АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1628/916/12 Номер провадження 11/786/505/2013Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія:ч.2 ст.286 КК -Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді Томилка В.П.

суддів: Кожевнікова О.В., Гонтар А.А.

з участю прокурора Акулової С.М.

захисника ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 і ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Полтавської області матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та захисника засудженого на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2013 року, та засудженого і його захисника на ухвалу Хорольського районного суду від 9 квітня 2013 року , -

В С Т А Н О В И Л А:

Даним вироком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 українець, громадянин України, не працюючий, освіта незакінчена середня-спеціальна, не одружений, раніше не судимий,-

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 у часткове задоволення цивільних позовів щодо відшкодування моральної шкоди на користь:

- потерпілого ОСОБА_3 50 тисяч гривень.

- потерпілої ОСОБА_4 50 тисяч гривень.

- потерпілої ОСОБА_5 як жінки, яка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_8 25 тисяч гривень.

- потерпілої ОСОБА_5 як законного представника малолітнього сина ОСОБА_9 25 тис.гривень.

- потерпілої ОСОБА_10 як законного представника малолітнього сина ОСОБА_11 25 тис. гривень.

- потерпілої ОСОБА_6 20 тисяч гривень.

Крім того, ухвалою цього ж суду від 09.04.2013 року стягнуто з ОСОБА_7 у повне задоволення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 21 тис. 14 грн. 37 коп.; на користь ОСОБА_12 у часткове задоволення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7 тисяч 495 грн. 77 коп., на користь ОСОБА_13 у часткове задоволення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2 тис. 653 грн. 50 коп.

По справі вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 01.01.2012 року близько 02 год.50 хв. ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, перевозячи в салоні автомобіля пасажирів ОСОБА_12, яка знаходилася на задньому пасажирському сидінні та ОСОБА_13, яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні, рухався зі швидкістю не менше 60 км/год. по вул. Леніна в м.Хорол Полтавської області в напрямку центру міста з боку молокозаводу.

Проїжджаючи в районі буд. 134 вул. Леніна, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху, не переконався в безпеці даного маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого створив небезпеку для руху водію автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_8, який рухався у зустрічному йому напрямку, по своїй смузі руху та допустив зіткнення з його автомобілем.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_8, отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події, а пасажири автомобіля „SKODA OCTAVIA TOUR 1.9 TDI" ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1-а від 31.01.2012 року смерть ОСОБА_8 настала від травматичного шоку внаслідок множинних переломів кісток грудної клітки, нижньої щелепи та нижніх кінцівок, які виявились результатом комбінованої тупої травми обличчя, грудей та нижніх кінцівок.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 39 від 11.02.2012 року у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров'я.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 40 від 11.02.2012 року у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров'я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 16 від 29.03.2012 року та висновку додатково-автотехнічної експертизи № 11 від 25.02.2013 року в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.3, 12.4, 12.9 б).

Невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної пригоди технічна можливість уникнути зіткнення з боку водія автомобіля ОСОБА_7, полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вищевказаних пунктів правил.

В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8, невідповідностей з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем, із зупинкою свого автомобіля до місця зіткнення. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ОСОБА_7, знаходилися у причинному зв'язку з обставинами даної пригоди.

В апеляційній скарзі прокурора з внесеними змінами ставиться питання про скасування вироку в зв'язку з його незаконністю посилаючись на те, що судом не в достатній мірі не враховано тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та спричинені тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8, думку всіх потерпілих, які наполягали на самій суворій мірі покарання, не відшкодування заподіяної злочином шкоди. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі захисника засудженого ставиться питання про зміну вироку в частині призначеного покарання шляхом застосування ст.75 КК України. Також суд не роз'яснив право позивачам залучити до справи, як співвідповідачів страхову компанію ТАС, оскільки відповідальність ОСОБА_7 була застрахована. В апеляційній скарзі також зазначено, що твердження суду про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_12 матеріальних збитків, які не перевищують ліміту відповідальності по даному страховому випадку, являються протизаконними. Крім того захисник обвинуваченого зазначає, що в своїй мотивувальній частині вироку ,суд не визначив якою в повній мірі являється моральна шкода спричинена кожному позивачу, яку частину він покладає на страховика, а яку повинен відшкодовувати безпосередньо ОСОБА_7, крім того при судовому розгляді справи ОСОБА_7 заявив, що він і його батько добровільно відшкодували потерпілим, і вони це підтвердили у судовому засіданні, моральну шкоду. Також у вироку суд незаконно стягнув з обвинуваченого витрати пов'язані з проведенням судово-автотехнічних експертиз, так як дані експертизи проводяться в установах, які фінансуються з бюджетних коштів. Також, захисник в апеляційній скарзі звертає увагу на ряд недоліків досудового та судового слідства, які не були прийняті судом до уваги при встановленні винуватості та визначенні мірі покарання обвинуваченому та вказує, що суд в ході судового слідства позбавив захисника обвинуваченого ОСОБА_14 його право здійснити захист свого сина, допитавши його як свідка. Також в апеляційній скарзі зазначено, що суд не мотивував свою відмову у задоволенні думки підсудного та сторони його захисту про застосування стосовно нього ст.75 КК України.

