Справа № 750/1349/15-к
Провадження № 1-кп/750/4/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
представника потерпілого - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина
України, з повною вищою освітою, не одруженого,
працюючого секретарем судового засідання Соломинського
районного суду м. Києва, не судимого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, -
18 квітня 2014 року, близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , умисно, незаконно заволодів ключами від автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого, перебуваючи біля будинку № 79, що по вул. Коцюбинського в м. Чернігові, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом відмикання дверей автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 проник до салону автомобіля та за допомогою ключів від автомобіля запустив двигун. У подальшому, шляхом запуску двигуна поїхав на автомобілі «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто перемістив вказаний транспортний засіб у невідоме місце знаходження. Таким чином, ОСОБА_8 протиправно вилучив транспортний засіб, автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , всупереч його волі.
Відповідно до висновку експерта автотоварознавчої експертизи № 3510/14-24 від 17.10.2014 року, середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року виготовлення, станом цін на момент вчинення злочину 18.04.2014 року, складала 36 884 грн. 30 коп.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину за зміненим прокурором обвинуваченням по ст. 289 ч. 1 КК України не визнав та показав, що він раніше займався бізнесом, як приватний підприємець, а саме продавав каву з автомобіля зі спеціальним обладнанням для її приготування. Після отримання у 2013 році вищої юридичної освіти, він перестав займатися бізнесом і влаштувався на державну службу. В зв`язку з цим, він вирішив продати свою мобільну кав`ярню, а саме автомобіль марки «ЗАЗ 110557 ЗНГ». За оголошенням в газеті, 17.04.2013 року в м. Києві він зустрівся з покупцем ОСОБА_9 , який оглянувши вказаний вище автомобіль, погодився його придбати. В подальшому, не переоформивши все належним чином в МРЕВ, оскільки їм не вистачило часу, він передав автомобіль ОСОБА_10 , але той повністю за нього з ним не розрахувався. Він постійно намагався зустрітися з ОСОБА_11 , щоб вирішити питання повного розрахунку за придбаний автомобіль, але той всіляко уникав цього. Також, він декілька разів приїжджав до м. Чернігова, а саме за місцем реєстрації ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ), для з`ясування обставин, за яких ОСОБА_11 не виконує свої обов`язки, але двері йому ніхто не відчиняв. На його прохання до консьєржів під`їзду передати інформацію ОСОБА_11 або його близьким, щоб вони зв`язалися з ним, реакції ніякої не було. Після цього, він звернувся до міліції з заявою про вчинення ОСОБА_9 злочину, але працівники міліції запропонували йому звернутися до суду з цивільним позовом, що він відразу і зробив. За його позовом судом було відкрито провадження, однак ОСОБА_9 по повісткам у судове засідання не з`являвся. Враховуючи обставини, які склалися 18.04.2013 року ( ОСОБА_9 не з`явився до МРЕВ для належного оформлення документів), він був вимушений закрити провадження за звернутися до суду з заявою про закриття провадження за для того, щоб повернути хоча б сплачений ним судовий збір в розмірі 465 грн.
