В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.09.2015 Справа №607/13623/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 3 квітня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юріївка Білогірського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , водія електрика відділення управління командира батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 , солдата, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_2 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, о 7 год. 50 хв. 19 лютого 2015 року не з`явившись до розташування військової частини пп НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) із лікувального закладу до 7 години 50 хвилин 3 березня 2015 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, вчинив нез`явлення вчасно на службу (у розташування військової частини пп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 днів, але не більше місяця.

7 серпня 2015 року між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 407 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 2 ст. 407 КК України у вигляді штрафу в розмір 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 та ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 та ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 1700 (тисяча сімсот) грн. штрафу.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1