Провадження № 11-кп/792/513/15
Справа № 686/9317/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 16 червня 2015 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004587,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 16 червня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - 17.06.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.ст.71, ч.3 72 КК України, шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 червня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу в сумі 850 грн., який слід виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, взято його під варту з зали суду.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі вирішено обчислювати з 16 червня 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 220 грн. 97 коп. процесуальних витрат.
Речовий доказ - мобільний телефон «Флай ІQ 4403» вирішено залишити потерпілому ОСОБА_9 за належністю.
За вироком суду 17 вересня 2014 року біля 00 год. 30 хв. неподалік кафе «Джаз», що по вул. Примакова,2 в м. Хмельницькому ОСОБА_7 відкрито викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон «Флай ІQ 4403» ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вартістю 821 грн. 30 коп., в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», що для потерпілого цінності не представляє, за таких обставин.
У вказаний час та місці ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з барсетки ОСОБА_9 , яку останній біля кафе «Джаз» передав обвинуваченому для зберігання, а сам пішов у вказане кафе придбати пиво, дістав вказаний мобільний телефон і, утримуючи його при собі, почав залишати місце події. Повернувшись з кафе, та виявивши пропажу мобільного телефону з барсетки, яка знаходилась на лавці, ОСОБА_9 крикнув до ОСОБА_7 , щоб він повернув телефон. Почувши зміст вимог потерпілого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця події втік.
В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, обвинувачений просить вирок суду в часті призначення покарання змінити: на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. При цьому звертає увагу на те, що на момент ухвалення вироку він за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, зазначає, що його батько є учасником бойових дій, проходить службу в зоні АТО, а мати проживає одна, більше повнолітніх членів сім`ї немає. Вважає, що, оскільки попереднім вироком його було засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., то, крім того, що до нього було застосовано положення ст.69 КК України, є підстави і для застосування ст.75 цього Кодексу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах і сторонами не оскаржується.

При призначені покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Оцінюючи особу ОСОБА_7 суд виходив з того, що він навчається і позитивно характеризується, тобто, суд врахував й частину тих даних про його особу, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Врахував суд і те, що потерпілий просив суворо ОСОБА_7 не карати.
За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд обґрунтовано, на підставі ст.69 КК України, призначив йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.
Оскільки ОСОБА_7 раніше судимий і знову скоїв злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, суд дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Ті обставини, що батько обвинуваченого є учасником бойових дій, проходить службу в зоні АТО, а мати проживає одна, при цьому інших повнолітніх членів сім`ї немає, ні самі по собі, ні в сукупності не характеризують апелянта з більш кращої сторони, ніж це зазначено в його характеристиці, на правильність вказаних у вироку висновків суду не впливають і підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням не дають.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а згідно з ч.3 ст.72 цього Кодексу основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.
За змістом наведених вимог закону можливість застосування положень ст.75 КК України до осіб, які вчинили новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, виключається.
Отже колегія суддів уважає доводи обвинуваченого необґрунтованими і підстав для зміни вироку в межах апеляційної скарги не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2