АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1783/15 Справа № 205/6131/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000077, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

В с т а н о в и в:

Ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, повернуто прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України, як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає пунктам 5, 7, 8 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в частині викладених фактичних обставин кримінального провадження, оскільки містить істотні суперечності в розмірі заподіяних збитків та шкоди довкіллю діями обвинуваченого. Посилається на порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України щодо обов`язку слідчого, прокурора звернутись до експерта для проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків та шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема в ньому вказані всі фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а суд при постановленні ухвали увійшов в обговорення питань, які міг вирішувати тільки в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, а саме про доведеність завданих збитків та інших фактичних обставин.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції і просив задовольнити її в повному обсязі, вважав ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просив її скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення вимог кримінального процесуального закону і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити… розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вказана обставина, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 6 ч.2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, в порушення вказаних вимог закону, в обвинувальному акті та в доданих до нього матеріалах відсутні відомості про проведення відповідної експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків та шкоди довкіллю.

Місцевий суд, в підготовчому судовому засіданні, беручи до уваги обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на думку колегії суддів, зробив об`єктивний висновок щодо невідповідності вказаного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України, в зв`язку з чим, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України, прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

В своїй апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вказаний ними в обвинувальному акті розмір збитків є правильним, оскільки розмір таких збитків розрахований спеціалістами Управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області і вважав, що проводити експертизу в такому випадку не має необхідності.

Однак, така позиція прокурора є помилковою, оскільки висновки (розрахунки) спеціалістів не є джерелом доказів згідно КПК України (ч. 2 ст. 84).

Таким чином, згідно з вимогами закону, саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок звернутися до експерта для визначення розміру матеріальних збитків та шкоди довкіллю. Перекладення цих обов`язків на суд, суперечить засадам кримінального провадження, визначеним в Главі 2 КПК України і є недопустимим, оскільки, згідно чинного КПК України, власна ініціатива суду щодо збирання додаткових доказів є суттєво обмеженою і суперечить процесуальному статусу суду з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та наявності у сторони обвинувачення обов`язку доказування.

Крім того, підстави для призначення експертизи судом чітко встановлені ст. 332 КПК України, і відсутність експертизи для встановлення розміру матеріальних збитків або шкоди довкіллю, згідно вказаної статті, не є підставою для призначення такої експертизи з власної ініціативи суду, а з огляду на позицію прокурора щодо даного питання, заявлення відповідного клопотання мало ймовірне.

Твердження прокурора, що під час досудового розслідування та підготовчого провадження обвинувачений жодним чином не заперечував розмір заподіяних його діями збитків та відшкодував їх в повному обсязі і суду є підставі розглядати провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів вважає нікчемними, тим більше, встановлення істотної шкоди, в розумінні ст. 11 КК України та абз. 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» має суттєве значення для правильного вирішення даного кримінального провадження.

Таким чином, рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Перевіряючи доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального кодексу та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення ; розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не входив у вирішення питання про доведеність або недоведеність фактичних обставин кримінального провадження, а констатував суперечності та неточності, які об`єктивно вбачаються з обвинувального акту, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

Враховуючи, що в обвинувальному акті формулюється обвинувачення, від якого особа буде захищатись в суді і безпосередньо стосується права обвинуваченого на захист, то колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі суду суперечності та неточності є суттєвими і такий обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає ухвалу законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_3