В запереченнях потерпілого на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ставиться питання про відмову в задоволенні його апеляції та залишення вироку районного суду без змін посилаючись на те, що обвинуваченим не було відшкодовано потерпілим шкоди завданої його злочинними діями. Також потерпілий зазначає, що посилання захисника на незаконне позбавлення права ОСОБА_14 здійснювати захист його сина є безпідставним, оскільки, він правомірно був допитаний як свідок в судовому засіданні та правомірно усунутий від виконання обов'язків захисника обвинуваченого, в зв'язку з тим, що не будучи власником автомобіля, передав транспортний засіб у користування свого сина ОСОБА_7

Крім того, у своїх апеляційних скаргах на додаткову ухвалу суду від 9 квітня 2013 року засуджений та його захисник ставлять питання по скасування даної ухвали як незаконної, так як кримінально-процесуальний Кодекс України не передбачає після постановлення вироку винесення будь-яких додаткових ухвал по справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора на підтримку своєї апеляції та необхідності скасування додаткової ухвали суду а також необхідності уточнення судом питання щодо судових витрат, вислухавши доводи обвинуваченого та захисника на підтримку своїх апеляцій, думки потерпілих на підтримку апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, апеляція захисника на вирок суду підлягає до часткового задоволення, а апеляції обвинуваченого і захисника на додаткову ухвалу суду до повного задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені зазначених у вироку злочинних дій підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і учасниками судового розгляду не оспорюється.

Кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст. 286 КК України є правильною.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_7 суд врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, прийняв до уваги дані про особу засудженого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має молодий вік та стан його здоров'я, злочин вчинив з необережності, врахував щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди, як обставини, що пом'якшують покарання та на думку колегії суддів призначив необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів, а том у апеляція прокурора та захисника в частині призначення покарання не підлягають до задоволення.

Разом з тим, згідно ст. 33 ЦПК України при розгляді цивільних позовів суд зобов'язаний був роз'яснити потерпілим та залучити в якості співвідповідача страхову компанію, яка зобов'язана здійснити страхові виплати згідно договору страхування між володільцем автомобіля, а саме ОСОБА_7, та страховою компанією «ТАС», в тому числі і виплати за заподіяну моральну шкоду.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляцію захисника в цій частині задовольнити та вирок суду в частині цивільних позовів скасувати з направлення до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, в ході якого залучити до справи страхову компанію та вирішити цивільні позови у відповідності до чинного законодавства та розумних межах розмірів відшкодування моральної шкоди.

Кримінально-процесуальний Кодекс України в редакції 1960 року не передбачає після постановлення вироку винесення будь-яких додаткових рішень до набрання вироком законної сили, а тому ухвала суду від 9 квітня 2013 року щодо вирішення цивільних позовів в частині стягнення матеріальної шкоди не відповідає вимогам закону і як наслідок підлягає скасуванню.

З диспозиції ст. 93 КПК України вбачається, що судові витрати покладаються на засуджених і стягуються на користь держави, а тому колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в цій частині уточнити та стягнути судові витрати з ОСОБА_7 не на користь державного експертного закладу, а на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника в інтересах засудженого на вирок суду частково задовольнити.

Апеляційні скарги захисника та засудженого на ухвалу суду задовольнити.

Вирок Хорольського районого суду Полтавської області від 3 квітня 2013 року стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів скасувати та справу в цій частині направити в той же суд для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Хорольського районного суду від 3 квітня 2013 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 9 квітня 2013 року щодо вирішення цивільних позовів в частині відшкодування матеріальної шкоди скасувати як незаконну.

На підставі ч.2 ст.365 КПК України вирок суду уточнити, та визнати, що судові витрати в розмірі 2082 грвн.28 коп. необхідно стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

С У Д Д І :

В.П. Томилко. О.В. Кожевніков. А.А. Гонтар.