Гайсинський районний суд Вінницької області
Справа № 1-361/10 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2010 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді О.В. Швидкого

при секретарі О.П. Сердюк

за участю прокурора Л.М. Романової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу про обвинувачення Солов»я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого машиністом компресора Ладижинського кар»єроуправління, не одруженого, не судимого; в скоєнні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2, який рішенням Гайсинського районного суду від 27.09.2007 р. зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 250 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 11.09.2007 р. і до її повноліття, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця ВДВС Гайсинського РУЮ від 30.01.2010 р., 29.07.2010 р. та 9.08.2010 р. погасити заборгованість по аліментах, будь яких заходів не вжив, з 17.05.2010 року працює машиністом компресора Ладижинського кар»єроуправління, щомісячно отримує заробітну плату 1263,67 грн., тим самим маючи можливість погасити заборгованість по аліментах, добровільно рішення суду не виконував, чим злісно ухилявся від сплати аліментів, допустивши заборгованість по аліментах станом на 1.11.2010 року в сумі 7971,67 грн.

Підсудний вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому і пояснив, що згідно рішенням Гайсинського районного суду від 27.09.2007 р. зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 250 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 11.09.2007 р. і до її повноліття, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця ВДВС Гайсинського РУЮ від 30.01.2010 р., 29.07.2010 р. та 9.08.2010 р. погасити заборгованість по аліментах, будь яких заходів не вжив, з 17.05.2010 року працює машиністом компресора Ладижинського кар»єроуправління, щомісячно отримує заробітну плату 1263,67 грн., тим самим маючи можливість погасити заборгованість по аліментах, добровільно рішення суду не виконував, чим злісно ухилявся від сплати аліментів, допустивши заборгованість по аліментах станом на 1.11.2010 року в сумі 7971,67 грн.

Крім визнання вини підсудним, його вина стверджується показаннями ОСОБА_5, яка пояснила, що підсудний протягом тривалого часу не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та ухиляється від сплати аліментів; поданням відділу державної виконавчої служби про притягнення підсудного до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів (а.с.7), копією виконавчого листа про стягнення аліментів (а.с.8), копіями пропозицій державного виконавця (а.с.10-11), розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.12), з яких видно, що ОСОБА_2, який рішенням Гайсинського районного суду від 27.09.2007 р. зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 250 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 11.09.2007 р. і до її повноліття, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця ВДВС Гайсинського РУЮ від 30.01.2010 р., 29.07.2010 р. та 9.08.2010 р. погасити заборгованість по аліментах, будь яких заходів не вжив, з 17.05.2010 року працює машиністом компресора Ладижинського кар»єроуправління, щомісячно отримує заробітну плату 1263,67 грн., тим самим маючи можливість погасити заборгованість по аліментах, добровільно рішення суду не виконував, чим злісно ухилявся від сплати аліментів, допустивши заборгованість по аліментах станом на 1.11.2010 року в сумі 7971,67 грн.

Дії підсудного ОСОБА_4»я В.В. кваліфікуються за ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що перебувають на їх утриманні.

Обираючи покарання Солов»ю В.В., помякшуючими його обставинами суд визнає відсутність у нього судимості, щире каяття й правдиві показання, позитивні характеристики, невелику тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України.

За таких обставин суд визнає, що для виправлення підсудного і запобігання скоєнню ним нових злочинів необхідно і достатньо призначити покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не вчинить нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 323-335 КПК України, -

присудив:

ОСОБА_4»я ОСОБА_1 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України Солов»я В.В. від відбування призначеного покарання звільнити, якщо в період однорічного іспитового строку він не вчинить нового злочину.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4»ю В.В. залишити попередній підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб.

Суддя: