Справа № 141/582/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2015 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
законного представника потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
представника служби у справах дітей ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів кримінальне провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 06 лютого 2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, студента Київського будівельного ліцею, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 304 КК України, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, учня 11 класу Скоморошківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 02 лютого 2014 року біля 13 год. 00 хв. прийшов на центрально-заводський ставок, який розташований в центрі с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, де знаходячись біля вогнища, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю у виді заподіяння тілесних ушкоджень, та винятковим цинізмом у формі знущання над малолітньою особою, безпідставно, використовуючи малозначний привід, взяли ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за руки та ноги та проти його волі, піднесли і тримали над вогнищем протягом 3-5 секунд, чим заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді опікової рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, яка могла утворитись від дії термічного фактору і за своїми характеристиками відповідає термічному опіку ІІ ступеню, які відповідно до висновків експерта №172 від 10.02.2014 року та №596 від 28.04.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того. ОСОБА_5 , знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється неповнолітнім, 02 лютого 2014 року шляхом пропонування, спонукав ОСОБА_6 до вчинення хуліганських дій. Після чого, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 взяли ОСОБА_9 за руки та ноги та проти його волі, піднесли і тримали над вогнищем протягом 3-5 секунд, чим заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді опікової рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, чим умисно втягнув неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 304 КК України не визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що взимку, в лютому місяці 2014 року під час навчання в м. Києві захворів і був змушений приїхати додому в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, щоб лікуватися. Час від часу він виходив кататися на санчатах. 02 лютого 2014 року він йшов до ставу, що в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області приблизно біля 13 год. 00 хв. По дорозі зустрів братів Мельників, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а потім, на краю вулиці, вони зустріли ОСОБА_15 та ОСОБА_9 . ОСОБА_15 та ОСОБА_9 запитали у них куди вони йдуть, на що їм відповіли, що ідуть кататися на санчатах. Після чого останні запитали чи можна з ними, на що ОСОБА_5 та Мельники не заперечували і взяли їх із собою та пішли до ставу. Коли вони прийшли на ставок, то там уже був ОСОБА_16 , і уже через 5 хв. вони усі пішли кататися. Через певний час вони змерзли, були мокрі, тому вирішили розпалити вогонь, щоб погрітися. ОСОБА_17 та один із братів ОСОБА_18 пішли по дрова. Він з ОСОБА_6 стояли біля багаття та почали палити цигарку, під час цього до них підійшов потерпілий ОСОБА_9 та почав у них просити цигарку, на що вони йому відмовили. Тоді ОСОБА_9 почав виражатися в їхню адресу нецензурною лайкою. Уже після цього, він з ОСОБА_6 вирішили провчити ОСОБА_9 і пронести над костром. ОСОБА_5 взяв ОСОБА_9 попід руки, а ОСОБА_6 взяв його за ноги і вони пронесли його над костром. Під час цього ОСОБА_9 не кричав та не виривався з рук. ОСОБА_9 вони проносили над костром, а не тримали. Пронести ОСОБА_9 над костром запропонував ОСОБА_6 . Висотою багаття було приблизно 40 см, а шириною приблизно один метр. Під час досудового розслідування, він давав показання про те, що вогню не було, а був лише дим, бо дрова були сирими та усі в снігу та й вогонь розводили на льоду. Після того як ОСОБА_9 пронесли над костром, він нічого не казав, не скаржився на болі та ран не показував, а надалі продовжував з ними кататися. Після того як продовжили кататися була здійснена відеозйомка на телефон. Даний запис він передав слідчому. Того дня у ОСОБА_15 також була цигарка, коли ОСОБА_9 побачив її у нього, то почав забирати, через що вони почали бійку. Після того, як вони усі нагрілися вони пішли знов кататися на ковзанах. Коли на дворі почало смеркати усі потрохи почали розходитися по домах. Уже на четвертий день, після того дня до нього зателефонувала сестра та повідомила, що його хоче бачити баба ОСОБА_9 ОСОБА_19 . Того дня він з мамою ОСОБА_20 пішли до неї. Коли прийшли, то ОСОБА_19 почала дуже кричати і говорила, щоб вони подивилися що вони зробили з ОСОБА_9 . ОСОБА_9 вийшов з хати та показав невелику рану на спині, розміром з залізної гривні. ОСОБА_20 сказала до неї. що якщо це її син зробив, то вони просять пробачення. Причиною для того, щоб пронести ОСОБА_9 над костром було провчити потерпілого, щоб він більше не хотів палити. Того дня ОСОБА_9 був одітий в теплі штани і в зимову куртку. В цей день, інших насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_9 вони не застосовували та в його адрес нецензурною лайкою не виражалися. Вважає, що ОСОБА_9 міг отримати рану уже після того дня, оскільки про рану ОСОБА_5 дізнався лише через чотири дні. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 ходили просити пробачення у ОСОБА_9 , але їх постійно проганяли та говорили, що зустрінуться в суді, а також просили у них кошти за спричинену шкоджу у розмірі сорок тисяч гривень. Також брати ОСОБА_18 розповідали ОСОБА_5 про те, що до них приходили ОСОБА_15 з сестрою та пропонували їм гроші в сумі сто гривень, для того, щоб вони давали покази слідчому лише ті, які вони захочуть. Цивільний позов заявлений ОСОБА_9 у кримінальному провадженні не визнає в повному обсязі та не погоджується із тим, що ним була спричинена як матеріальна так і моральна шкода.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що на момент цих подій навчався у одинадцятому класі Скоморошківської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 2 лютого 2014 року до нього зателефонував ОСОБА_16 та запропонував піти на став кататися на санчатах, на що він погодився. Коли він прийшов на став там уже всі були, а саме ОСОБА_5 , брати ОСОБА_18 , ОСОБА_9 та інші. Протягом деякого часу вони каталися, а потім змерзли та вирішили розпалити багаття. ОСОБА_9 підійшов до нього та ОСОБА_5 та почав просити цигарку, але вони йому її не дали. Потім, вони вирішили пронести ОСОБА_9 над вогнищем. Під час того, як ОСОБА_9 проносили над вогнищем, вогню уже не було, а був лише дим. Ці події тривали біля 2-3 секунд. Після того як вони його пронесли над вогнищем, ОСОБА_9 не скаржився на здоров`я. Після цих подій, вони трохи посиділи на колодці та пішли знов кататися на ковзанах. Після того як вони продовжили кататися була здійснена відеозйомка на мобільний телефон, який належав йому. Відео він передав слідчому. ОСОБА_9 нікому з присутніх не скаржився та рани не показував. ОСОБА_9 вони пронесли над вогнищем з метою провчити його, щоб він більше не хотів палити. Також пояснив, що того дня інших насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_9 вони не застосовували та в його адрес нецензурною лайкою не виражалися. Того дня ОСОБА_9 був вдягнутий у теплі штани і в зимову балонову куртку. Того дня крім ОСОБА_9 вони більше нікого не проносили над костром тай не збиралися проносити. На ставу вони були приблизно до 18-19 години вечора. До ОСОБА_15 вони не застосовували ніяких дій. Того дня у ОСОБА_15 також була цигарка, коли ОСОБА_9 побачив її у нього, то почав забирати, через що вони почали бійку. На четвертий день після даної події він разом з ОСОБА_5 та його мамою ОСОБА_20 ходили до ОСОБА_9 та просити вибачення. Батько ОСОБА_9 говорив до їм, що посадить їх до в`язниці. Також йому було відомо, що ОСОБА_9 лікувався у лікарні імені Ющенка в м. Вінниці. До того випадку який стався на ставу він відноситься негативно, усвідомлює, що вони не повинні були так вчиняти з ОСОБА_9 . Цивільний позов не визнає у повному обсязі. Просить виправдати його у вчиненні злочину та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Однак не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України та обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, їх вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, 2 лютого 2014 року він з братом ОСОБА_15 ішов по вулиці в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, де зустріли ОСОБА_5 та ОСОБА_21 які запитали їх чи не хочуть вони піти з ними на став, на що вони погодилися. Прийшовши на став вони каталися до того часу поки не змерзли, після чого пішли грітися до вогнища. Гріючись біля вогнища, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , безпричинно взяли його за руки та ноги і тримали над вогнищем приблизно одну чи дві хвилини. При цьому одяг з нього не знімали і вогонь пошкодив йому куртку. Вогонь був великий, під час цього він кричав і просив їх відпустити його. Під час цього говорив усім, що йому боляче, також плакав. Коли його проносили над вогнищем, то біля там був також ОСОБА_16 та ОСОБА_22 . ОСОБА_5 тримав його за руки, а ОСОБА_6 за ноги. Потім обвинувачені сміялися з нього. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сказали йому прикласти сніг до рани. Того дня він в адресу обвинувачених нецензурною лайкою не виражався. Далі вони сиділи на колоді,я кА була біля вогнища і 3-4 хвилини, після чого пішли далі кататися на санях, але він не катався. Того дня цигарок у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не просив, а просив у ОСОБА_15 . Рідним він про дану подію нічого не розповідав, але баба сама усе побачила і зателефонувала до його мами і розповіла їй про дану подію. Також повідомив, що ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 пронести його над костром. Також обвинувачені того ж дня хотіли і ОСОБА_15 пронести над костром, але він утік від них. Після тієї події інших ушкоджень у нього не було Після даної події він лікувався у лікарні, почав часто почав кліпати очима та відкривати рот, але до цього моменту у нього психічних та нервових розладів не було. Пробачення обвинувачені у нього не просили. Інших насильницьких дій обвинувачені до нього не вчиняли. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.