Після судового засідання, 18.04.2014 року, він ще раз спробував зустрітися з ОСОБА_9 . Так, разом зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_12 вони на його автомобілі «Тойота» приїхали в м. Чернігів і направились за адресою реєстрації ОСОБА_11 . ОСОБА_12 поїхав з ним за компанію, оскільки він має проблеми із зором, а саме очі швидко втомлюються, тому керували вони автомобілем почергово. Під`їхавши до під`їзду, він постукав у двері, оскільки вони були закриті на магнітний замок. На його стук двері під`їзду відчинив консьєрж, як пізніше стало відомо ОСОБА_13 . На запитання консьєржа, вони повідомили, що йдуть до ОСОБА_9 , після чого він їх пропустив. Піднявшись до квартири, він подзвонив, і двері відчинив ОСОБА_11 , який був здивований його візитом. Він відразу дав ОСОБА_11 зрозуміти, що він приїхав з добрими намірами, а саме з`ясувати, чому той не повертає йому борг. На це ОСОБА_11 став розповідати різні історії, які заважали йому це зробити. Потім, ОСОБА_11 запропонував йому поїхати до банку, щоб зняти з рахунку грошові кошти та повернути йому борг. Вийшовши на подвір`я, ОСОБА_11 настояв, щоб вони поїхали до банку на його автомобілі «Жигулі», аргументувавши це тим, що їдуть по його справах, то для чого він буде витрачати паливо в своєму автомобілі, на що він погодився. Коли вони підійшли до «Жигулів», ОСОБА_11 з невідомих йому причин запропонував ОСОБА_14 сісти за кермо, на що той погодився. При цьому, ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, а він на заднє. Проїхавши приблизно 50-100 метрів, через нестабільну роботу двигуна (автомобіль обладнаний газовою установкою, яка працювала зі збоями, автомобіль смикався та глох). Після цього, ОСОБА_11 сказав, що сам сяде за кермо, бо він знає особливості даного автомобіля, що він і зробив. Коли вони заїхали до відділення «ПриватБанку», і ОСОБА_11 з`ясував, що на його рахунку немає грошових коштів, то запропонував в якості гаранту його намірів повернути борг, пакет його документів, які були при ньому, і які він мав би тому віддати після повернення коштів. Він на це не погодився, оскільки ті документи ОСОБА_11 не належали, а тому не мали для нього ніякої цінності. Однак, ОСОБА_11 наполягав на цьому, посилаючись на те, що зараз знайде кошти, а документи це нібито гарантія, щоб він не хвилювався. Він погодився, і таким чином ОСОБА_11 надав йому документи в пакеті. Потім, ОСОБА_11 домовився з кимось по телефону, та запропонував поїхати в інше місце, щоб там взяти гроші. Вони тривалий час їздили по різним фінансовим установам, але виходячи з них ОСОБА_11 повідомляв, що коштів йому не дали.
Під`їжджаючи до різних закладів та приміщень, ОСОБА_11 закривав автомобіль, та йшов до людей, з якими нібито домовлявся раніше. Він з ОСОБА_14 також завжди виходив з автомобіля, і вони йшли пити чай, або їсти морозиво. На останньому місці зупинки, де ОСОБА_11 в черговий раз повідомив, що йде взяти десь гроші, той вийшов із машини, а вони залишились його чекати біля автомобіля. Після того, як пройшов тривалий час, він зателефонував ОСОБА_11 , щоб дізнатися, коли той повернеться, але зв`язку з ним не було. Вони почекали ще приблизно 15 хв., і вирішивши, що ОСОБА_11 в черговий раз ввів його в оману та грошей повертати не збирається, поїхали до м. Києва. В подальшому ОСОБА_11 на зв`язок з ним не виходив, а документи, які той йому надав залишалися у нього. Приблизно через місяць його по телефону викликали до міліції в м. Чернігів. Прибувши за викликом до міліції, на нього там наділи наручники та повідомили, що зник автомобіль ВАЗ 2107, який належить ОСОБА_15 , і в цьому підозрюють його. Також, йому сказали, що він повинен повернути автомобіль або відшкодувати за нього кошти, інакше до нього буде обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На це він відповів працівникам міліції, що не має уявлення про місцезнаходження вказаного вище автомобіля. Однак, застосовуючи до нього психологічний тиск працівники міліції змусили його написати розписку, що він поверне автомобіль найближчим часом. При цьому, він запропонував надати пояснення, щоб це зафіксували під протокол, але йому сказали, що зараз цього робити ніхто не буде. Фактично йому не було відомо місцезнаходження автомобіля ВАЗ 2107, та чи взагалі він був кимось викрадений, оскільки ключі постійно знаходились у ОСОБА_11 . На дії працівників міліції та прокуратури він скаржився до Генеральної прокуратури, прокуратури Чернігівської області, а також звертався до суду.
Додатково зазначає, що при неодноразових особистих зустрічах з ОСОБА_16 вона пропонувала йому та передавала через слідчого свою вимогу повернути їй саме кошти, а не автомобіль. При цьому, вона зауважувала, що візьме кошти від нього лише за умови, що він напише розписку про те, що не має боргових претензій до її сина ОСОБА_9 . На його думку це свідчить про те, що ОСОБА_16 знала про борг і намагалась повернути справу таким чином, щоб цей борг не віддавати. Він вважає, що родина ОСОБА_15 розробила шахрайську схему, по якій він нібито викрав їх автомобіль. Але, у нього не було ні намірів, ні мотивації, ні необхідності вчиняти дії, у яких його звинувачують. Автомобіль він не викрадав, місце його знаходження йому не відомо та усі звинувачення в скоєнні цього злочину є безпідставними, необґрунтованими та незаконними.
Не дивлячись на повне заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наданими та перевіреними у суді доказами.
Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_6 показав, що у 2012 році він придбав автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким володів та користувався на праві приватної власності. Автомобіль він зазвичай залишав біля під`їзду за місцем мешкання. Документи на машину знаходились в багажнику салону автомобіля. Ключі від автомобіля знаходились вдома. Один комплект ключів висів на стіні при вході до квартири, а інший лежав на столі. 18 квітня 2014 року, приблизно о 16 год., йому зателефонувала дружина і повідомила, що біля під`їзду відсутній його автомобіль. Прибувши додому, він біля під`їзду побачив працівників міліції, яких викликала його дружина. Приблизно через годину йому зателефонував син, який повідомив, що ОСОБА_8 зі своїми друзями угнав його автомобіль і зараз знаходиться у селищі Олександрівка. Оперативна група відразу виїхала туди, але їх там вже не було. Потім, він взяв у сина номер мобільного телефону ОСОБА_8 і подзвонив тому. В розмові ОСОБА_8 сказав, що коли йому віддадуть гроші, тоді він і поверне автомобіль. На це він відповів, що автомобіль належить особисто йому, і ніякого відношення до стосунків його сина з ним він не має. Також, він та його дружина зв`язались по телефону з матір`ю обвинуваченого, і та сказала їм, що угон належного йому автомобіля є гарантією того, що його син поверне борг її сину. Він та його дружина ніяких грошей у обвинуваченого не брали, і ніяких зобов`язань між ними не було. Дозволу на керування його автомобілем, він обвинуваченому не давав. Що стосується якихось боргів його сина перед обвинуваченим, то він до цього немає ніякого відношення. Зі слів сина йому відомо, що 18.04.2014 року обвинувачений зі ОСОБА_17 зайшли до нього в квартиру, а інша особа залишилась біля вхідних дверей, після чого ОСОБА_17 вдарив сина, розбивши йому губу, забрали принтер, 2 500 грн. та два комплекти ключів від належного йому автомобіля. Потім, вони вийшли на вулицю, заштовхнули сина до його автомобіля та поїхали. Ключі від автомобіля забирав ОСОБА_8 , який і керував ним. Перед цим, син пояснював обвинуваченому, що до автомобіля він не має ніякого відношення, оскільки той належить його батьку. Однак, ОСОБА_8 на це ніяким чином не відреагував. Вони поїхали по банкам, щоб син зняв гроші. В одному з банків сину дали тільки 400 грн. В подальшому сина повезли в Олександрівку, де той повинен був позичити грошей у своєї тещі. Коли син зайшов до тещі додому, то звідти зателефонував його дружині і повідомив про угон належного йому автомобіля. Крім того, від сина йому стало відомо, що у того був конфлікт з обвинуваченим за якийсь автомобіль. Приблизно в серпні-вересні 2014 року до нього в гараж приїздив обвинувачений з якоюсь дівчиною на автомобілі «Ланос», який пропонував йому замість угнаного ним у нього автомобіля. Він відмовився, оскільки згідно документів цей автомобіль обвинуваченому не належав. Угнаний у нього автомобіль обвинувачений так і не повернув, та завдані збитки не відшкодував, тому він просить задовольнити заявлений ним позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що потерпілий є її чоловіком. 18.04.2014 року, приблизно о 14 год., вона повернулася з роботи додому і зайшовши до квартири побачила, що деякі шафи були відчинені, а також звернула увагу на відсутність принтера. Після цього, від свахи, яка проживає в с. Олександрівка, їй зателефонував син, та повідомив, що ОСОБА_8 з двома іншими особами біля їх під`їзду забрали автомобіль «ВАЗ-2107», що належить її чоловіку, та поїхали на ньому. В зв`язку з цим, вона відразу зателефонувала чоловіку та викликала міліцію. Через деякий час на місце пригоди приїхали працівники міліції та її чоловік. Потім, вона взяла у сина номер мобільного телефону ОСОБА_8 , та зателефонувала тому. Спочатку з ОСОБА_8 спілкувався її чоловік, а потім вона. В ході розмові вона повідомила, що автомобіль належить її чоловіку і просила ОСОБА_8 повернути його. На це ОСОБА_8 відповів, що поверне автомобіль тільки тоді, коли їх син віддасть йому гроші. Вона стала стверджувати, що до справ сина вони не мають ніякого відношення, але обвинувачений наполягав на своєму. Через деякий час зателефонував обвинувачений і запитав, чи будуть вони віддавати йому гроші. При цьому, він повідомив номер своєї картки «ПриватБанку», що вона поклала туди гроші. Вона знову йому відповіла, що автомобіль належить її чоловіку, і син ніякого відношення до нього не має. На початку травня 2014 року їй знову зателефонував обвинувачений, який представився працівником прокуратури, і сказав, якщо не буде грошей, то він здасть їх автомобіль до ломбарду. Коли одного разу вона з чоловіком прийшла до міськвідділу внутрішніх справ, щоб з`ясувати, як відбувається розслідування по їх справі, то зустріли там ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , які в присутності працівників міліції пообіцяли повернути їм автомобіль, однак цього так і не відбулося.
Крім того, зі слів сина їй відомо, що 18.04.2014 року, до них в квартиру зайшли ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , які забравши принтер, документи та ключі від автомобіля, змусили його піти з ними. Потім, ОСОБА_8 ключем відчинив автомобіль, який стояв біля під`їзду, сів за кермо, і повезли сина по кредитним спілкам, щоб той взяв там гроші. В одній із кредитних спілок сину дали 400 грн., які забрав ОСОБА_17 .
Допитаний у суді свідок ОСОБА_9 показав, що він постійно проживає у м. Києві. 18.04.2014 року, він знаходився вдома у своїх батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 13 год. до квартири подзвонили. Відчинивши вхідні двері до квартири, він побачив ОСОБА_8 та двох його товаришів. Один з товаришів обвинуваченого на прізвище ОСОБА_18 відразу наніс йому удар кулаком в обличчя. Від отриманого удару він впав на підлогу. Потім, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 затягнули його до квартири та зачинили вхідні двері. Після цього, ОСОБА_19 сказав йому, щоб він негайно віддав йому гроші, які був йому винен за автомобіль. Він відповів на це, що зараз грошей у нього не має, і розрахується з ним пізніше. Однак, вони нічого не хотіли слухати, і стали наполягати, щоб він розрахувався з обвинуваченим саме зараз. Коли він знову сказав їм, що зараз грошей у нього не має, ОСОБА_17 знову його вдарив кулаком в обличчя. Після цього, ОСОБА_8 дістав з кишені ножа та затягнув його до залу. Там, обвинувачений приставив йому ножа до горла, а ОСОБА_17 став ритися в речах, щоб щось взяти у повернення боргу. Потім, ОСОБА_19 забрав ножа і разом з ОСОБА_17 почали ритися по всій квартирі. З його куртки вони дістали паспорт, водійські права та інші належні йому документи, які там знаходились і ОСОБА_19 забрав їх собі. Також, в коридорі з тумбочки ОСОБА_8 забрав два комплекти ключів від автомобіля ВАЗ 2107, який належав його батьку і знаходився на стоянці біля під`їзду. При цьому, ОСОБА_19 сказав, що автомобіль вони забирають. Він став проти цього заперечувати, та повідомив, що автомобіль належить його батьку, і він немає до нього ніякого відношення. На це ОСОБА_19 сказав, щоб він сам розбирався зі своїм батьком, а автомобіль буде в якості застави щодо повернення ним боргу. Крім того, ОСОБА_19 забрав принтер, який належав його батькам, щоб здати його в ломбард і на отримані кошти заправити автомобіль. Потім, він на їх вимогу одягнувся і вони його вивели з під`їзду до автомобіля ВАЗ 2107, який належав його батьку. За кермо автомобіля сів ОСОБА_19 , а його ОСОБА_17 заштовхнули на заднє сидіння, і коли вони їхали той тримав його за плече. Вони поїхали по кредитним спілкам, щоб він взяв там гроші та віддав їх ОСОБА_19 . Таким чином, він зміг тільки в одній кредитній спілці отримати всього 400 грн., які віддав ОСОБА_19 . Маючи на меті якимось чином вирватися від них, він сказав, що може взяти гроші у своєї тещі, яка живе в с. Олександрівка. Коли вони туди приїхали, він зайшов до будинку, а ОСОБА_19 та ОСОБА_17 залишились в автомобілі. Перебуваючи в будинку він зателефонував своїй матері і розповів їй все, що з ним трапилось. Після цього, мати зателефонувала до міліції, а потім міліція зв`язалась з ним. Більше автомобіля він не бачив. Також, йому відомо, що після вказаних вище подій, того ж дня, його мати телефонувала ОСОБА_19 , і в розмові той сказав, що він вже приїхав до м. Києва, а автомобіль забрав в якості гарантії повернення боргу.
Свідок ОСОБА_20 у суді показав, що він працює консьєржем у будинку АДРЕСА_4 . 18.04.2014 року він заступив на роботу о 7 год. ранку. В цей день, десь в проміжок часу між 11 та 12 год., він почув з вулиці за вхідними дверима під`їзду якісь рухи та розмову. Подивившись у вікно вхідних дверей до під`їзду, він побачив трьох невідомих хлопців. Коли відчинив двері, то вони сказали, що йдуть до ОСОБА_15 молодшого. Він їх пропустив, а сам залишився на своєму робочому місці. Приблизно через 30-40 хв. ОСОБА_21 та невідомі хлопці вийшли з під`їзду. Ніяких речей у них з собою не було. Потім, він піднявся по сходах, і між першим та другим поверхом під`їзду через вікно побачив, як ОСОБА_22 разом з невідомим хлопцем вищого зросту та більш міцної статури підійшли до автомобіля «Жигулі» темно синього кольору, яким користувався ОСОБА_15 старший, після чого останній відчинив двері та сів за кермо. ОСОБА_22 також сів до салону автомобіля на переднє пасажирське сидіння і вони поїхали. Десь після 12 год. повернулась з роботи ОСОБА_16 і сказала йому, що їх пограбували. Через деякий час до будинку приїхали працівники міліції, які потім кудись поїхали та привезли молодшого ОСОБА_23 .
Допитана у суді свідок ОСОБА_24 показала, що на прохання слідчого вона та ОСОБА_25 були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту. В її присутності чоловік похилого віку, який працює консьєржем у під`їзді, добровільно показав та розповів про якихось осіб, які заходили до під`їзду, а потім через деякий час звідти вийшли, сідали до автомобіля та поїхали. При проведені даної слідчої дії проводилась відеозйомка та слідчим складався якийсь документ. Також, вона була присутня в якості понятої, коли тому ж самому чоловіку похилого віку слідчий показував фотокартки для впізнання, і той когось впізнав. При цьому, слідчим також був складений відповідний документ, який всі підписали.
Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні показав, що він працює слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області. 18.04.2014 року він перебував на добовому чергування в слідчо-оперативній групі. В цей день від чергового надійшло повідомлення про те, що по вул. Коцюбинського у чоловіка за борги забрали автомобіль. Коли вони приїхали на місце пригоди, то там вже знаходився потерпілий, його дружина та син. В його присутності син потерпілого пояснив, що з м. Києва приїхав його знайомий ОСОБА_27 з невідомими особами, які зайшли до нього в квартиру, де погрожуючи заставляли оформити на себе кредит, щоб повернути борг, після чого заволоділи автомобілем, який належав його батьку. В ході з`ясування обставин події також стало відомо, що син потерпілого заборгував своєму знайомому грошові кошти, і за це той забрав автомобіль ВАЗ 2107, що належав його батьку. В його присутності дружина потерпілого зателефонувала чоловіку на ім`я ОСОБА_27 , який забрав автомобіль, і просила повернути його, оскільки він належить її чоловіку, але той відповів, що поверне автомобіль тільки тоді, коли її син віддасть йому борг. При цьому, на мобільному телефоні був включений гучний зв`язок.
Допитана у суді свідок ОСОБА_28 показала, що в жовтні 2014 року, на прохання слідчого вона та ОСОБА_24 були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту за участю чоловіка похилого віку. В їх присутності той чоловік, який працював консьєржем у під`їзді багатоповерхового будинку, на місці добровільно показав та розповів про відомі йому обставини, коли було здійснено угон автомобіля. Так, вказаний вище чоловік повідомив, що в той день він бачив, як до під`їзду заходили хлопці, серед яких був обвинувачений, а потім, через деякий час вийшли на вулицю, сіли до автомобіля та поїхали. В ході даної слідчої дії проводилась відеозйомка. За наслідками слідчого експерименту був складений протокол.
Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні показав, що 14.05.2014 року в м. Чернухі Полтавської області через знайомого він придбав автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ОСОБА_6 . Вказаним автомобілем він користувався більше року. За цей період часу його на вказаному вище автомобілі неодноразово зупиняли працівники ДАІ, які перевіряли документи і ніяких питань з їх боку до нього не виникало. Коли автомобіль став ламатися і потребував ремонту, він вирішив його продати. Через Інтернет він продав цей автомобіль незнайомому чоловіку. Приблизно через 10 днів йому зателефонував покупець і повідомив, що автомобіль, який він йому продав, перебуває в угоні. Він відразу зателефонував до брата, який працює в ДАІ, і від того дізнався, що проданий ним автомобіль дійсно з серпня 2014 року перебуває в угоні. Оскільки він не зміг віддати всю суму грошей покупцеві, той автомобіль йому не повернув. В подальшому він дізнався, що до нього цей автомобіль був придбаний по Інтернету в м. Києві.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показала, що в травні 2014 року її чоловік ОСОБА_29 в м. Чернухі Полтавської області придбав у невідомого чоловіка автомобіль «ВАЗ-2107». Деякий час вони користувалися вказаним автомобілем, а потім чоловік вирішив його продати. Після того, як чоловік продав цей автомобіль, з`ясувалося, що він перебуває в угоні.
Свідок ОСОБА_31 у суді показав, що приблизно в серпні 2014 року, в денний час, він перебував в своєму гаражі № НОМЕР_2 автокооперативу № НОМЕР_3 , де займався ремонтом автомобілів. По сусідству з його гаражем, знаходиться гараж, що належить ОСОБА_6 . В цей час до нього підійшов ОСОБА_6 та розповів, що йому пригнали автомобіль «ДЕО Нексія» замість викраденого у нього автомобіля «ВАЗ 2107», і попросив його подивитися. Він побачив, що на автомобілі «ДЕО Нексія» приїхав обвинувачений з якоюсь дівчиною. Подивившись вказаний автомобіль, він сказав, що в ньому є деякі несправності, але їх можна полагодити. В його присутності обвинувачений пропонував ОСОБА_6 взяти автомобіль по довіреності, але той не погодився.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується і іншими наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами:
-протоколом огляду місця події від 02.06.2014 року, згідно якого в службовому кабінеті № 224 Чернігівського міського відділу міліції за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченко, 13, ОСОБА_8 добровільно видано працівникам міліції кредитні картки «ПриватБанку» та «Укрсиббанку», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , пропуск у гуртожиток на ім`я ОСОБА_9 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення члена ОВК на ім`я ОСОБА_9 , паспорт на ім`я ОСОБА_9 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_8 , який 18.04.2014 року, приблизно о 12 год., заволодів його автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , а також техпаспортом на нього, його водійським посвідченням та двома комплектами ключів від автомобіля;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_20 на місці показав та розповів, що 18.04.2014 року, в денний час, троє невідомих йому молодиків приходили до ОСОБА_23 за місцем його мешкання: АДРЕСА_4 . Потім, приблизно через 40 хв. разом з ОСОБА_32 вони вишли з під`їзду на вулицю, після чого один з цих молодиків відкрив ключем дверцята автомобіля «ВАЗ-2107», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сів за його кермо, а ОСОБА_21 та інші хлопці сіли на пасажирські сидіння;
