Справа № 1-130/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі - Кіндратишин Л.Р.

з участю прокурора - Левицького М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальну справу про обвинувачення:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11.06.2009 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на подвір'ї будинку № 60 по вул. Грушевського, що в смт. Меденичі Дрогобицького району Львівської області, під час виниклого конфлікту, наніс удари руками в область обличчя та грудей ОСОБА_2, в результаті чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді саден на чолі посередині, на обох колінних суглобах, синців на нижній повіці зліва, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, на передній поверхні грудної клітки справа, на обох плечах, на великому пальці правої китиці, закритих переломів сьомого, восьмого та дев'ятого ребер зліва з пневмогематотораксом зліва (наявність повітря та крові у плевральній порожнині), які згідно висновку експерта № 645 від 24 червня 2009 року, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий, більше 21-го дня розлад здоров"я.

Підсудний ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненому визнав повністю і суду пояснив, що 11 червня 2009 року, приблизно о 22 год. пішов до сестри дружини ОСОБА_3 з метою забрати документи, які належать його зятеві Олександру і були йому потрібні. Зять попросив забрати документи і передати йому. Проходячи провулком Миколаївським, що в смт. Меденичі, побачив перед собою Яну та її чоловіка ОСОБА_2. Підійшовши до них привітався та сказав, що прийшов по документи. Однак вони відповіли йому, що документи йому не віддадуть. Після цього, він перегородив їм собою дорогу та продовжував вимагати документи. В цей момент ОСОБА_2 наніс йому удар долонею руки в обличчя і між нами почалася бійка. Під час бійки вони один одному наносили удари кулаками, а Яна кричала і розтягувала їх. Бійка тривала близько 5 хв., Яна розєднала їх і повела ОСОБА_2 на подвіря. Він в цей момент розізлився, забіг на подвіря потерпілого ОСОБА_4, наздогнав його та почав наносити йому удари. Разом з тим, ОСОБА_2 схопив його за шию і вони разом впали на землю. У той час, коли він лежав на землі ОСОБА_2 з ОСОБА_3 били його кулаками. Так як він втомився, ударів ОСОБА_2 більше не наносив. Після цього втік на дорогу. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати та обіцяє більше не чинити подібного. Погоджується на відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 2000 грн.

Оскільки підсудний ОСОБА_1 визнав себе винуватим повністю у вчиненому злочині, а фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового розгляду та вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи, тому суд, впевнившись у правильному розумінні підсудним ОСОБА_1 змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він умисно спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя в час їх спричинення, але викликали тривалий ( більше трьох тижнів) розлад здоровя

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винуватим, щиросердечно розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується.

Враховуючи вищенаведене, особу підсудного, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, п. 2, п. 3, п.4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2000 грн., підлягає до задоволення, оскільки злочином йому було заподіяно таку.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та обрати йому покарання один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання чи роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2000 грн. матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області на протязі 15 діб з дня його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя