Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
17 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0002642 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчиці Зарічненського району Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 03 лютого 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 29 жовтня 2015 року Зарічненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту затримання з 27 липня 2015 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 кошти в сумі 2100 (дві тисячі сто) гривень на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.

За вироком суду, ОСОБА_6 30 квітня 2015 року приблизно о 19-ій годині, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, в період іспитового строку за попереднім вироком, заволодів шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_9 її мобільним телефоном «LENOVO A536» вартістю 2723 гривень, чим завдав потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 17 липня 2015 року приблизно о 21-ій годині, перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, в період іспитового строку за попереднім вироком, відкрито викрав майно ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «NOKIA X2-02» вартістю 294 гривні та грошові кошти в сумі 600 гривень, чим завдав майнову шкоду потерпілому на загальну суму 894 гривні.

Своїми умисними діями, які виразилися в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом першої інстанції при постановленні вироку не взято до уваги його з`явлення із зізнанням, повне визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відшкодування завданої злочином шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Просить змінити вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги та пом`якшення призначеного покарання, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив прийняти рішення на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції за згодою учасників судового провадження проводився у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, колегією суддів не перевіряються.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, обставини, наслідки їх вчинення, особу обвинуваченого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, не перебування на «Д» обліку в лікарів психіатра чи нарколога, відсутність характеристики по місцю проживання, схильність особи до вчинення кримінальних правопорушень та вчинення злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком. Судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме з`явлення із зізнанням, повне визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, часткове відшкодування завданої злочинами шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Тому, покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, що при призначенні покарання судом першої інстанції не взято до уваги його з`явлення із зізнанням, повне визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відшкодування завданої злочинами шкоди та відсутність обтяжуючих обставин, є необгрунтованим. Колегія суддів вважає, що підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 відсутні.

Нових обставин на обгрунтування пом`якшення призначеного покарання із застосуванням статті 69 КК України обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду не наведено.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, має сталий нахил до вчинення кримінальних правопорушень та вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, а тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання із застосуванням ст.69 КК України.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, і підстав для зміни вироку та застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України з метою призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленого санкціями ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України, не вбачає, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Згідно положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за вірне зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 липня 2015 року до моменту проголошення ухвали у вказаному вище розрахунку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 липня 2015 року по 17 лютого 2016 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ___________________ ОСОБА_1

Судді:_________________ ОСОБА_10 ОСОБА_11