-висновком експерта № 550 від 16.06.2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 , 1991 року народження мається тілесне ушкодження у вигляді травматичної фрактури коронкової частини 11 зуба, котре виникло від дії тупого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , їх характеру та розташування можна припустити, що він міг піддаватися впливу, як мінімум однієї травмуючої дії. Не виключена можливість, що тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_9 , могло утворитись за обставин, на які вказує потерпілий;
-висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 3510/14-24 від 17.10.2014 року, згідно якої середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року виготовлення, станом цін на момент вчинення злочину 18.04.2014 року, складала 36 884 грн. 30 коп.;
-документами, а саме розписками ОСОБА_8 від 21.05.2014 року, 02.06.2014 року та 10.06.2014 року, де він зобов`язується надати слідчому автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 для долучення його до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, а в разі неможливості, зобов`язується відшкодувати ОСОБА_6 його ринкову вартість;
-речовими доказами - кредитною карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , кредитною карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , посвідченням водія на ім`я ОСОБА_9 , пропуском у гуртожиток № 20 на ім`я ОСОБА_9 , кредитною карткою «Укрсиббанку» № НОМЕР_6 , посвідченням про припис на ім`я ОСОБА_9 , медичною довідкою на ім`я ОСОБА_9 , пропуском на ДВК на ім`я ОСОБА_9 , паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_9 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 .
Приймаючи до уваги, що при проведені такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 року, були порушені вимоги ст. 223 КПК України, оскільки зазначена в протоколі понята ОСОБА_28 у судовому засіданні показала, що вона фактично не була присутня при впізнанні свідком ОСОБА_20 особи за фотознімками, а тільки підписала протокол про це, суд приходить до висновку, що такий доказ є недопустимим, а тому не може посилатися на нього при ухваленні судового рішення.
До свідчень ОСОБА_8 , які ним були надані у судовому засіданні, суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами, які узгоджуються між собою щодо обставин події даного кримінального правопорушення, і розцінює їх як захисну версію обвинуваченого, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано за ст. 289 ч. 1 КК України, як умисні дії, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що не є тяжким, фактичні обставини справи, його ставлення до цього, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не був судимий, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, позитивну характеристику з місця роботи та формально позитивну з місця проживання, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, застосувавши ст. 75 КК України, і вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні доведено, що протиправними діями обвинуваченого, потерпілому завдана матеріальна шкода на суму заявлених ним позовних вимог.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Розмір відшкодування моральної шкоди судом визначається з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також виходячи з принципу розумності та справедливості.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , пропуск у гуртожиток № 20 на ім`я ОСОБА_9 , кредитну картку «Укрсиббанку» № НОМЕР_6 , посвідчення про припис на ім`я ОСОБА_9 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_9 , пропуск на ДВК на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 необхідно повернути їх власникам.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 36 884 грн. 30 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 27 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 688 грн. 80 коп. процесуальних витрат.
Речові докази кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , пропуск у гуртожиток № 20 на ім`я ОСОБА_9 , кредитну картку «Укрсиббанку» № НОМЕР_6 , посвідчення про припис на ім`я ОСОБА_9 , медичну довідку на ім`я ОСОБА_9 , пропуск на ДВК на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 передати ОСОБА_9 , а посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 передати ОСОБА_6 .
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд, який ухвалив судове рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1