Справа № 11-783/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 11.08.2010
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 201 Ороку колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

Головуючого- судді МиколюкаВ.М.

суддів : КаленченкоН.О., ОСОБА_1

за участю прокурора Скрипки І.

засудженого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_2 на вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 року , яким

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого , працюючого оператором Баришівського асфальтобетонного заводу Київської області, що мешкає в с. Борщів. Баришівського району, вулиця Лесі Українки ,51, раніше не судимого, -

засуджено за ч.І ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі ; за ч.І ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі. Відповідно до ст.96 КК України до ОСОБА_2 застосовано примусове амбулаторне лікування у психіатра по місцю відбування покарання. Вирішене питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_2 близько 00:30 год. 17 січня 2007 року разом із своєю дружиною ОСОБА_4 знаходилися у приміщені кафе-бару «Водограй», що розташований на в'їзді до с. Борщів Баришівського району Київської області на 66 км автодороги «Київ-Харків». В кафе вони харчувалися та вживали спиртні напої. , В цей час до них підійшов ОСОБА_5, який вже перебував у стані алкогольного сп»яніння, і знаючи подружжя ОСОБА_2, запропонував випити з ним пляшку горілки, яку він (придбав у цьому ж барі.

Після спільного розпиття спиртного, близько 05:00 год. 17.01.07 р. Підсудний ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли в належний підсудному автомобіль НОМЕР_1 і поїхали додому в с.Борщів Баришівського району Київської області. По дорозі додому, підсудний ОСОБА_4, що був за кермом автомобіля, заїхав на АЗС «Лукойл-Україна», що розташована на 66 км автодороги «Київ-Харків» і о 05:08 год., придбавши 13,69 л. бензину А-92 на суму 50 грн. поїхав у заданому напрямку.

Близько 05:30 год., повертаючись від території АЗС у напрямку с. Борщів

Баришівського району Київської області, під час руху в автомобілі ОСОБА_5, не

Виявивши у своїх кишенях грошей, звинуватив ОСОБА_4 у тому, що вона причетна до зникнення у нього грошей. Це обурило подружжя ОСОБА_2, і підсудний ОСОБА_4, зупинивши свій автомобіль приблизно за 200 м на схід від кафе-бару «Водограй» запропонував ОСОБА_5 вийти з автомобіля, щоб з'ясувати стосунки один між одним з приводу обвинувачень ОСОБА_5 Підсудний ОСОБА_2, який перебував за кермом автомобіля та ОСОБА_5, який сидів з правого боку на задньому пасажирському сидінні, вийшли з автомобіля і розпочали сперечатися. Сварка поступово переросла у бійку між ними, в результаті якої обидва впали на землю.

Підвівшись із землі першим, підсудний ОСОБА_2, підійшовши до автомобіля,відкрив ляду багажного відділення автомобіля і, діставши звідти металевий предмет і загостреним

краєм, природа якого не встановлена в ході слідства, та тримаючи його у правій руці, умисно, діючи із прямим умислом, повністю усвідомлюючи значення своїх дій,

перебуваючи в стані осудності, на ґрунті неприязні, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс ним ОСОБА_5, який підвівся із землі, два удари в ділянку лівого ока, спричивши цим забійні рани.

В результаті цього ОСОБА_5 упав на землю. Підсудний ОСОБА_2, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх значення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_5, бажаючи її настання, схилившись над ним, повторно наніс три удари цим металевим предметом в потиличну частину голови, спричинивши йому пошкодження у вигляді трьох рублених ран. Від нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці.

Вчинення цього інкримінованого підсудному діяння відбувалося при свідку по справі -

ОСОБА_4, яка своїми діями не могла завадити підсудному ОСОБА_2 закінчити

свій задум.

Після цього, підсудний ОСОБА_2 за допомогою своєї дружини ОСОБА_4, якій

погрозливо наказав йому допомагати, завантажив труп ОСОБА_5 у багажне відділення

свого автомобіля та поїхав додому.

