Справа № 495/6982/15-к
Ухвала
іменем україни

28 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський

28 вересня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, раніше не судимого,зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, паспорт НОМЕР_1 , виданий 29.04.2003 Овідіопольским РВ ГУ МВС України в Одеський області,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, п.9 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25 вересня 2015 року слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 отримано клопотання прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, п.9 ч.2 ст.115 КК України.

В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.08.2009 року, приблизно о 03.15 годині ночі, у ОСОБА_6 який перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився на АДРЕСА_2 , при зустрічі з ОСОБА_7 , виник злочинний намір на її зґвалтування. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства та спричинення тілесних ушкоджень, демонструючи наявний у нього складний ніж, придушивши волю ОСОБА_7 привів останню до електротрансформаторної підстанції ТП-114 ОРЕМ, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 . Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 зірвав з ОСОБА_7 нижню білизну та скоїв з нею насильницький статевий акт в природній формі.Після скоєння зґвалтування ОСОБА_7 , ОСОБА_6 зрозумів, що ОСОБА_7 його бачила та зможе розповісти іншим особам про вчинений злочин, в зв`язку з чим у ОСОБА_6 виник намір укриття скоєного ним злочину шляхом умисного вбивства ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 08.08.2009 у період часу з 03.15 годин до 03.45 годин, біля електротрансформаторної підстанції ТП-114 ОРЕМ, розташованої поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 ОСОБА_6 наніс удар кулаком в обличчя останній, яка від даного удару впала на землю, а ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, наявним в нього ножем намагався завдати удари ОСОБА_7 , яка намагалась відбиватися від нього руками та ногами, у зв`язку з чим ОСОБА_6 з метою навмисного вбивства спричинив їй різані рани долонних поверхонь кістей та пальців, та завдав три удари ножем ОСОБА_7 в області шиї, а також заподіяв різану рану шиї з пошкодженням м`язів і кровоносних судин, від яких ОСОБА_7 померла на місці події.

За висновком судово-медичної експертизи №15/275 від 28.08.2009, при дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлено, що всі пошкодження за своїми морфологічними характеристиками і даними гістологічного дослідження (крововиливи в м`які тканини шиї без клітинної реакції) утворилися в межах декількох хвилин до моменту смерті. Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з трьома колото-різаними і різаним пораненням шиї з пошкодженням м`язів і судин шиї. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стало недокрів`я внутрішніх органів. Ушкодження у вигляді колото-різаних та різаного поранення шиї: пошкодженням м`язів і судин шиї, що супроводжувалися розвитком небезпечного для життя стану - масивної крововтрати мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 12.06.2015 за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень повідомлено про підозру. 31 липня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

25 вересня 2015 року у зв`язку із відмовою захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 , з посиленням на не можливість прибути до зали судового засідання в приміщення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для участі у вказаної справі о 12.00 годин, судом постановлена ухвала про доручення Одеському обласному центру по наданню безплатної вторинної правової допомоги призначити іншого захисника підозрюваному ОСОБА_6

Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги, для надання ОСОБА_6 безоплатної вторинної правової допомоги (здійснення захисту, складання документів процесуального характеру) призначено адвоката ОСОБА_4 .

25 вересня 2015 року підозрюваний ОСОБА_6 відмовився брати участь у судовому засіданні по розгляду клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою з посиленням на відсутність його адвоката ОСОБА_8 для належного захисту його прав, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 28 вересня 2015 року про, що сповіщено належним чином підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 (а.с. 50-51,52,53,54,55,56,57,65)

28 вересня 2015 року о 14.30 год. адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно акту від 28 вересня 2015 року складеного у приміщенні Ізолятора тимчасового тримання Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області, арештований ОСОБА_6 всупереч п.1 ч.7 ст.42 КПК України вдруге безпідставно та невмотивовано відмовляється добровільно вийти з приміщення камери №2 ІТТ за викликом слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_1 для участі у розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою. (а.с.66)

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Про день та час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у порядку процедури визначеної КПК України учасників кримінального провадження, зокрема захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено належним чином, проте захисник
ОСОБА_8 в судове засідання жодного разу не з`явився причини неявки суду не повідомив.Підозрюваний ОСОБА_6 зловживаючи своїми процесуальними правами відмовляється приймати участь у судовому засіданні.(а.с.61,63,66)
Не бажання захисника ОСОБА_8 а також його підзахисного ОСОБА_6 приймати участь у судовому засіданні має на меті не встановлення істини по справі та захисту своїх прав, що дає підстави розцінювати про низький рівень процесуальної зацікавленості в реальному розгляді справи.
З урахуванням тих обставин, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою спливає 28 вересня 2015 року, суд вважає, що відмова підозрюваного від участі у справі не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки розгляд справи здійснюється за участю призначеним регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги адвоката ОСОБА_4 .для надання ОСОБА_6 безоплатної вторинної правової допомоги (здійснення захисту, складання документів процесуального характеру)

