АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/1621/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання - ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
встановила:
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту - з 21 березня 2015 року.

У справі вирішено питання речових доказів, сплати процесуальних витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_7 на більш м`яке, а саме застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком. Захисник зазначає, що вирок суду упереджений та необґрунтований в частині призначеного покарання, оскільки враховуючи велику кількість пом`якшуючих обставин суд застосував до ОСОБА_7 найсуворішу міру покарання. Вказує, що судом не враховано того, що злочин скоєний внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних, фінансових обставин, які підштовхнули ОСОБА_7 до вчинення злочину.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 09 травня 2014 року, приблизно о 04 годині 15 хвилин, реалізуючи злочинний умисел на проникнення в приміщення магазину «Смачні продукти», з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де розташований вказаний магазин. В подальшому, за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки він пошкодив вікно магазину, відкрив його та незаконно проник через нього в приміщення магазину. Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_7 за допомогою викрутки намагався відкрити двері службового приміщення бухгалтерії магазину, але після невдалої спроби їх відчинити, з метою власного збагачення, відкрив три касових апарати в приміщенні магазину, з яких таємно викрав грошові кошти ТОВ «Сотбуд» в розмірі 560 грн., а також пачку цигарок «Парламент» вартістю 14 грн. 75 коп., блок сірників з 10 коробок вартістю 3 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 727 грн. 25 коп. Однак, свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий співробітниками охоронної фірми «ЦТВ».

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, 21 березня 2015 року, приблизно о 01 годині 10 хвилин, реалізуючи злочинний умисел на проникнення в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою таємного викрадення чужого майна, приїхав за адресою розташування даного магазину: АДРЕСА_4 . В подальшому, ОСОБА_7 за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки пошкодив перші вхідні двері до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вказаною адресою, після чого в такий же спосіб спробував зламати другі вхідні двері. В ході зламу других вхідних дверей ОСОБА_7 побачив силуети двох осіб, які також його помітили, однак не припинив свої злочинні дії і продовжив зламувати вхідні двері магазину. В подальшому ОСОБА_7 , не зламавши вхідні двері в магазин, шляхом пошкодження вікна, незаконно проник в приміщення магазину. Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину та розуміючи, що в середині магазину є інші особи, ОСОБА_7 спочатку сховався в підсобному приміщенні, а потім, незважаючи на присутність сторонніх осіб, з шухляди під прилавком викрав грошові кошти ОСОБА_10 в сумі 70 грн., а також продукти харчування: дві палки сухої ковбаси, буженину, балик, які знаходилися на стелажах в приміщенні магазину, після чого намагався проникнути в підсобне приміщення службового кабінету шляхом пошкодження замків викруткою. Проте свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий працівниками міліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним незакінченого замаху на крадіжку таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, а також незакінчений замах на грабіж відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, діючи повторно, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, не заперечувались обвинуваченим, досліджувались судом за згодою обвинуваченого та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та ніким з учасників провадження в апеляційних скаргах не оспорюються.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, за місцем реєстрації характеризується формально, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність претензій з боку потерпілих, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням зазначених обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням того, що після вчинення першого злочину він належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував велику кількість пом`якшуючих обставин, є безпідставними, оскільки зазначені обставини були враховані судом при призначенні покарання.

Переконливих доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм кримінального закону, які визначають мету, загальні засади призначення покарання та порядок його відбування в апеляційній скарзі захисника не наведено. Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, ОСОБА_7 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4