Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/948/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001733 за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 12 грудня 2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75,76,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 08 липня 2013 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 статті 185, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 19 січня 2015 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 статті 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, строк відбування покарання обчислено з 15 січня 2015 року;

визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років із конфіскацією майна, належного йому на праві власності;

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою,, уродженця с. Світлопіль, Олександрійського району, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого

визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років із конфіскацією майна, належного йому на праві власності;

За ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_6 визнано невинними та виправдано за недоведеністю, що в їх діянні є склад кримінального правопорушення.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_10 суму 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_11 суму 15 000 грн. на відшкодування моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_12 суму 801 грн. 17 коп. на відшкодування витрат на лікування, завданих кримінальним правопорушенням та суму 7 000 грн. на відшкодування моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а всього 7 801 грн. 17 коп.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_13 ,

захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за те, що вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах:

Так, 21 серпня 2014 року, близько 04 год. 30 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_6 , обоє перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прибули до території, що розташована між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де діючи спільно, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підійшли до невідомої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 напав на неї та завдав їй не менше чотирьох цілеспрямованих ударів металевим ломом в область голови, котрі були небезпечними для життя та здоров`я потерпілої, внаслідок яких остання впала на підлогу горілиць. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію зазначеного спільного умислу, шляхом ривку, відкрито заволодів жіночою сумкою, вартістю 33 гривень 60 копійок, в якій знаходились гроші в сумі 20 гривень, жіночий гаманець вартістю 16 грн. 80 коп., мобільний телефон «Samsung E1182», вартістю 130 грн., 50 коп., котру ОСОБА_10 тримала в руках. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, котрим розпорядились на власний розсуд, цим самим спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 200 грн. 90 коп., так як вказане майно належить їй на праві приватної власності.

При цьому, застосувавши фізичне насильство, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран лоба з права, тім`яної ділянки з права, потиличної ділянки з ліва, перелому правих променевої та ліктьової кісток. Згідно висновку експерта №452 від 29 вересня 2014 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ран лоба з права, тім`яної ділянки з права, потиличної ділянки з ліва, в своїй сукупності класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. Перелом правих променевої та ліктьової кісток класифікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, оскільки викликають розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Крім того, того ж дня, 21 серпня 2014 року, близько 5 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою щодо спільного вчинення даного нападу з ОСОБА_6 , обоє перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прибули до території, що розташована біля будинку АДРЕСА_5 , де, діючи спільно, діючи повторно, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підійшли до раніше їм невідомої ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_11 та завдав не менше двох цілеспрямованих ударів металевим ломом в область голови, котрі були небезпечними для життя та здоров`я потерпілої, внаслідок яких остання впала на підлогу горілиць. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію зазначеного спільного умислу, шляхом ривку, відкрито заволодів жіночою сумкою, яку та тримала в руках, вартістю 168 грн., в якій знаходились гроші в сумі 20 грн.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, котрим розпорядились на власний розсуд, цим самим спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 188 грн., так як вказане майно належить їй на праві приватної власності. Застосувавши фізичне насильство, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двох ран в правій тім`яній ділянці. Згідно висновку експерта №453 від 29 вересня 2014 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, та двох ран в правій тім`яній ділянці, в своїй сукупності класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби.

Також, того ж дня, 21 серпня 2014 року, близько 5 год. 10 хв., ОСОБА_8 діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_6 , обоє перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прибули до території, що розташована біля будинку АДРЕСА_4 , діючи спільно, діючи повторно, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підійшли до раніше їм невідомої ОСОБА_12 , де ОСОБА_6 , маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_12 завдав не менше чотирьох цілеспрямованих ударів металевим ломом в область голови, котрі були небезпечними для життя та здоров`я потерпілої, внаслідок яких остання впала на коліна на асфальтне покриття. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію зазначеного спільного умислу, шляхом ривку, відкрито заволодів господарською сумкою, вартістю 18 грн., в якій знаходився флакон рідкого мила, вартістю 12 грн. 99 коп., сир «Російський», вартістю 33 грн. 00 коп., однотипні скляні банки, у кількості 12 штук, об`ємом 700 грам кожна, загальною вартістю 42 грн. 60 коп., металеві кришки для банок, у кількості 12 штук, загальною вартістю 5 грн. 76 коп., напівкопчена ковбаса «Празька» вартістю 31 грн. 50 коп., дріжджі «Львівські», вартістю 8 грн. 64 коп., яку ОСОБА_12 тримала в руках.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, котрим розпорядились на власний розсуд, цим самим спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 152 грн. 49 коп., так як вказане майно належить їй на праві приватної власності. При цьому, застосувавши фізичне насильство, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синці довкола лівого ока, лівої щоки, підщелепної ділянки зліва з двома паралельними саднами на його фоні, садна лівої скроневої ділянки з переходом на виличну, садна зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу. Згідно висновку експерта №458 від 29 вересня 2014 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синці довкола лівого ока, лівої щоки, підщелепної ділянки зліва з двома паралельними саднами на його фоні, садна лівої скроневої ділянки з переходом на виличну, в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін до 21 дня. Тілесне ушкодження у вигляді садна зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень як таке, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю до 6 діб.

Окрім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні незакінченого замаху на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 187 КК України, за таких обставин.

21 серпня 2014 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою щодо спільного вчинення даного нападу з раніше йому знайомим ОСОБА_6 , обоє перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи повторно, прибули до перехрестя вулиці Червоного Козацтва та проспекту Леніна в місті Олександрія Кіровоградської області, взявши з собою заздалегідь підшукані знаряддя для вчинення даного кримінального правопорушення два ножі. В цей час, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , діючи спільно, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, залишивши при собі по одному ножу, підійшли до будинку АДРЕСА_5 . Після цього, ОСОБА_8 направився до ОСОБА_15 , котрий стояв біля вказаного будинку. В свою чергу ОСОБА_6 , зайшов за кут зазначеного будинку з метою здійснення в подальшому спільного нападу на ОСОБА_15 з метою заволодіння грошовими коштами останнього. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію зазначеного умислу, під вигаданим приводом обміну валюти, попрохав ОСОБА_15 зайти з ним за кут даного будинку. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як були затримані працівниками Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України, котрі таким чином припинили їх зазначені протиправні дії.

Приймаючи рішення про необхідність виправдання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у зв`язку із не доведенням їх вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 187 КК України, суд першої інстанції у вироку зазначив, що в судовому засіданні пред`явлене обвинувачення не знайшли свого підтвердження, оскільки сторона обвинувачення, як на доказ вини обвинувачених посилається тільки на показання потерпілого ОСОБА_15 . Окрім цього, суд також вказав, що потерпілого ОСОБА_15 в судовому засіданні не було допитано, оскільки згідно даних РАЦС по місту Олександрія 09 січня 2015 року ОСОБА_16 (а не ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у віці 53 років (актовий запис №37 від 09 січня 2015 року). У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду дослідженими доказами не підтверджено, що обвинуваченими було вчинено певні дії щодо нападу на потерпілого ОСОБА_16 , тобто не було доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 187 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_9 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 187, ч. 4. ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна; ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку - повторність. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні вироку, судом неправильно застосовано таку кваліфікуючу ознаку як повторність при визнанні винними ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України. Водночас, наголошує на тому, що зі змісту ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, вбачається, що повторність, як кваліфікуюча ознака Загальної частини Кримінального кодексу України, в даній статті не використовується. Диспозиція частини 2 статті 187 Кримінального кодексу України вказує лише на таку кваліфікуючу ознаку як вчинення розбою особою, яка раніше вчиняла розбій або бандитизм.

Таким чином прокурор вважає, при винесені вироку судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, через застосування судом закону, який не підлягає застосуванню та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, посилаючись на суворість призначеного судом покарання, просить змінити вирок суду першої інстанції щодо його підзахисного та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із конфіскацією належного йому на праві власності майна. На підставі ст.75 звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи у суді ОСОБА_6 давав одні і ті ж послідовні показання, щиро розкаявся у скоєних злочинах та сприяв їх розкриттю.

