Номер провадження: 11-сс/785/1285/15
Номер справи місцевого суду: 522/9142/15-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

слідчого - ОСОБА_6

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2015 року по кримінальному провадженню №0000097 від 29.04.2015 року, -

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою 60 діб, а саме до 24.10.2015 року, щодо -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.110 КК України.

Як вбачається з представлених апеляційному суду матеріалів, 21.08.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням звернувся старший слідчий СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 на 60 діб, по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000097 від 29.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.110 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2015 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 60 діб, тобто до 24.10.2015 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування по кримінальному провадженню не закінчено, а продовження тримання під вартою підозрюваного є запобіганням спробам підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і зазначені ризики залишилися.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою до 60 діб. Адвокат посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що в матеріалах провадження відсутні докази причетності ОСОБА_9 до розповсюдження будь-яких ідей, пов`язаних із незаконною зміною кордонів або територіального устрою України, при цьому ОСОБА_9 виконував професійні обов`язки журналіста. Крім того, вказує, що суд при розгляді клопотання прийняв рішення не надавши оцінці обставинам, які регламентовані ст.ст. 177, 178 КПК України, а також не врахував особу ОСОБА_9 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та реєстрації в м. Одесі, постійно здійснює догляд за своїм батьком, який є пенсіонером та інвалідом першої групи (сліпий).

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; адвокатів: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в повному обсязі, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі; заслухавши слідчого ОСОБА_6 ; вивчивши матеріали судового провадження в суді першої інстанції та матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29.04.2015 року до ЄРДР зареєстровано провадження №0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.110 КК України, за фактом того, що протягом січня - квітня 2015 року, громадянами України ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які діяли у змові з іншими не встановленими особами, за вказівкою представників іноземної держави (РФ) було організовано в Б.Дністровському, Ізмаїльському, Татарбунарському та Тарутинському районах Одеської області, проведення ряду антиукраїнських акцій, направлених на дискредитацію діючої державної влади України та створення так званої «Народної ради Бессарабії» з проголошенням відповідного маніфесту, виконанням «гімну Бессарабії» та публічними закликами щодо від`єднання «Бессарабії» від України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період з січня по квітень 2015 року, перебуваючи в м. Одеса та на території Російської Федерації директор ДП «Телерадіокомпанія «Вільна Хвиля» ОСОБА_11 , а також журналіст інтернет-видання «Насправді» ОСОБА_9 , перебуваючи у злочинній змові з мешканцями РФ невстановленими особами на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , громадянами України ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами, переслідуючи корисливі мотиви, підшукували співучасників та умисно створювали передумови для подальшого незаконного проголошення суверенного державного утворення з проектною назвою «Бессарабія» на території південного заходу Одеської області, з фактичним виходом зі складу України територій Арцизького, Білгород-Дністровського, Болградського, Саратського, Тарутинського, Татарбунарського, Ренійського, Кілійського, Ізмаїльського районів Одеської області та, як наслідок, зміною меж території України та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Згідно досягнутої злочинної домовленості, первинний етап готування до вчинення вказаного правопорушення полягав у пошуку вказаними особами співучасників та спільного створення належних умов щодо:

- формування в суспільстві хибного враження про нездатність державних інститутів виконувати притаманні їм функції на території Арцизького, Білгород-Дністровського, Болградського, Саратського, Тарутинського, Татарбунарського, Ренійського, Кілійського, Ізмаїльського районів Одеської області;

- поширення думки про культурно-національну самостійність вказаних районів і спроможність на місцевому рівні приймати законодавчі акти;

- викликання загального невдоволення фактом перебування у складі України та створення підґрунтя для активних дій по відмежуванню території вказаних районів.

Зокрема, для досягнення вказаної протиправної мети злочинною групою, під прикриттям національних, культурних, громадських, політичних рухів Одещини, організовано дискусійні майданчик для насаджування та поширення через засоби масової інформації наступних ідей:

1. Можливість самостійного прийняття рішень спільноти Бессарабії про участь в мобілізації до лав ЗСУ.

2. Можливість створення непередбаченого законодавством України вищого законодавчого органу Бессарабії - національного парламенту.

3. Надання особливого статусу Бессарабії від національно-культурної автономії - до самостійного державного утворення.

На наступному етапі підготовки до вчинення злочину зазначеними особами, у співучасті з іншими особами, планувалось через зібрані та організовані масштабні протестні акції на території вище перелічених районів донести до широких верств населення хибні погляди по виправдуванню та схваленню подальшого незаконного відділення територій Арцизького, Білгород-Дністровського, Болградського, Саратського, Тарутинського, Татарбунарського, Ренійського, Кілійського, Ізмаїльського районів Одеської області від України - у випадку взяття керівництвом держави курсу на інтеграцію в організацію північноатлантичного договору. Кінцевий результат вказаної злочинної діяльності полягав у створенні належних умов для доведення свого злочинного наміру до логічного завершення - співучасті у вчиненні дій з метою зміни меж території України та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

При цьому, учасники вказаної злочинної змови, не плануючи та не здійснюючи жодних дій з ініціювання всеукраїнського референдуму щодо зміни меж території України, всупереч встановленого ст. 73 Конституцією України порядку зміни меж території України, домовились досягнути своєї злочинної мети виключно незаконним шляхом, виконавши ряд поступових кроків з формування підґрунтя для від`єднання частини Одеської області від України.

Так, у березні та квітні поточного року, ОСОБА_9 по запрошенню Інала та ОСОБА_16 перебуваючи в м. Москва Російської Федерації, оговорював питання утворення так званої «Народної ради Бессарабії», фінансування вказаної організації, проведення конференції «Народної ради Бессарабії» в м. Одеса, залучення для участі в цій конференції представників іноземних держав з подальшим висвітленням у російських та українських засобах масової інформації його основних тезисів: необхідності національного розвитку Бессарабії, створення парламенту Бессарабії, надання особливого статусу Бессарабії та самостійного прийняття рішень щодо участі в мобілізації до лав Збройних сил України.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді створення належних умов для подальшого порушення встановленого Конституцією порядку зміни меж території та державного кордону України, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 організували та провели 06.04.2015 року, в м. Одесі у приміщенні конференц-залу ресторану «Монте Крісто», обумовлений з Іналом захід-конференцію «Народної ради Бессарабії», на якій з проголошенням відповідного маніфесту, виконанням «гімну Бессарабії» та публічними закликами щодо від`єднання «Бессарабії» від України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

29.04.2015 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_9 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

30.04.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.110 КК України.

01.05.2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

26.06.2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено строк 60 діб тобто до 25.08.2015 року

25.08.2015 року заступником прокурора Одеської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000097 продовжено до 4 місяців, тобто до 29.08.2015 року.

19.08.2015 року заступником прокурора Одеської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000097 продовжено до шести місяців, тобто до 29.10.2015 року.

21.08.2015 року старший слідчий СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_6 за погодження з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді про продовження терміну утримання під вартою до 60 діб.

Відповідно до вимог п.1 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, не повинен перевищувати шести місяців.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя в повному обсязі виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв рішення, яке відповідає вимогам діючого законодавства.

Так, з наданих до суду матеріалів вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.110 КК України.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено, строк досудового розслідування продовжений у встановленому законом порядку до 6 місяців, існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій, а саме: завершити проведення призначених судово-криміналістичних експертиз комп`ютерної техніки та програмного забезпечення, експертизи вилучених зброї та боєприпасів, ініційованої стороною захисту судово-медичної та біологічної експертизи, легалізувати матеріали проведених НСРД відносно підозрюваних, після чого додатково допитати підозрюваних, за наявності підстав-призначити та провести судово-фоноскопічну експертизу, судово-лінгвістичну та судово-портретну експертизи, встановити та допитати усіх осіб, які приймали участь у організованих та проведених підозрюваними заходах, встановити на території України місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_14 , після чого обрати відносно нього запобіжний захід та допитати за обставинами повідомленої підозри, в тому числі зв`язків з співучасниками вчинення злочину, перевірити на причетність та прийняти рішення про реєстрації в ЄРДР відомостей про вчинення підозрюваними інших злочинів у сфері посягання на національну безпеку держави, за наявності підстав - повідомити про нову підозру, додатково допитати їх за виявленими обставинами, надати доступ до матеріалів та ознайомити з ними сторону захисту.

Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжений постановою заступника прокурора Одеської області продовжений до 6 місяців, тобто до 29 жовтня 2015 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я та ризики, які існують у разі обрання іншого запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, при вивченні в судовому засіданні документів долучених адвокатом до апеляційної скарги, не встановлено.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що заявлені слідчим ризики, а саме: підозрюваний може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, виправдовують утримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою.

Разом з цим, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки слідчого судді про те, що існує ризик того, що підозрюваний може в інший спосіб завадити кримінальному провадженню, оскільки існування цього ризику в судовому засіданні спростували прокурор та слідчий. Вони заявили суду, що всі докази щодо протиправної діяльності підозрюваного, пов`язані з інформацією, яка міститься в мережі Інтернет, на сьогоднішній день зібрані та процесуально оформлені слідством, а тому у підозрюваного не має можливості в будь-який спосіб впливати на кримінальне провадження в цій частині.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості прийнятого слідчим суддею рішення щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , та оцінюючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та неврахування слідчим суддею практики Європейського суду з прав людини, апеляційний виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді районного суду щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 на даній стадії оголошено про підозру у посяганні на територіальну цілісність і недоторканність України, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні дій, направлених на посягання на територіальну цілісність і недоторканість України.

Таким чином, доведені ризики, а також існування обґрунтованої підозри висунутої ОСОБА_9 , на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке посягає на територіальну цілісність і недоторканність України, дає апеляційному суду прийти до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При цьому апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді, навіть з урахуванням спростування існування одного із ризиків, зазначених слідчим та прокурором під час апеляційного перегляду ували, в цілому відповідає наведеним вимогам українського та міжнародного законодавства, а тому висновок слідчого судді про продовження тримання під вартою є обґрунтованим.

Слідчим суддею, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 не було допущено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону визначених у ст.412 КПК України, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2015 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 24 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2