Справа № 182/7583/14-к
Провадження № 1-кп/0182/77/2015
У Х В А Л А
Іменем України
20.08.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

сторін провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. .307 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачених за ч. 2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, прокурор вважає, що ризики які були враховані при обрані запобіжного заходу не минули.

Обвинувачені заявили клопотання про зміну запобіжних заходів всім обвинуваченим на домашній арешт, які були підтримані захисниками.

Вислухавши думку сторін , суд приходить до наступних висновків :

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Кримінальне провадження призначалося до розгляду в судовому засіданні неодноразово, але за період з березні 2015 р допитано тільки троє свідків.

Державним обвинуваченням, в порушення статті 23 КПК України, не забезпечена явка свідків обвинувачення та не надано доказів на підтвердження поважності причини неявки свідків.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою понад 6 місяців, наявність в них постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення стороною обвинувачення всіх, зазначених у ст.. 177 КПК України ризиків, суд вважає за можливе змінити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Також слід покласти на кожного з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такі обов`язки:

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- цілодобово залишати місце постійного проживання без дозволу суду.

Строк дії ухвали про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинувачених задовольнити, в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього наступні обов`язки :

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- цілодобовоне не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Звільнити з зали суду.

Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на неї наступні обов`язки :

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- цілодобовоне не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 без дозволу суду.

Звільнити з зали суду.

Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на нього наступні обов`язки :

-- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду за першою вимогою;

-- цілодобовоне не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_3 без дозволу суду.

Звільнити з зали суду.

Строк дії ухвали 60 днів, рахуючи з 20.08.2015р. до 18.10.2015р. включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1