Поясненнями свідка ОСОБА_23 , який суд пояснив, що про дану подію йому стало відомо 4 лютого 2014 року в школі від вчительки потерпілого ОСОБА_9 . Від дітей про цю подію він вперше почув від ОСОБА_16 , в подальшому він розмовляв про дану подію з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 . З розповідей дітей йому стало зрозуміло, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тримали ОСОБА_9 над костром, а не проносили. Після цього він запропонував вчительці поспілкуватися з рідними потерпілого ОСОБА_9 відносно даної ситуації. Щодо характеризуючих даних обвинувачених, то ОСОБА_5 є активною дитиною, у нього добре ставлення до людей, а відносно ОСОБА_6 нічого поганого сказати не може, скарги відносно нього не надходили. Потерпілий ОСОБА_9 є гіперактивною дитиною, на нього були скарги щодо його поведінки, з ним часто проводили бесіди. Вважає, що обвинуваченні винні, тому що вони не повинні були так чинити. На його думку важкість завданої травми потерпілому ОСОБА_9 була незначна, оскільки він відвідував усі уроки і перебував на них до їх закінчення. Щодо змін у поведінці потерпілого ОСОБА_9 , то вчителька говорила, що ОСОБА_9 почав часто кліпати очима.
Поясненнями свідка ОСОБА_24 , яка суду пояснила, що по у даному кримінальному провадженні її було запрошено слідчим у якості понятої. Вона присутня, коли у потерпілого ОСОБА_9 вилучали куртку, на якій були пошкодження.
Поясненнями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що 02 лютого 2014 року його хлопці гукнули кататися на санчатах. Через деякий час вони змерзли і хлопці запалили багаття. Коли вони трохи погрілися, пішли далі кататися. Того дня ОСОБА_9 не катався. Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хотіли його піймати ОСОБА_9 , але він втік. Однак пізніше, обвинувачені все ж таки піймали ОСОБА_9 і взявши за руки та ноги, тримали його над костром 4-5 секунд. В цей момент ОСОБА_9 просив його відпустити. Після цього ОСОБА_9 сів на дерево і почав прикладати сніг до рани. Першим запропонував пронести ОСОБА_9 над костром ОСОБА_5 . Також повідомив, що цигарок ОСОБА_9 у хлопців він не просив. Конфліктів у нього з потерпілим не було, ОСОБА_9 являється йому племінником. Йому до 2 лютого2014 року не був відомий факт, про те що у потерпілого є якісь вади. Того дня він не чув, щоб потерпілий ОСОБА_9 виражався нецензурною лайкою в адресу обвинувачених та інших, хто був там присутній. Про те, що сталося обвинувачені сказали нікому не говорити. Ому відомо, що після даної події ОСОБА_9 почав часто кричати уві сні, нервуватися.
Поясненнями свідка ОСОБА_26 , яка суду пояснила, що являється класним керівником обвинуваченого ОСОБА_6 , характеризує його як позитивну дитину. Про дану подію вона дізналася в школі від учнів. Щодо даної події вона спілкувалася з дітьми, вони говорили їй, що вогню не було, а був лише дим, а також що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лише проносили ОСОБА_9 над вогнищем.
Поясненнями свідка ОСОБА_14 , який показав, що 02.02.2014 року він разом з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 каталися на санчатах. При цьому був присутній потерпілий ОСОБА_9 . В цей день, ОСОБА_9 просив у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цигарку, але вони не дали. Тоді обвинувачені взяли ОСОБА_9 за руки та ноги і пронесли над вогнищем. Після того, як ОСОБА_9 пронесли над костром він не вогнищем потерпілий на болі, не кричав і не плакав. Висота багаття була приблизно 0,5 м, а шириною костер був приблизно метр, вогонь був невеликий. ОСОБА_9 проносили над вогнищем на висоті 10-15 см від вогню. Під час цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одяг з ОСОБА_9 не знімали і оголених частин тіла ОСОБА_27 він не бачив, пошкоджень куртки він також не бачив. Після пронесення ОСОБА_9 над костром він не показував пошкоджень на тілі та не скаржився на болі, про це йому стало відомо уже через два дні. Про те, що ОСОБА_9 лікувався після даної події йому невідомо. Того дня над вогнищем проносили тільки потерпілого ОСОБА_9 . Крім цього, суду повідомив, що з обвинуваченими він перебуває у дружніх відносинах, а з потерпілим вони лише знайомі. Слідчий допитував його двічі. Під час допиту зі сторони слідчого ніякого тиску та залякувань не було. Протоколи допиту він особисто підписував. Також слідчий його повідомляв, щоб він говорив лише правду. Спочатку він розповідав слідчому про ті події, які мали місце 02.02.2014 року біля ставу, а потім слідчий їх записував у протокол. Після того протоколи для огляду слідчий йому надавав, але він їх читав не уважно. Його брат ОСОБА_13 не був присутній, коли потерпілого проносили над багаттям, бо в той момент він ходив по дрова, також з ним ходили ОСОБА_15 , та ОСОБА_17 . Повідомив, що з лютого 2014 року пройшло багато часу і покази, які він давав слідчому і які дає в суді можуть бути не схожими. До змісту протоколу допиту у нього до слідчого питань не було. Клопотань з його боку до слідчого про повторний допит чи про уточнення показів він не давав.
Поясненнями свідка ОСОБА_13 , який показав, що 02.02.2014 року він разом з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 каталися на санчатах і ОСОБА_9 катався разом з нами. Коли змерзли вирішили запалити вогнище і він ходив по дрова. Коли повернувся з дровами, то побачив як ОСОБА_9 просив у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цигарку. Він не бачив, коли проносили ОСОБА_9 над костром і щоб він під час цього кричав, щоб його відпустили. Також він не чув, як ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 пронести ОСОБА_9 над вогнищем. Після цих подій, він не чув, щоб ОСОБА_9 скаржився на болі та щоб він показував тілесні пошкодження на тілі. Чи був пошкоджений одяг ОСОБА_9 він не бачив. Про опіки у ОСОБА_9 він дізнався коли обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ходили просити пробачення у ОСОБА_9 . Після даної події змін у поведінці ОСОБА_9 він не замітив. Також повідомив, що з ОСОБА_9 він перебуває у дружніх відносинах. Він рідко бачиться з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але також перебуває з ними у дружніх відносинах. Повідомив, що не пам`ятає скільки разів його викликав слідчий для допиту. Протоколи допиту він особисто підписував. Під час допиту тиск на нього не здійснювали, а лише говорити правду. Коли проносили потерпілого над костром ОСОБА_15 не був присутній, в той час він ходив по дрова, також по дрова ходили ОСОБА_17 та він, але в іншу сторону.
Поясненнями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що 02 лютого 2014 року знаходився на ставку, який розташований в центрі с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, де каталися на санчатах. З ним перебували обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 , брати ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . Коли змезли то вирішили розпалити вогнище. Вогнище було приблизно 40 см у висоту та приблизно метр в ширину. Вогнище розпалював він. По дрова ходили ОСОБА_18 та ОСОБА_28 . Він бачив, коли ОСОБА_9 просив у обвинувачених цигарку, які відмовили йому і ОСОБА_9 почав виражатися в їхню адресу нецензурною лайкою. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирішили потерпілого провчити і пронести над вогнищем. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 пронести ОСОБА_9 над вогнищем. Над вогнищем ОСОБА_9 обвинувачені проносили приблизно 3-4 секунди. Під час цього ОСОБА_9 не кричав і не плакав та уже після пронесення на болі не скаржився, оголених частин тіла під час пронесення не було видно. Після пронесення над багаттям ОСОБА_9 опіків на тілі не показував, та далі продовжував кататися на санчатах. На ставку того вечора ОСОБА_9 був приблизно до 21 год. вечора. Того дня ОСОБА_9 був одягнений у теплий одяг. До того моменту як проносили ОСОБА_9 над костром він замічав у нього якісь вади, а уже після пронесення ніяких змін не було помітно. Також повідомив, що з обвинуваченими він знаходиться в дружніх відносинах, а з потерпілим лише знайомі. Він не пам`ятає скільки разів його допитував слідчий. Під час допиту слідчий здійснював на нього тиск, але в чому він проявлявся, сказати не може. З даного приводу він нікуди не звертався. Протоколи допиту він сам особисто підписував. Також повідомив, що під час допиту слідчий повідомляв його щодо надання неправомірних показів та попереджував про кримінальну відповідальність. Покази, які записані в протоколі записані з його слів, а не з слів третіх осіб. Протоколи допиту записував слідчий, а він лише розповідав. Після того протоколи допиту для ознайомлення слідчий йому надавав, він з ними ознайомлювався, але не дуже чітко. Зауважень до змісту протоколу у нього до слідчого не було. Клопотань з його боку до слідчого про повторний допит чи про уточнення показів він не давав. Також повідомив, що першим запропонував пронести ОСОБА_9 над вогнищем ОСОБА_6 . Він не пам`ятає, хто був присутній під час того, як проносили ОСОБА_9 над вогнищем. Покази дані під час досудового розслідування та дані в суді можуть різнитися, що він не чітко читав протоколи та пройшло багато часу. Вірними є ті покази, які він дає зараз, під час судового розгляду.