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строків тримання під вартою підозрюваного , просив його задовольнити, посилаючись на те, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки, або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, авжеж знаходячись під вартою ОСОБА_6 усяко намагається уникнути від правосуддя.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив звільнити підзахисного з під варти, посилаючись на те, що його підзахисний тривалий час знаходиться під вартою без вироку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31.07.2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розсідувань за №0001306 від 05.06.2015 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні у криминальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.153, ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.п.9,10, ч.2 ст.115 КК України .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2015 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури для усунення виявлених недоліків протягом 20 днів після набрання ухвалою чинності. Цією ж ухвалою суду строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 28 вересня 2015 року.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 07 вересня 2015 року апеляційна скарга прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області залишена без задоволення, а ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2015 року - без змін.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення суду першої інстанції, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Таким чином ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2015 року набрала законної сили 07 вересня 2015 року, а виявлені недоліки обвинувального акту відповідно до зазначеної ухвали суду першої інстанції мають бути усунені протягом 20 днів, починаючи з 07 вересня 2015 року, а саме 28 вересня 2015 року, оскільки 27 вересня 2015 року припадає на вихідний неробочий день.
Прокурор в судовому засіданні пояснив , що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 28.09.2015, але виконати виявлені недоліки обвинувального акту відповідно до зазначеної ухвалиу вказаний строк не представляється можливим, оскільки ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07.09.2015 року він отримав 24 вересня 2015 рок, а для повного, об`єктивного та всебічного розслідування обставин кримінального провадження необхідно провести наступні процесуальні дії, а саме:

- повідомити підозрюваного про завершення досудового розслідування і надати доступ до матеріалів досудового розслідування;

- повідомити стороні захисту про те, що вона зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді;

- скласти обвинувальний акт, а також скласти реєстр матеріалів досудового розслідування вручити обвинуваченому.

- усунути інші недоліки вказані в ухвалі.

Відповідно до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.
Як зазначалося раніше, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 був повернутий прокурору Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, оскільки він не відповідав вимогам норм КПК України. На підставі вказаної ухвали суду слідчий, який проводив досудове розслідування, мав скласти, а прокурор, який здійснював процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, мав затвердити новий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 .
Суд вважає, що системний аналіз положень п.п. 5, 18, 24 ч. 3, ст. 36, ч. 6 ст. 9, ст.ст. 176, 177, 206 КПК України, вказує на те, що у разі закінчення строку дії запобіжного заходу, в період часу складання та направлення обвинувального акту до суду першої інстанції і до проведення підготовчого судового засідання по справі, прокурор або слідчий за дорученням прокурора (зокрема у разі повернення судом в порядку ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, та відповідної вказівки прокурора слідчому щодо виправлення недоліків обвинувального акту по кримінальному провадженню, яке перебувало у слідчого органу досудового розслідування, який складав обвинувальний акт), мають право звернутися саме до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно особи, запобіжний захід відносно якої обирався (продовжувався) під час досудового розслідування, але не був продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування та спливає в період з дати направлення обвинувального акту до суду та днем проведення підготовчого судового засідання.
Аналогічним правом на звернення до слідчого судді, в тому числі в період між складанням обвинувального акту і направленням його до суду та проведенням підготовчого судового засідання, зокрема у разі закінчення визначеного рішенням слідчого судді (суду) строку тримання під вартою особи, наділена і сторона захисту, яка може реалізувати це в порядку ст. 206 КПК України.

З урахуванням тих обставин, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою мав сплинути 28 вересня 2015 року, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного.
Згідно з вимогами ст.199 ч.4 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглядати клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Строки застосування такого запобіжного заходу передбачено у ст. 197 КПК. Слідчому судді, суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Загальні положення щодо розумних строків у кримінальному провадженні встановлено у ст. 28 КПК та конкретизовано у ст. 197 КПК. Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку цього запобіжного заходу не може перевищувати шістдесяти днів.
Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Судвважає, що на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тобто заявлений ризик не зменшився.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, п.9 ч.2 ст.115 КК України, які є тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Викладені обставини, що містяться в матеріалах справи, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки, або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, авжеж знаходячись під вартою ОСОБА_6 зловживаючи своїми процесуальними правами перешкоджає у здійсненні правосуддя, відмовляється добровільно вийти з приміщення камери для отримання процесуальних документів, та для участі у судових засіданнях за викликом слідчого судді , грубо порушує «Правила внутрішнього розпорядку в слідчих ізоляторах ДКВСУ»

Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу суд вважає неможливим, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків по справі.

За даних обставин, суд вважає, що заявлені в клопотанні ризики виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вказаних ризиків.
Що стосується посилання ОСОБА_6 на неправомірне утримання його під вартою, та не винуватість у скоєному злочині в якому він підозрюється, з проханням змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, то вони на даний момент не заслуговують на увагу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вказаних ризиків.
Враховуючи, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятись та перешкоджати суду і слідству, а також незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, крім того, суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховує наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки тримання під вартою виправдовує наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Строк тримання під вартою підозрюваного слід продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 листопада 2015 року.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 26 листопада 2015 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1