Справа №560/1693/14-к
Провадження №1-кп/560/5/15
У Х В А Л А
с у д о в о г о з а с і д а н н я
13 листопада 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

під час проведення судового засіданні в залі суду в м.Дубровиця по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000299 від 15 травня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді у Дубровицькому районному суді Рівненської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

13.11.2015 року стороною захисту було заявлене клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, оскільки вважає, що на даний час ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого, може бути іншим, ніж на момент проведення попередньої судово-медичної експертизи, що може вплинути в подальшому на переквіліфікацію дій обвинуваченого та є підставою для проведення повторної судово-медичної експертизи.

Прокурор проти призначення судово-медичної експертизи заперечувала.

Сторона потерпілого також заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, враховуючи показання учасників судового провадження, заслухавши пояснення судово - медичних експертів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п 11. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15 повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно висновків експертиз №197 та №29, наявних в матеріалах кримінального провадження, експертами надано відповіді щодо ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, їх характеру, кількості, від дії яких предметів вони могли утворитися, яка медична документація надавалася для проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що судово - медичні експерти у своїх висновках експертиз надавали відповіді на питання, які ставить захисник для проведення повторної судово- медичної експертизи.

Допитані в судовому засіданні судово - медичні експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали вичерпні відповіді на запитання щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , надавши роз`яснення висновків своїх експертиз. Також під час допиту експерта ОСОБА_9 було встановлено, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого цілком залежав від тривалості лікування. В примітці Висновку експерта №197, відповідно до інструкції Міністерства фінансів №110 від 12.05.1974 р., зазначено: "рекомендовано переосвідування потерпілого через 9 місяців з дня травмування для визначення відсотків втрати загальної працездатності. Крім того, у висновку експерта № 29 в примітці зазначено, що на момент проведення первинної судово-медичної експертизи судмедекспертом ОСОБА_8 ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 відповідала положенням судово-медичних правил з урахуванням звичайного перебігу патологічного процесу, але в даному випадку судмедексперт не могла передбачити наслідків перенесеної потерпілим політравми.

Тобто в матеріалах кримінального провадження наявні два висновки судово-медичних експертиз, які не суперечать один одному та не викликають сумніву в сторін у їх об`єктивності. У судовому засіданні не встановлено даних щодо відсутності належної кваліфікації та повноважень експертів чи наявності істотних порушень вимог закону при проведенні експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для зясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

На реалізацію вказаної вимоги КПК ухвалою суду від 30.01.2015 року було призначено судово-медичну експертизу, оскільки потерпілому була встановлена друга група інвалідності з причин загального захворювання з ураженням органів рухового апарату та ЦНС (а.п.215), яка виникла після надходження справи до суду, тому судом було призначено вказану експертизу, відповідно до вимог ст.332 та ст.242 КПК України, так як для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень дійсно були необхідні спеціальні знання.

На даний час вже проведено відповідні судово-медичні експертизи, висновки яких були досліджені в судовому засіданні, а також допитані експерти, які їх проводили.

Питання, які викладені у клопотанні про призначення експертизи не можуть вплинути на повноту, всесторонність розгляду кримінального провадження.

Крім того, висновок експерта є лише одним із доказів, який відповідно до ст. 94 КПК України не має наперед встановленої сили.

Тому в силу вимог ст. 332 КПК України та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах,відсутні правові підстави для призначення вказаної експертизи, оскільки у сторін немає сумнівів в правильності висновків експертів, пов`язаних з їх недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що вони суперечать іншим матеріалам справи, а також не встановлено істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертиз, стороною захисту не наведено обґрунтування невідповідності матеріалів кримінального провадження фактичним обставинам, таких не встановлено і в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 243, 332 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотанні захисника обвинуваченого про призначення повторної судово-медичної експертизи відмовити.

Відмова в задоволенні клопотання згідно ст.350 КПК не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду