Справа № 203/563/15-к
Провадження № 1-кс/0203/175/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ЛB на ст. Дніпропетровськ УМВС України на Придніпровській залізниці ОСОБА_2 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000049, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
02 лютого 2015 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, погодженого з прокурором.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 29.01.2015 о 13:30 годин, до чергової частини ЛВ на ст. Дніпродзержинськ, надійшла заява від ОСОБА_3 , 1974 року народження, про те, що 28.01.2015 о 22:30 годин, знаходячись на першій платформі вокзалу ст. Дніпродзержинськ, невідомий чоловік з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито викрав у нього мобільний телефон марки «SAMSUNG».
В ході досудового розслідування 29.01.2015 року був виявлений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав викрадений ним, мобільний телефон марки «SAMSUNG».
Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є те, що видане ОСОБА_4 майно, а саме мобільний телефон «SAMSUNG», GTS-3310 imei: НОМЕР_1 має значення по кримінальному провадженню як речовий доказ і є підставою для його арешту, з метою запобігання приховування, відчуження чи пошкодження, а також для виконання вироку суду у частині забезпечення цивільного позову.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове вилучення позбавлення підозрюваного, обвинувачено або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до п. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.
Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слід звернути увагу на те, що слідчим, в рамках протоколу огляду, 29 січня 2015 року було тимчасово вилучено майно, а саме: мобільний телефон «SAMSUNG», якій належав ОСОБА_3 , однак, клопотання подано 02 лютого 2015 року, що унеможливлює задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 167, 170, 309, 369 372, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ ЛB на ст. Дніпропетровськ УМВС України на Придніпровській залізниці ОСОБА_2 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000049, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1