печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6681/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., за участю секретаря Хлуд А.Ю., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відповідальних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність відповідальних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що через СБУ у відповідності до ч.4 ст.214 КПК України ним були подані заяви №№72,73,74 від 21.03.2013 року, №75 від 15.03.2013 року, №76 від 20.03.2013 року, №77 від 18.03.2013 року, №78 від 20.03.2013 року щодо вчинення на його думку злочинів суддями Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва, прокурорами Генеральної прокуратури України.

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 214, 303, 307 КПК України, ОСОБА_1 просить визнати дії відповідальних осіб ГПУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протизаконними та протиправними та зобов'язати відповідальну особу ГПУ ОСОБА_2 зареєструвати подані заяви про службові злочини суддів та прокурорів Генеральної прокуратури України та внести відповідні відомості до ЄРДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу, але зазначив, що не заперечує щодо задоволення його скарги частково, так як в судовому засіданні встановлено, що його заяви за №№72,73 та 75 до Генеральної прокуратури не потрапляли, а Службою безпеки України були направлені до прокуратури м. Києва.

В судове засідання прокурори не з'явилися, про розгляд скарги повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши думку особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, визнав за можливе розглянути скаргу у відсутність прокурорів, так як відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що заяви ОСОБА_1 №74 від 21.03.2013р., №76 від 20.03.2013 року, №77 від 18.03.2013 року та №78 від 20.03.2013 року Службою безпеки України були перенаправлені до Генеральної прокуратури України.

Вказані заяви ОСОБА_1 були розглянуті Генеральною прокуратурою України на підставі Закону України «Про звернення громадян» та надані відповіді від 03.04.2013 №06/1-1255-03 та від 05.04.2013 №06/1-1255-03, відповідно до яких дані заяви за своїм змістом не є заявами про кримінальні правопорушення, оскільки ґрунтуються лише на особистих міркуваннях та припущеннях щодо неправомірних, на думку ОСОБА_1, дій суддів Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, які неодноразово відмовляли у задоволенні його скарг та прокурорів, які приймали участь у судових засіданнях та приймали рішення за його заявами.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з заяв №№74,76,77,78 ОСОБА_4, останні містять твердження про вчинення, на думку ОСОБА_1, суддями Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва та працівниками Генеральної прокуратури України кримінальних правопорушень, які приймали участь у судових засіданнях та приймали рішення за його скаргами.

Вважаю обґрунтованим та правомірним висновок прокурорів про те, що вказані заяви ОСОБА_1 не містять обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення суддями та працівниками прокуратури, оскільки фактичні твердження ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень є суб'єктивним сприйняттям та оцінкою обставин участі прокурора в судовому засіданні.

Також, по суті заяв вбачається, що ОСОБА_1 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддями кримінальних правопорушень, в результаті незгоди його з постановленими суддями рішеннями.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає,що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь - яким рішенням суду.

Також, що стосується вимог скарги ОСОБА_1 по його заявам за №№72,73,75, слідчий суддя вважає, що зазначені вимоги до Генеральної прокуратури України є необґрунтованими, так як в судовому засіданні встановлено, що не заперечувалося самим ОСОБА_1, що дані заяви взагалі не надходили до Генеральної прокуратури України.

У зв'язку з чим, вважаю відсутніми підстави згідно ч.5 ст.214 КПК України для внесення відомостей по даним заявам до ЄРДР.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність відповідальних осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Т.Г.Ільєва