень; має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід.
Потерпілий ОСОБА_7 сам звернувся до ЗОКС «Довіра», уклав попередній договір, саме ЗОКС «Довіра» виступила ініціатором пошуку покупця.
Не доведеним залишилося і доводи обвинувачення про те, що ввівши в оману ОСОБА_7 , переконала ОСОБА_7 , що останній може розрахуватися з усіма борговими зобов`язаннями шляхом добровільного продажу спірної квартири.
Але, потерпілий ОСОБА_7 сам заказав звіт по оцінки майна, а саме вищезазначеної квартири, знав вартість належної йому квартири і знав про існуючу загальну заборгованість.
Отже , дії державного виконавця ОСОБА_6 були направлені на своєчасне виконання рішення і з тільки з цією метою вона, виконуючи свої службові обов`язки, роз`яснила та запропонувала ОСОБА_7 шлях до скорішого погашення заборгованості.
Із договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 від 07.12.2012 року (а.с.37 т.2) встановлено, що договір укладено з дотриманням усіх вимог Закону, посвідчено приватним нотаріусом, що свідчить про дійсне волевиявлення ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 щодо істотних умов укладання договору.
У своїх поясненнях потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що загальна сума заборгованості його перед різними установами становить приблизно біля 200 000 гривень. Його квартира АДРЕСА_2 коштує приблизно 143 000-145 000 грн.
Після укладання договору з ОСОБА_6 та її чоловіком, грошові кошти, які передала ОСОБА_6 у нотаріуса були передані в ЗОКС «Довіра» на погашення заборгованості в розмірі 143 000 грн.
Стороною обвинувачення не наведено доводів та доказів того, якими своїми діями ОСОБА_6 завдала істотну шкоду в розмірі 105 357,80 грн. потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 : вона повністю розрахувалась з ОСОБА_13 за продану квартир, заборгованість ОСОБА_13 перед ЗОКС «Довіра» була погашена, вартості вищевказаної квартири не вистачило б на погашення іншої заборгованості в сумі 105 357,80 грн.
Суд вважає, що сума в розмірі 105 357,80 грн. це заборгованість, яка виникла з вини самих потерпілих ОСОБА_13 і яку вони повинні сплатити ВАТ «Запоріжсталь», ПАТ «Альфа Банк», ЗОКС «Довіра».
Тому, суд вважає, що відсутній причинний зв`язок між тим, що вони продали належну їм квартиру ОСОБА_6 , а заборгованість в повному обсязі не була погашена, оскільки їм було відомо про розмір їх заборгованості, про що свідчать листи державного виконавця ОСОБА_6 про повернення виконавчого документу стягувачу, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Крім цього, арешт на вищезазначену квартиру було накладено за заявою ЗОКС «Довіра» на підставі укладеного іпотечного договору з ОСОБА_7 , а знятий арешт був не внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення, а у зв`язку з погашенням заборгованості боржника ОСОБА_7 кредитній спілці «Довіра».
Суд вважає, що ці всі доводи доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, є припущення сторони обвинувачення і ніякими доказами не підтверджено.
Таким чином, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду і оцінені судом, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а тому ОСОБА_6 за ч.1 ст.364 КК України підлягає виправданню.
Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочину за ч.1 ст.366 КК України, а саме складання і видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, суд вважає обвинувачення доведеним.
Із висновку судово-почеркознавчої експертизи Д/№57 від 25.02.2015 року встановлено, що підписи у графі «Головний державний виконавець ОСОБА_6 » у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426, вилучених у ОСОБА_7 , виконані ОСОБА_6 , а також підписи у графі «ЗАТВЕРДЖУЮ» Начальник Заводський відділ державної виконавчої служби ОСОБА_14 » у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426 та листі від імені начальника Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 в якому повідомлялося, що зведене виконавче провадження №Б-1 від 08.09.2009 року по якому виступає боржником ОСОБА_7 завершено, вилучених у ОСОБА_7 , виконані ОСОБА_14 .
Із висновку судової технічної експертизи № 21 від 25.02.2015 року встановлено, що відбитки округлих печаток «Міністерство юстиції України» Ідентифікаційний код №35037081 Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції» у постановах про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2012 року по виконавчим провадженням №16107778, №25502483, №29027426 та листі від імені начальника Заводського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_14 в якому повідомлялося, що зведене виконавче провадження №Б-1 від 08.09.2009 року по якому виступає боржником ОСОБА_7 завершено, нанесені рельєфним кліше експериментальні і вільні відбитки якої надані на дослідження.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ст.366 ч.1 КК України, суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості;
- дані про особу обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується позитивно, працює, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності; має молодий вік;
- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає нявність у неї хвороби, про що свідчить листок непрацездатності, з якого вбачаться, що вона проходила лікування в урології;
- обставини,що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та про звільнення її від відбування покарання з випробуванням в силу ст.75 КК України, оскільки в останньому своєму слові вона фактично розкаялась, що не мала наміру завдати матеріальну шкоду потерпілим.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 на суму 105 357,80 грн. суд вважає таким, що не знайшов свого підтвердження і обгрунтування у судовому засіданні, оскільки потерпілий не надав доказів для підтвердження суми збитків: яким чином ОСОБА_6 завдала йому матеріальної шкоди, якщо заборгованість в сумі 105 357,80 грн. виникла не з вини ОСОБА_6 аз вини потерпілого, який не виконав свого обов`язку за кредитним договором.
Тому, позов ОСОБА_7 суд залишає без розгляду згідно ст.128 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_26 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на підставі ст. 76 п. 2, 3 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи.
Визнати ОСОБА_6 невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю в її діяннях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 на суму 105 357,80 грн. залишити без розгляду та роз`яснити потерпілому, що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя 06.02.2015 року на квартиру АДРЕСА_2 залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1