Показами свідка ОСОБА_20 , яка суду повідомила, що ОСОБА_5 є її сином. Їй нічого не було відомо про подію, яка сталася 02.02.2014 року біля ставу за участю її сина, допоки на третій день син ОСОБА_5 не сказав їй, що її шукає баба потерпілого ОСОБА_9 . Того ж дня він їй розповів про дану подію. Вона разом з ОСОБА_5 ходили до ОСОБА_9 просити вибачення, але їх не схотіли слухати. ОСОБА_5 про дану подію розповідав їй, що коли вони з ОСОБА_6 02.02.2014 року каталися на санчатах і позамерзали, вирішили розпалити багаття, щоб погрітися. Потерпілий ОСОБА_9 почав просив у них цигарку, і тоді вони, щоб його провчити пронесли над вогнищем. Також зі слів сина ОСОБА_5 першим пронести ОСОБА_9 над вогнищем запропонував ОСОБА_6 .
Показами свідка ОСОБА_19 яка суду повідомила, що ОСОБА_9 є її онуком. 02.02.2014 року коли ОСОБА_9 прийшов зі ставу додому і почав роздягатися, вона помітила на його тілі опіки. ОСОБА_9 їй нічого не розповідав, що сталося. Уже наступного дня, коли потерпілий ОСОБА_9 прийшов зі школи додому у всьому їй зізнався, а саме про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тримали його над вогнищем. Післч цього, вночі під час сну ОСОБА_9 почав часто кричати, щоб його відпустили, почав нервуватися, став агресивним. На тілі у ОСОБА_9 була рана розміром з долоні людини. Фізичних чи психічних вад у ОСОБА_9 до моменту пронесення його над вогнищем не замічала, тільки після даної події, а саме почав часто кліпати очима та відкривати рот. Чи надавали обвинувачені потерпілому грошову допомогу їй не відомо. Коли обвинувачені приходили просити вибачення, то пропонували ОСОБА_9 в рахунок відшкодування шкоди сенсорного телефона.
Показами свідка ОСОБА_22 , який суду повідомив, що 02.02.2014 року він з ОСОБА_16 пішли на ставок і розвели багаття. Вогонь був, але не великий, більше було диму, бо дрова були сирими. По дрова ходили ОСОБА_18 та ОСОБА_28 . З ними на ставку також були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 а також ОСОБА_9 . Пізніше вони пішли кататися на санях. Коли вони були біля вогнища, ОСОБА_9 просив цигарку у обвинувачених, але чи дали вони йому сигарету він не знає. Після катання на санях приблизно о 15 годині дня він пішов додому. Коли обвинувачені проносили потерпілого над костром він не був присутній.
