Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/9781/15-к
Провадження № 1-кп/490/650/2015
У Х В А Л А
2 листопада 2015 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, є українцем, громадянином України, одруженим, має доньку ОСОБА_7 , 2007 року народження, працює охоронцем Миколаївського будівельного коледжу, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального Кодексу України, -,

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він

відмовився від "подальшого" проходження військової служби за призовом за мобілізацією, про що власноручно написав відповідну заяву та відмовився від отримання повістки, що: "призвело до неякісного комплектування команди військовозобов`язаних".
На думку органу досудового розслідування та державного обвинувачення, таким чином ОСОБА_4 порушив Закон України "Про затвердження указу Президента України "про часткову мобілізацію"", ст.ст. 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", статтю 39 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Ці дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за статтею 336 Кримінального Кодексу України - як ухилення від призову за мобілізацією.

Під час досудового розслідування - 28 вересня 2015 року - між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість, та сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому сторони погодились на звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік та виконає покладених на його обов`язків.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор просив про затвердження угоди.

Після вислуховування сторін кримінального провадження та дослідження документів суд доходе висновку про те, що надана угода не підлягає затвердженню судом за такого.

По-перше, при складанні обвинувального акту орган досудового розслідування та прокурор не дотримали вимог пункту 5 частини 1 статті 291 Кримінального Кодексу України.

Зокрема, з направленого до суду обвинувального акту неможливо встановити, коли саме та у який спосіб /чи то - шляхом порушення перелічених в обвинувальному акті вимог діючого законодавства, чи то - шляхом направлення заяви або ж відмови у отриманні повістки/ обвинувачений ухилився від призову за мобілізацією.

Таке робить обвинувачення ОСОБА_4 неконкретним, що порушує її передбачене пунктом "а" частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод право бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї. Таке, в свою чергу, порушує право обвинуваченої на захист, що само по собі виключає можливість добровільного укладання угоди.
По-друге, з пояснень обвинуваченого у судовому засіданні вбачається, що ані сутність пред`явленого обвинувачення, ані сутність його провини він не усвідомлює.

Зокрема, обвинувачений пояснює, що через суттєві вади зору вочевидь не є здатним до проходження військової служби, неодноразово визнавався непридатним до проходження такої служби. Така позиція не свідчить ані про визнання ним своєї вини, ані про те, що він згоден на притягнення його до кримінальної відповідальності.

По-третє, надані суду матеріали не містять даних, що свідчать про відповідність укладеної угоди вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до статті 336 Кримінального Кодексу України кримінальна відповідальність настає за ухилення від призову за мобілізацією.

Суб`єктом злочину, передбаченого цією статтею, є особи, яки відповідно до вимог діючого законодавства підлягають призову за мобілізацією.

В цьому ж випадку, наполягаючи на тому, що обвинувачений підлягає призову за мобілізацією, прокурор та орган досудового розслідування посилаються про те, що, будучи визнаний обмежено придатним до проходження військової служби, відповідно до пункту 20.3 "Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України", затвердженого Наказом Міністра оборони України № 402 від 17 серпня 2008 року, він є непридатним: "До служби в аеромобільних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, льотної роботи, роботи за фахом, але це не позбавляє військовозобов`язаного проходити службу в інших родах військ Збройних Сил України, не зазначених у цьому переліку". Але ці посилання органів досудового розслідування та державного обвинувачення є хибними, адже ґрунтуються на довільному спотворенні чітких приписів наказів органів військового командування.

Так, відповідно до підпункту "г" пункту 20.3 згаданого прокурором Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України у редакції, що діяла на час подання обвинуваченим відповідної заяви містить такий припис /далі - дослівно/:

""Обмежено придатний до військової служби"

Постанова приймається щодо військовослужбовців за контрактом офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу. Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові в довільній формі вказується, які види служби та роботи даній особі протипоказані. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, до служби в високомобільних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи, роботи за фахом - непридатні".

З цього очевидним є те, що, перш за все, така постанова не могла бути винесеною відносно обвинуваченого, адже він не є особою, яка проходе військову службу за контрактом.

Окрім того, вказаною нормою визначається перелік військових спеціальностей, для проходження служби за якими особа визнається непридатною, а також зазначається, що військово-лікарська комісія має визначити, які види служби та роботи цій особі протипоказані, а на яких - вона може проходити службу.

Отже, обвинувачений може бути визнаний суб`єктом злочину лише у разі його призову на службу за тим видом, який є доступним для його відповідно до висновку ВЛК. В цьому ж випадку про таке в обвинувальному акті не йдеться взагалі.

Окрім того, посилання прокурора про порушення обвинуваченим перелічених прокурором вимог діючого законодавства вочевидь не є доречними. Так, згаданий прокурором Указ президента України не містить вимог про повну мобілізацію, відомостей же про те, що саме обвинувачений мав його виконувати, матеріали справи не містять.

Стаття 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" містить лише визначення термінів, а посилань про порушень обвинуваченим вимог частини 3 статті 22 цього Закону, зокрема - про те, що він не з`явився за викликом, пред`явлене обвинувачення не містить.

По-четверте, матеріали справи дають обґрунтовані підстави вважати, що подана угода суперечить інтересам суспільства.

Так, за своєю спрямованістю вона веде до необхідності призову на службу під час особливого періоду для виконання бойових завдань з захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цінності осіб, які мають вади здоров`я, що перешкоджають виконанню ними поставленої бойової задачі.

Таке поза розумним сумнівом підриває боєздатність держави, ставить у небезпеку життя та здоров`я інших осіб, що виконують бойові завдання.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 КПК України за такого суд має відмовити у затвердженні угоди та ухвалити про продовження досудового розслідування по справі.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У затверджені угоди про визнання винуватості у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336Кримінального Кодексу України - відмовити.
Ухвалити про продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Пояснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

06.11.2015