Вдома, розпочавши приховувати сліди та знаряддя вчинення злочину, підсудний ОСОБА_2 взяв пластикову, не повністю заповнену, каністру з бензином та лопату і поклавши їх до трупа ОСОБА_5, на автомобілі разом з дружиною поїхав приховувати труп ОСОБА_5

Доїхавши до лісосмуги, що знаходиться на відстані близько 3 км від с. Поділля

Баришівського району Київської області неподалік автодороги «Баришівка-Переяслав-

Хмельницький» зупинився. Вийшовши з автомобіля, наказав своїй дружині ОСОБА_4В, допомогти йому витягти труп ОСОБА_5 з багажника. Витягши труп, відволочив його до протипожежної канави, облив його бензином та підплив. Побоюючись, що сторонні особи можуть помітити полум'я, почав закидати труп, що горів землею за допомогою лопати, яку привіз із собою. Труп ОСОБА_5 закидав шаром ґрунту приблизно 20-30 см. Такими діями підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство.

Окрім того, в результаті проведення слідчих дій під час досудового слідства по справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України, під час обшуку за місцем проживання підсудного ОСОБА_2, в одному із ящиків тумби, що знаходиться у вітальні будинку №51] по вул. Л.Українки в с. Борщів Баришівського району Київської області, було виявлено 223 спортивно-мисливських патрони калібру 5,6 мм, упакованих в п'яти паперових коробках. В ході слідства встановлено, що жодна особа, окрім ОСОБА_2 не причетна до зберіганші цих бойових припасів без відповідного дозволу. Таким чином, підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію в якій просить вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Постановити свій вирок, яким ОСОБА_2 засудити за ч.І ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, за ч. 1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, застосувати ст.70 КК України та призначити йому покарання шляхом часткового складання у вигляді 12 років позбавлення волі. Речові докази: пластикова каністра, джинсові брюки, чоловічий піджак, чоловіче взуття, боєприпаси, які вилучені з домоволодіння ОСОБА_2, рештки чоловічого светра синього кольору, светра сірого кольору, взуття, чоловічої сорочки, джинсових брюк, шкарпеток, папірець з написами, шмат резини, які вилучені з місця виявлення трупу ОСОБА_5 -знищити; цифрові та магнітні носії з відеозаписами слідчих дій залишити при кримінальній справі. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати загальною вартістю 559 грн. 70 коп. за проведені експертизи. При цьому апелянт посилається нате, що судом недостатньо враховано, що ОСОБА_2 вчинив особливо тяжкий злочин, не врахував цинізм та зухвалість, з яким був вчинений злочин, не визнав свою вину та не розкаявся у вчиненому

В доповненні до апеляції прокурор просить вирок суду скасувати , а справу повернути на новий судовий розгляд через істотне порушення вимог кримінально- процесуального закону.При цьому апелянт посилається на те, що відповідно до вимог ст.315-1 КПК України з метою перевірки та уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою ухвалою, а суддя - постановою справі доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії. В ухвалі (постанові) зазначається, для з'ясування яких обставин і які саме слідчі дії необхідно провести, та встановлюється строк виконання доручення.

Як було встановлено в ході судового слідства, дружина засудженого ОСОБА_2 -ОСОБА_4 була безпосереднім свідком вбивства її чоловіком ОСОБА_5 Більш того, за вказівкою ОСОБА_2 вона допомагала, завантажувати труп потерпілого ОСОБА_5М.у багажне відділення автомобіля, а також допомагала приховати сліди злочину. Під час проведення досудового слідства, рішення в порядку ст.97 КПК України за фактом причетності ОСОБА_4 до скоєння злочину передбаченого ч.І ст. 115 КК України прийнято не було. Незважаючи на це, судом першої інстанції, у порушення вимог ст.315-1 КПК України не надано органу, який проводив розслідування, судове доручення з метою перевірки вищенаведених фактів та прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України щодо ОСОБА_4 Крім того, під час судового розгляду кримінальної справи підсудний ОСОБА_2 вказував на те, що під час досудового слідства до нього застосовувалися не законні методи слідства, а саме: безперервні допити протягом майже доби, психологічний тиск, що в результаті призвело до написання ним явки з повинною. Незважаючи на це, судом першої інстанції судові доручення органам прокуратури з метою перевірки даного факту та прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України не надавалися.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції та доповненнях до неї просить скасувати вирок суду, відправивши справу прокурору іншого району для належного проведення додаткового розслідування або постановити свій вирок, змінивши кваліфікацію злочину і застосування закону про менш тяжкий злочин. В разі , якщо суд, розглянувши його доводи дійде висновку , що вичерпані всі можливості суттєво змінити вирок, то в цьому випадку визнати покарання суворим, застосувати ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, таким чином припинивши тяганину в суді. Свої доводи засуджений обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вирок суду винесений з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального законодавства , кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. В ході досудового слідства слідчим застосовувались не законні методи слідства, що потягло за собою написання явки з повинною. Наполягає на тому, що удари по голові ОСОБА_5 наносила його дружина. Беручи на себе вину, він покривав свою дружину з метою врятувати майбутнє своєї сім»ї, дітей. Патрони, вилучені у будинку дружини йому не належать, їх власником є батько дружини. Суд не врахував , що він переселенець із зони ЧАЕС, одружений, самостійно утримував дружину та двох дітей працював, має відмінні професійні характеристики.