Показами свідка ОСОБА_17 , який суду повідомив, що 02.02.2014 року він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , братами Мельниками ішли на став, де по дорозі зустріли ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які запитали у них куди вони ідуть, на що вони їх відповіли, що ідуть кататися на ковзанах та запропонували їм піти з ними. Коли вони прийшли на став почали кататися на санях, до того моменту поки не змерзли та вирішили розпалити багаття. Він з ОСОБА_15 пішли по дрова, а ОСОБА_16 розпалив вогнище. Вогонь був приблизно 20 сантиметрів, але більше було диму. Того дня ОСОБА_9 був одягнений у зимову куртку та теплі штани. Самої події він не бачив. ОСОБА_9 біля ставу тілесних пошкоджень не показував і він їх не бачив. Додому він ішов разом з братами ОСОБА_18 раніше за всіх. Про дану подію дізнався через два дні після того дня, як вони каталися на санях від братів ОСОБА_18 . Вони йому розповіли, що того вечора вони перестрибували через вогонь і ОСОБА_9 впав у нього
Показами свідка ОСОБА_29 , який суду повідомив, що працює слідчим Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області. В його провадженні перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 304 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і він проводив досудове розслідування. У даному кримінальному провадженні він був слідчим та складав протоколи допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , Хто складав протокол допиту ОСОБА_13 не знає. Під час допиту неповнолітніх були також присутні їхні батьки або директор школи. Покази були записані лише зі слів самих свідків, а не від третіх осіб. Під час складання протоколів перекручування показів свідків також не було. Перед тим, як підписати даний протокол допиту він давав їх для ознайомлення свідкам, для того щоб вони його прочитали та повідомили йому чи є в них зауваження до протоколу. Зауважень до протоколів допиту від свідків не надходило. Досудове розслідування по даному факту розпочалося 6 лютого 2014 року і уже десь вкінці квітня матеріали кримінального провадження були направлені до суду. Підставою для пред`явлення обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 1. ст. 304 КК України слугували покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які вказували, що ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 пронести над вогнищем ОСОБА_9 .
Показами свідка ОСОБА_30 , яка повідомила, що їй відомий той факт, що 02.02.2014 року ОСОБА_9 отримав опіки. Також відомо. Що обвинуваченими є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В Скоморошківській сільській раді Оратівського району Вінницької області складалися протоколи, але під час їх складання вона не була присутня. Про дану подію їй конкретно нічого не відомо, лише багато різних чуток від людей в селі. Відомо, що між сім`ями обвинувачених та потерпілого ОСОБА_9 дано є конфлікти. Які запитання задавали потерпілому вона не пам`ятає. Потерпілого охарактеризувати вона не може, а обвинувачених характеризує досить позитивно, ОСОБА_5 є активною дитиною, ОСОБА_6 спокійний та тихий.
Письмовими доказами - матеріалами кримінального провадження зокрема:
- висновком експерта № 172 від 10.02.2014 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 , 2005 р.н., мало місце тілесне ушкодження у вигляді: опікової рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, яка могла утворитись від дії термічного агенту невизначеного походження, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, по давності утворення може відповідати вказаному строку;
- висновком експерта № 596 від 28.04.2014 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 ,при огляді судово-медичним експертами 06.02.2014 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани в правій сіднично-здухвинній ділянці, яка могла утворитись від дії термічного фактору і за своїм характером відповідає термічному опіку ІІ ступеню, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я, по давності утворення , може відповідати строку, вказаному в постанові про призначення експертизи 02.02.2014 року. Характер, локалізація і морфологічні властивості вищевказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_9 свідчать про можливу дію термічного фактору високої температури в праву сіднично-здухвинну ділянку, що за механізмом утворення не суперечать обставинам, викладеним у протоколі допиту ОСОБА_9 від 06.02.2014 року («…вони мене зловили і посали тримати на вогнищі. ОСОБА_31 тримав мене за руки, а ОСОБА_32 за ноги..», так і у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11.04.2014 року («… ОСОБА_5 взяв за руки ОСОБА_33 , а ОСОБА_6 за ноги, піднявши його над льодом, вони провели його через дим костра…») так і у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11.04.2014 року («…Тоді він взяв ОСОБА_27 за ноги, а ОСОБА_31 взяв за руки та після чого провели його над костром…»); при цьому від короткотермінової («від 1 до 3 секунд») дії полум`я на прикриту одягом шкіру виникнення мало ймовірне. Виникнення названого вище тілесного ушкодження у ОСОБА_9 мало супроводжуватись больовим синдромом, ступінь вираження якого індивідуальна; характер даного ушкодження не виключав можливості здійснення ОСОБА_9 після його утримання активних дій, в тому числі «катання на санчатах»;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 10.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_16 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 10.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 10.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 10.02.2014 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 13.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 13.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 11.04.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 11.04.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 ;
- протоколом одночасного допиту осіб від 06.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколом одночасного допиту осіб від 06.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 ;
- протоколом одночасного допиту осіб від 07.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_15 ;
- протоколом одночасного допиту осіб від 07.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_15 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_34 від 06.02.2014 року;
- протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_13 від 07.02.2014 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 07.02.2014 року;
- протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_15 від 05.03.2014 року;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_34 від 05.03.2014 року;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 14.03.2014 року;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.03.2014 року;
- протоколом огляду місця події від 07.02.2014 року;
- протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_14 від 07.03.2014 року.