Крім того, захист стверджує, що потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні просила суд не карати обвинуваченого надто сурово. Також вказує на те, ще під час досудового розслідування ОСОБА_6 добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в розмірі 1000 грн. 00 коп., що підтверджується наявними у кримінальному провадженні відповідними розписками.

Зазначає, що його підзахисний потерпілій ОСОБА_10 купив новий телефон, навіть кращий ніж у неї був, та намагався частково відшкодувати заподіяну шкоду, але вона відмовилась з незрозумілих причин, що підтвердила в судовому засіданні 13.02.2015 року, а тому на думку апелянта, наведене необхідно також рахувати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 .

Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на момент скоєння злочинів працював, характеризується позитивно, одружений і має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має батька пенсіонера, який також являється інвалідом 3-ї групи загального захворювання ( довідка до акту СМЕ № 362272 ).

Таким чином, апелянт вважає, що вищевказані обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 і ставлення його до скоєного, а також наявність більш ніж дві обставин, які пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів дають підстави призначити його підзахисному основне покарання нижче від найменшої межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України та застосувати до ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив змінити судове рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , виключивши з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку - повторність, а в решті вирок залишити без зміни, при цьому заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, просили вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, застосувавши до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_14 , які віднесли питання щодо апеляційних скарг на розсуд суду, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказах, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку та ніким з учасників судового провадження не оскаржуються. При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_6 районним судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, як вчинення ними даного кримінального правопорушення повторно, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Так, диспозицією частини статті 187 КК України повторність, як кваліфікуюча ознака вказаної статті Особливої частини Кримінального кодексу Україна не передбачена, а визначено лише таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку таку кваліфікуючу ознаку злочину, як повторність у діях ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню заслуговують на увагу, а тому його апеляція підлягає задоволенню.

Разом з тим, зі змісту пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, яке було визнано судом доведеним слідує, що в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_6 як за другим так і за третім епізодом розбою , вбачається така кваліфікуюча ознака, як вчинення його особою, яка раніше вчинила розбій.

Відповідно вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки в апеляції прокурор не ставив питання щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, а тому суд апеляційної інстанції відповідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, не вправі розглядати дане питання.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного судом першої інстанції покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також дані про його особу, зокрема, те, що останній працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню доньку, його батько має третю групу інвалідності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом обґрунтовано визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, думку потерпілих, які в суді першої інстанції не наполягала на суворому покаранні, відсутності тяжких наслідків від вчиненого злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим в сумі 2000 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Апеляційні ствердження захисника адвоката ОСОБА_7 щодо необхідності визнання інших, зазначених в апеляційній скарзі, обставин такими, які пом`якшують покарання, колегія суддів визнає безпідставними.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудної, суд повинен з`ясувати її вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, її минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), її матеріальний стан тощо.

Так, позитивні характеристики, відсутність у ОСОБА_6 судимостей, а також те, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину може бути визнано обставинами, які виключно характеризують особу обвинуваченого, однак ніяким чином не пом`якшують покарання.

Разом з тим, посилання захисту про те, що ОСОБА_6 добровільно частково відшкодував потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завдану шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп., то вказана обставина, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеня суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, наявності обставини, яка обтяжує покарання, а також, враховуючи, що залишилась не відшкодована по позовам шкода, завдана потерпілим на суму 42 801 грн. 17 коп. не може бути визнана обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.

Таким чином, на переконання колегії суддів, при обранні ОСОБА_6 виду і міри покарання, судом першої інстанції враховано всі обставини, на які в апеляції посилається сторона захисту, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити, виключивши з мотивувальної його частини кваліфікуючу ознаку злочину повторність. В решті вирок міськрайонного суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду кваліфікуючу ознаку злочину - повторність.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2