В запереченні на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляції прокурора відмовити, оскільки вона є необгрунтованою та недоречною.

Заслухавши доповідача , думку прокурора, який підтримав апеляцію з доповненнями та заперечував проти апеляції засудженого, думку засудженого та його захисника, які підтрималить апеляцію з доповненнями засудженого, у задоволенні апеляції прокурора просили відмовити, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляція прокурора та засудженого підлягає до часткового задоволення.

Підставами для скасування чи зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є, зокрема, істотні порушення вимог кримінально - процесуального закону. Істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Відповідно до вимог ст.334 ч.1 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення , визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В порушення зазначених вимог закону мотивувальна частина обвинувального вироку, в частині обвинувачення передбаченого ст. 263 ч .1 КК України, не містить обвинувачення визнаного судом доведеним з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Крім того, відповідно до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні .

Як убачається із протоколу судового засідання підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав у пред»явленому обвинуваченні та пояснив, про те, що він не наносив ударів по голові ОСОБА_5 металевою монтіровкою, це зробила його дружина з ціллю самозахисту. Патрони, які були вилучені у будинку, належать батькові дружини, а не йому. Натомість суд у вироку виклав показання засудженого, дані ним під час проведення досудового слідства , хоча в судовому засіданні він давав протилежні показання , зокрема про те , хто вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_6 дивлячись на це , у вироку суду вказано, що саме ОСОБА_2 відчинив багажник автомобіля, взяв металевий предмет із загостреним краєм, природа якого не встановлена в ході слідства і почав наносити ОСОБА_5 цим предметом удари в ділянку лівого ока та потиличну частину голови. У вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги показання ОСОБА_2 ,дані ним в ході досудового слідства і чому відкинув його показання дані в ході судового слідства. Крім того у вироку ніяким чином не спростовані показання ОСОБА_2 щодо нанесення ОСОБА_5 ударів по голові його дружиною.

Засуджений також не визнав своєї вини у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.263 КК України . Судом у вироку на підтвердження винності ОСОБА_2 в незаконному зберіганні бойових припасів наведені показання свідка ОСОБА_4 В той же час не дана оцінка показанням ОСОБА_2 під час досудового слідства , в яких він повністю визнавав свою вину.

Крім того, у вироку не дана оцінка показанням свідків, заключенням експертиз, іншим

доказам по справі щодо їх достовірності, вони лише перераховані.

Із протоколу судового засідання, матеріалів справи убачається, що підсудний ОСОБА_2 неодноразово ставив питання стосовно того, що в ході досудового слідства застосовувались незаконні методи слідства. Одначе судом з метою перевірки даного факту судове доручення органам прокуратури на надавалось.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_4 була безпосереднім свідком вбивства ОСОБА_5 Одначе в ході досудового слідства рішення в порядку ст. 97 КПК України за фактом причетності ОСОБА_4 до скоєння злочину передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України прийнято не було. Суд першої інстанції, не враховував вимоги ст. 22 КПК України, не надав органу, який проводив досудове слідство, судове доручення з метою перевірки наведених фактів та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України щодо ОСОБА_4 та щодо ОСОБА_7 в частині зберігання боєприпасів.

Вирок суду через наведені істотні порушення вимог КПК підлягає скасуванню, справа поверненню на новий судовий розгляд.

Під нового розгляду справи належить вжити заходів для повного, всебічного дослідження обставин справи, дати належну оцінку зібраним доказам, врахувати і ретельно перевірити усі доводи, на які посилаються прокурор та засуджений у апеляціях , в залежності від чого постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365 -366 КПК України , колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури та засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати , а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Судді 1 2 3