Посилання захисника ОСОБА_8 на визнання доказів недопустимими, зокрема тих які були долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 та ч. 1 ст. 304 КК України та обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, так і інших доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та здобуті саме під час досудового слідства, а не судом, судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Ч. 1 ст. 86 КПК України встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК України передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
Ч. 2 ст.86 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановленій судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.
Однак посилання захисника ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими не містять чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.) Так як обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання.
Ці обставини спростовуються в судовому засіданні допитами обвинувачених, допитом потерпілого та допитами свідків та письмовими доказами.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголошено, що під час розгляду кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК.
Судом також не береться до уваги посилання захисника ОСОБА_8 , щодо того, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 вчинити злочин, оскільки дані твердження спростовуються дослідженими письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 10.02.2014 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 згідно якого «… він почув слова від ОСОБА_35 зі змістом давайте пожарим малого..» та «… через деякий час ОСОБА_31 запропонував ОСОБА_36 допомогти потримати малого на вогні…»; протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 13.02.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 згідно якого «.. ОСОБА_31 сказав ОСОБА_36 , що давайте зловим ОСОБА_33 та потримаєм його над вогнищем.. »; - протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 11.04.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 згідно якого «… ОСОБА_5 сказав ОСОБА_6 давай візьмемо ОСОБА_33 за руки та ноги і проведемо його над димом вогнища…» , протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 11.04.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 згідно якого «…Тоді ОСОБА_5 сказав ОСОБА_6 давай візьмемо ОСОБА_33 за руки та ноги і проведемо його над димом вогнища…»; протоколом одночасного допиту осіб від 06.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 згідно якого «… Тоді я сказав ОСОБА_36 , що давай візьмем його за ноги і руки та пронесем ОСОБА_33 над димом, щоб він надихався диму і більше не просив у нас сигарет..», протоколом одночасного допиту осіб від 06.05.2014 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 ; згідно якого «… Тоді мені сказав ОСОБА_31 , що давай візьмем його за ноги і руки та пронесем ОСОБА_33 над димом, щоб він надихався диму і більше не просив у нас сигарет..».
Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки ОСОБА_5 02.02.2014 року біля 13 год. 00 хв. біля центрально-заводського ставу, який розташований в центрі с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, біля вогнища, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю у виді заподіяння тілесних ушкоджень, та винятковим цинізмом у формі знущання над малолітньою особою, безпідставно, використовуючи малозначний привід, вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність та про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він разом із ОСОБА_5 своїми умисними діями грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ними, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворішим покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого , не сприятиме виправленню засудженого. Крім того покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд також враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст. 296 КК України, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, та меді санкції ч. 1 ст. 304 КК України, що даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів,особу винного, який вини не визнав, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що він був ініціатором даних подій, його молодий вік, ставлення до особи потерпілого, однак враховує і позитивні характеристики з місця проживання та навчання, враховує думку потерпілого, який просить суд суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей ч.2 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України, ближче до встановленого мінімального покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, межі санкції ч.2 ст. 296 КК України, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, та межі санкції ч. 1 ст. 304 КК України, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, злочин вчинив у молодому віці, раніше не судимий, непрацюючий, злочин вчинив вперше.
Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо малолітнього.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, зокрема, поведінку обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без їх ізоляції від суспільства, а тому, вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням та встановленням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, оскільки таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення цього обвинуваченого.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, межі санкції ч.2 ст. 296 КК України, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_6 за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, вчинив злочин будучи неповнолітнім, раніше не судимий, непрацюючий, злочин вчинив вперше.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд вважає вчинення злочину неповнолітнім..
Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо малолітнього.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, зокрема, поведінку обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без їх ізоляції від суспільства, а тому, вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням та встановленням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, оскільки таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення цього обвинуваченого.

Щодо заявленого клопотання про застосування Закону України «Про амністію», то заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який завірив суд, що в подальшому не допускатиме правопорушень та не заперечує проти застосування щодо нього амністії, думку захисника ОСОБА_8 , який просить клопотання задоволити та думку прокурора ОСОБА_4 , який не заперечив щодо застосування Закону України про амністію, суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент вчинення злочину 02.02.2014 року був неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості, а звільненню від відбування покарання згідно п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році " підлягають особи, засуджені до позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми, тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 слід задоволити.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про амністію у 2014 році, особи, на яких поширюється дія цього Закону можуть бути звільнені від відбування як основного , так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову заявленого законним представником ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 суд зазначає наступне. В судовому засіданні законний представник ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_11 просять задовольнити цивільний позов в повному обсязі, оскільки вважають, що діями обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 завдано моральну шкоду в розмірі 60000 грн., яку обґрунтовують тим, що протиправними діями обвинувачених особі малолітнього ОСОБА_9 й було заподіяно великих психологічних та моральних страждань, тривалий час ОСОБА_9 лікував розлади психіки, перебував на стаціонарному лікуванні, став замкнутий, відчуває страх, у потерпілого з`явився нервовий тік, зокрема, часте посмикування повіками та енурез. Крім цього, просять стягнути понесли витрати на правову допомогу у розмірі по 5000 грн., які документально підтверджені.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу не визнали в повному обсязі. Вважають, що моральних страждань ОСОБА_9 не було завдано.
Щодо стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000 грн. суд зазначає наступне. В судовому засіданні законний представник ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_11 посилаються на те, що внаслідок протиправних дій обвинувачених вчинених відносно малолітнього ОСОБА_9 , останній зазнав великих моральних страждань та нервових потрясінь, її душевні страждання продовжуються і на даний час, просять стягнути моральну шкоду в розмірі 60000 грн. Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_9 була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, в суді досліджено, що потерпілий ОСОБА_9 постійно перебуває на амбулаторному лікуванні у КЗ «ВОПНЛ ім.. акад.. О.І. Ющенка» в психіатричному відділенні.
Крім цього, згідно висновку №1971/14-21 від 26.12.2014 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було спричинено моральну шкоду яка полягає у фізичному болі та моральних стражданнях (легкі тілесні ушкодження, термічний опік), приниження честі і гідності та душевних стражданнях (почуття приниження, роздратування, напруги, нервозності, пригніченості, переживання сильного психологічного дискомфорту), за умови ситуації, яка склалась 02.02.2014 року, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , взявши за руки та ноги, тримали ОСОБА_9 над вогнищем. Ситуація, що досліджувалась за справою є психотравмувальною для особи ОСОБА_9 , яку були завдані негативні психологічні переживання (моральні страждання), моральна шкода, у вигляді душевних страждань , фізичного болю та приниження честі і гідності, за умови ситуації що склалася 02.02.2014 року, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , взявши за руки та ноги, тримали ОСОБА_9 над вогнищем. ОСОБА_9 спричинені страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що склалася орієнтований розмір компенсації завданих ОСОБА_9 моральних страждань становить 54 мінімальних заробітних плат.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності, виваженості, справедливості і майновий стан обвинувачених, які є непрацюючими, перебувають на утриманні батьків, злочин вчинили вперше, навчаються, їх молодий вік, а тому суд вважає за можливе стягнути солідарно з обвинувачених на користь потерпілого 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Крім цього суд зазначає, що оскільки потерпілий ОСОБА_9 у кримінальному провадженні поніс витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., які документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера від 24.09.2014 року та сплатив судовий збір в сумі 600 грн., відповідно до квитанції №2710064 від 24.09.2014 року, тому із обвинувачених слід солідарно стягнути на користь потерпілої витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 250 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати по справі складають: вартість проведення експертизи №41 від 19.03.2014 року у справі експертом НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області становить 295 грн. 68 коп., та вартість проведення судово-психологічної експертизи №1971/14-21 від 26.12.2014 року Вінницьким відділенням КНДІСЕ становить 4305 грн. 00 коп., які слід солідарно стягнути із засуджених на користь держави.

Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, ст.ст. 65-67 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 304 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки;

- за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він на протязі вказаного строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи та навчання; періодично з`являлися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі вказаного строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи та навчання; періодично з`являлися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року внаслідок акту амністії - на підставі п. «а» ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 25000 грн. 00 коп. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок), 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за надання правової допомоги та сплачену суму судового збору в сумі 250 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят гривень 00 копійок), всього стягнути коштів на суму 30250 грн. 00 коп. (тридцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок).
Речові докази, а саме: дитячу куртку із капюшоном синього кольору, вилучену при огляді місця події від 07.02.2014 року, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_9 , фотокартку із зображенням ОСОБА_9 , в якого є тілесні ушкодження, приєднану до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження. Стягнути солідарно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави в судові витрати у справі за проведення експертиз в розмірі 4600 грн. 68 коп. (чотири тисячі шістсот гривень шістдесят вісім копійок).
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення через Оратівський районний суд Вінницької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_1