Справа № 583/3379/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 11 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, одруженого,призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 25.04.2014 року, командира 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного зводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта В НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого,

по ст. 407 ч. 3 КК України, суд

встановив :

Обвинувачений ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» 25 квітня 2014 року призваний на військову службу за призовом під час часткової мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , в подальшому переведений для проходження військової служби до військової частини польова пошта В НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), де наказом командира військової частини (по стройовій частині) № 3 від 16.10.2014 року зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, та призначений на посаду командира 2 інженерно-будівельного відділення 2-го інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 18 листопада 2014 року по 08 жовтня 2015 року, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служи, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, без дозволу начальника (командира) не зявився вчасно з короткочасної відпустки до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , тривалістю понад один місяць.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене Ст. 407 ч. 3 КК України тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
20.10.2015 року в судовому засіданні суду сторонами надана письмова угода про визнання винуватості, укладена 20 жовтня 2015 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_4 визнає себе винним повністю в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяцьта зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, має на утримання чотирьох неповнолітніх дітей, хвору дружину, є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичниної операції. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, виконував обов`язки військової служби в зоні проведення антитерористичної операції, прокурор та обвинувачений дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості судом, та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та просив затвердити зазначену угоду.

Суд, проаналізував надані матеріали, вислухавши думку прокурора, який вважає, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, вислухавши обвинуваченого, захисника дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовано кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 3 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України визнав повністю.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором є добровільним.

Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена в межах санкції ст. 407 ч. 3 КК України з застосуванням вимог ст. 69 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід не застосовувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

Засудив :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 жовтня 2015 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000011 від 11 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 3 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити йому покарання за цим законом, з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4250 гривень в доход держави.

Речовий доказ у справі - книгу обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до частини особового складу, передану на зберіганні командиру військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , - вважати повернутою власнику та дозволити розпоряджатися на свій розсуд.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя: ОСОБА_6 . Верес