Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-401/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурора Когута М.В.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки селища Саврань Савранського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліда третьої групи, не одруженої, ІНФОРМАЦІЯ_4, маючої одну малолітню дитину, раніше судимої 08.07.2010 року Савранським районним судом Одеської області за ст. 190 ч.1 КК Укураїни до штрафу в розмірі 510 грн., -

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи раніше судимою за вчинення корисливого злочину, 12.09.2010 року близько 14.30 годин, перебувала в гостях у ОСОБА_1 в с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області по вул. Шкільній, 17, де разом з її чоловіком ОСОБА_3 розпивала спиртні напої. Перебуваючи у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_2 зайшла до іншої кімнати вказаного будинку, де у шафі побачила барсетку, в котрій знаходились гроші в сумі 200 грн., які вона вирішила таємно викрасти. Виконуючи задумане, скориставшись тим, що її ніхто не бачить, ОСОБА_2 таємно викрала вказані гроші в сумі 200 грн. купюрами номіналом по 50 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду. Викрадені гроші ОСОБА_2 поклала до кишені і винесла з будинку, розпорядившись ними згодом на власний розсуд.

Допитана під час судового слідства підсудна ОСОБА_2 повністю визнала себе винною в предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір цивільного позову не оспорювала і пояснила суду, що 12.09.2010 року в обідній час прийшла до будинку ОСОБА_1, яка є матірю її співмешканця. ОСОБА_1 вдома не було, вона була на роботі. А в будинку знаходився її чоловік ОСОБА_3, з ним вони розпили пляшку портвейну, після чого він заснув, а вона пішла до кімнати ОСОБА_1, де у шафі знайшла барсетку з грошима і викрала звідти 200 грн. Пішла до магазину, де витратила викрадені гроші на продукти та напої. У вчиненому розкаюється, матеріальну шкоду не відшкодувала, оскільки не працює, не має заробітку. Також ОСОБА_2 пояснила, що призначений у липні 2010 року Савранським судом штраф вона не сплатила також через відсутність коштів. Крім того, має сина ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає з її бабусею в Савранському районі.

Потерпіла ОСОБА_1 дала суду аналогічні пояснення, повністю підтримала цивільний позов на суму 200 грн., оскільки підсудна досі з нею не розрахувалась.

Таким чином, ніхто з учасників процесу не оспорює ніякі фактичні обставини справи та розмір цивільного позову.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства. Її дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також данні про особу винної, яка за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, має малолітню дитину, щодо якої батьківських прав не позбавлена, однак її вихованням та утриманням не займається, не працює, повністю визнала свою вину, однак матеріальну шкоду потерпілій не відшкодувала.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_2, суд визнає молодий вік та негативний стан її здоровя, а саме інвалідність Ш групи.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в межах санкції статті, за якою вона обвинувачується, у вигляді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_2 має дитину віком до семи років, щодо якої не позбавлена батьківських прав, суд не може призначити їй покарання у вигляді арешту чи обмеження волі.

Оскільки ОСОБА_2 вчинила злочин після набрання чинності вироком Савранського районного суду Одеської області від 08.07.2010 року, але до повного відбуття покарання, на підставі ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України призначене раніше покарання у вигляді штрафу слід виконувати окремо.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_1 на суму 200 грн. підлягає задоволенню в повному обємі на підставі ст. 1166 ЦК України як такий, що знайшов своє повне підтвердження під час судового слідства, оскільки судом встановлено, що внаслідок умисних винних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду на суму 200 грн.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною за ст. 185 ч.2 КК України і призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України зобовязати ОСОБА_2 періодично зявлятись до кримінально-виконавчої інспекції на відмітку, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України покарання у вигляді штрафу за вироком Савранського районного суду Одеської області №1-46 від 08.07.2010 року виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 200 (двісті) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: