Справа № 591/7056/15-к
Провадження № 1-кп/591/404/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року
Зарічний райсуд м. Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №50000117, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М.Вистороп Лебединського району, Сумської області, розлученого, освіта середньо - спеціальна, військовослужбовця, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не засуджувався,обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 25.03.2014 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 наказом командира якої по стройовій частині № 61 від 25 березня 2014 року останній призначений на посаду водія-кранівника відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 11 серпня 2015 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів. Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучаючись, займаючись доглядом за вагітною цивільною дружиною та домашнім господарством, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби. 08.09.2015 солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 170 від 08.09.2015 останній визнаний як такий, що повернувся до військової частини,місця служби, приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.
Солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 11 серпня 2015 року до 7 вересня 2015 року включно, тобто протягом 28 діб.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , по кримінальному правопорушенню передбаченому ст.407 ч.4 КК України свою вину визнав повністю , суду пояснив, що дійсно 25.03.2014 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом і направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира по стройовій частині призначений на посаду водія-кранівника.11 серпня 2015 року він без дозволу командування військової частини, не маючи поважних причин, самовільно залишив місце служби, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, здійснював догляд за вагітною цивільною дружиною та домашнім господарством. 08.09.2015 року сам добровільно зявився до військової частини, де продовжив виконання своїх службових обов`язків, просить суд суворо його не карати, врахувати, що дружина знаходиться в стані вагітності, що він є учасником бойових дій, має неповнолітню дитину. Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено . Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, обвинувачений раніше не засуджувалася , має на утриманні малолітню дитину, цивільна дружина перебуває в стані вагітності, обвинувачений являється учасником бойових дій.
З урахуванням декількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту, дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368,370 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту на строк два місяці .
Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя