Справа № 161/3158/15-к Провадження № 11-кп/773/358/15 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1 :
Категорія: ч. 1 ст. 164 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючий, раніше судимий:

вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2010 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, 03 березня 2014 року ухвалою Дрогобицького міського суду Львівської області звільнений умовно-достроково строком на 1 рік 6 місяців 14 днів,

засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що відповідно до постанови Луцького районного суду Волинської області від 12.04.2001 року, будучи зобов`язаним сплачувати ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.03.2001 року та до досягнення дітьми повноліття, в період з 27.03.2001 року до 05.09.2010 року та з 03.03.2014 року до 01.02.2015 року, будучи працездатним, офіційно роботи не знайшов, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та аліментів не сплачував, внаслідок чого станом на 01.02.2015 року заборгованість несплати аліментів становила 57119 (п`ятдесят сім тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 67 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, потерпіла та прокурор подали апеляційні скарги. Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій ОСОБА_7 , вважають, що при призначенні обвинуваченому покарання неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. Просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. В поданій апеляції прокурор посилається на ст. 71 КК України, у відповідності до якої необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2010 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти їх задоволення, прокурора та потерпілої, які підтримали апеляції в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 повністю стверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для скасування вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах про те, що суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією кримінального закону, не врахував особу обвинуваченого, думку потерпілої, а також наслідки вчиненого злочину, є обґрунтованими.

ОСОБА_7 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, був засуджений за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, не сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей довготривалий проміжок часу, внаслідок чого були порушені права та інтереси останніх, тому апеляційний суд вважає, призначення першому покарання у виді обмеження волі відповідатиме ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Покарання у виді штрафу суд не призначає, виходячи з того, що воно ще більше погіршить становище дітей, так як обвинувачений і крім цього має значну непогашену суму заборгованості зі сплати аліментів.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

У разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, а тому при призначенні останньому покарання необхідно було застосувати ч. 4 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України.

Оскільки суд першої інстанції не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, судове рішення в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Згідно ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2010 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді