Провадження № 1-в/537/12/2016
Справа № 537/5146/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 , представника Кременчуцької виправної колонії УДПтС України в Полтавській області ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області заяву засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Перещепина Новосанжарського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, обґрунтовуючи її тим, що він відбув 2/3 частини строку покарання, а саме: 9 років 4 місяці від 14 років позбавлення волі.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_3 свою заяву підтримав в повному обсязі.
Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого підзахисного підтримав.
Представник Кременчуцької виправної колонії УДПтС України в Полтавській області № 69 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури м. Кременчука ОСОБА_2 в судовому зсіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого.
Суд, вислухавши пояснення засудженого, його захисника, представника Кременчуцької виправної колонії УДПтС України в Полтавській області № 69, думку прокурора, дослідивши та проаналізувавши заяву та матеріали особової справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 186 КК України до покарання за ч. 2 ст. 152 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_3 до відбування 12 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71, 82 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду від 22.02.2005 року за ч. 1 ст. 152 КК України та остаточно призначено ОСОБА_3 до відбування 14 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 20.08.2006 року.
Кінець строку покарання 20.08.2020 року.
Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
За правилами п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 під час утримання у слідчому ізоляторі м. Полтави характеризувався задовільно, порушення режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 02.02.2008 року ОСОБА_3 відбуває покарання у Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області №69. За час відбування покарання характеризується задовільно, неодноразово допускав порушення режиму відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення, має цивільний позов, але у зв`язку з малою заробітною платою та першочерговим відрахуванням на утримання не відшкодовано, не приймає участь у суспільному житті колективу засуджених відділення, на заходи виховного впливу реагує задовільно.
Має 10 стягнень, з яких 9 погашені у встановленому законом порядку, 1 зняте достроково та 4 заохочення.
Комісією установи від 30.08.2013 року відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК у зв`язку з недоведеністю засудженим свого виправлення.
Комісією установи від 21.12.2015 року відмовлено в застосуванні ст. 82 КВК у зв`язку з недоведеністю засудженим свого виправлення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, посередню характеристику засудженого за час відбування покарання, кількість стягнень, з яких лише одне було зняте достроково, наявність попереднього вироку суду, що свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, неодноразові комісії установи, якими відмовлено засудженому у застосуванні пільг у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, тому заява ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України суд, -
у х в а л и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1