УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акта
04 грудня 2015 року м. Мукачево Справа №303/7277/15-к
1- кп/303/625/15
номер рядка стат. звіту 51
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ;
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ;
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 21 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою ст. 368 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
02.12.2015 до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від надійшов обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства.
Також прокурором заявлено клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, застосованого на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2015 на один місяць.
Необхідність задоволення клопотання обґрунтовується тим, що строк дії процесуального документу, на підставі якого обвинувачений утримується під вартою, спливає 04.12.2015, а обвинувачений, знаходячись на волі, може ухилитися від кримінальної відповідальності та перешкоджати встановленню об`єктивної істини по справі, виливаючи, зокрема, на свідків, за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому у вину суспільно небезпечного діяння.
Обвинувачений та його захисник, прийнявши участь у підготовчому судовому засіданні, просили обвинувальний акт повернути прокурору, оскільки на розгляді апеляційного суду Закарпатської області знаходиться апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 на ухвалу суду від 16.11.2015 року про повернення тотожного з даним акту прокурору, яка по суті не вирішена, тому вказані обставини позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд на підставі акту, затвердженого 30.11.2015, а також вирішувати будь які питання, пов`язані із запобіжним заходом, який застосований до обвинуваченого.
Також захисником обвинуваченого, з огляду на фактичні обставини по даному кримінальному провадженні, а також сімейний та матеріальний стан ОСОБА_4 , заявлено суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт або заставу, розмір якої встановити від 20 до 80 розмірів мінімальних заробітних плат.
Вислухавши доводи та заперечення учасників судового процесу щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд констатує наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України).
Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 частини першої ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 названого Кодексу.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються також і приписи частини першої ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог частини четвертої ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно з дефінітивним визначенням, яке міститься в п. 13 частини першої ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так, Європейський суд з прав людини у своєму у рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України» зазначив, що поняття «обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
Фактичний аналіз вищевказаних положень кримінального процесуального закону, в контексті з висновками Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що досудове розслідування завершується складанням саме обвинувального акту, а не декількох актів одночасно.
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В свою чергу, частиною першою ст. 61 Конституції передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Роз`яснюючи вищевказані положення Основного Закону України Конституційний Суд України у своєму у рішенні від 27.10.1999 року по справі № 1-15/99 за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України (справа про депутатську недоторканність) зазначив, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
Отже, єдиним органом конституційної юрисдикції в України констатовано, що притягнення особи до кримінальної відповідальності розпочинається з моменту пред`явлення особі обвинувачення.
У ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» вказано на обов`язковість рішень і висновків Конституційного Суду України.
Також і частина перша ст. 19 Кримінального процесуального кодексу України місить нормативне правило відносно того, що ніхто не може бути двічі обвинувачений за одне й те саме правопорушення.
За результатами підготовчого судового засідання судом встановлено, що на стадії апеляційного оскарження перебуває аналогічний до даного обвинувальний акт (а.с. 34-38), складений слідчим та затверджений прокурором за наслідками завершення досудового розслідування по кримінальному провадження, внесеному 21.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.
Таким чином, слід констатувати фактичне перебування на стадії судового провадження двох ідентичних обвинувальних актів, складених за результатами досудового розслідування одного і того ж кримінального провадження.
Надаючи правову оцінку вказаній ситуації, у контексті із доводами захисника обвинуваченого, слід вказати на неприпустимість одночасного перебування на судовому розгляді двох однакових обвинувальних актів, складених по одному і тому ж кримінальному провадженню.
Направлення прокурором до суду даного обвинувального акту, до завершення процедури апеляційного оскарження обвинувального акту, затвердженого 29.10.2015, є прямим порушенням вимог частини першої ст.61 Конституції України та частини першої ст. 19 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки ОСОБА_4 фактично два рази обвинувачується у вчиненні одного і того ж самого злочину та вдруге притягується, у зв`язку з цим, до кримінальної відповідальності, що є неприпустимим.
Вищевказане свідчить також про порушення, регламентованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прав обвинуваченого, зокрема, на захист та справедливий судовий розгляд.
Отже, переданий на розгляд суду обвинувальний акт не відповідає вимогам Конституції України, норми якої мають пряму дію, а також вимогам кримінального процесуального закону, тому його слід повернути прокурору на підставі пункту 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України.
З огляду на вищенаведені фактичні дані по даному кримінальному провадженні не підлягають також задоволенню клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а також захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, оскільки такі клопотання нерозривно пов`язані з переданим на розгляд суду обвинувальним актом, тому, зважаючи на обставини щодо неможливості одночасного розгляду судом даного кримінального провадження паралельно з провадженням за аналогічним актом, яке перебуває на розгляді апеляційного суду Закарпатської області, суд також позбавлений процесуальної можливості розглядати такі клопотання по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 110, 291, 314, 369, 370, 372, Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 21.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою ст. 368 Кримінального кодексу України - повернути прокурору військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 .
2. У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 щодо проводження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на один місяць - відмовити.
3. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт або заставу, розмір якої встановити від 20 до 80 розмірів мінімальних заробітних плат - відмовити.
4. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1