У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
виправданогоОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
при секретаріОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні 17 грудня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 4 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Цим вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та
мешканця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
визнано невинуватим за ч. 4 ст. 152, ч. 3ст. 153, ч. 3ст. 120 КК України та виправдано за недоведеністю його вини.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року вирок залишено без зміни.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він в період часу з червня по серпень 2012 року у денний час доби, перебуваючи в житловій кімнаті будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, усвідомлюючи, що остання перебуває в безпорадному стані, оскільки в силу свого віку не могла повною мірою розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, із використанням фізичної переваги вступив із нею у природні зносини проти її волі, після чого за наведених обставин повторно вступив із нею у природні статеві зносини проти її волі.
Крім того, ОСОБА_5 у листопаді 2012 року у вечірній час доби в приміщенні Жадківської сільської ради Корецького району, що розташоване в с. Жадківка по вул. Центральна,та у серпні 2013 року у денний час доби в приміщенні літньої кухні господарства ОСОБА_8 у с. Жадківка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схилив малолітню ОСОБА_9 до вживання спиртних напоїв і, усвідомлюючи, що остання перебуває у безпорадному стані, оскільки в силу свого віку не могла повною мірою усвідомлювати характер вчинюваних з нею дій і чинити опір, із використанням фізичної переваги повторно вступив із нею у природні статеві зносини проти її волі.
Також ОСОБА_5 в листопаді 2012 року у вечірній час доби в приміщенні Жадківської сільської ради Корецького району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схилив малолітню ОСОБА_9 до вживання спиртних напоїв і, усвідомлюючи, що остання перебуває у безпорадному стані, оскільки в силу свого віку не могла повною мірою розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, із використанням фізичної переваги повторно задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом орально-геніального контакту.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в результаті жорсткого поводження із малолітньою ОСОБА_9 , яке виразилось в завданні потерпілій фізичних і психічних страждань внаслідок вчинення відносно неї зґвалтувань та в результаті систематичних його домагань з метою вступу в статеві зносини, довів потерпілу до замаху на самогубство, яке вона вчинила в липні 2013 року шляхом нанесення собі порізу ножем на нижню третину лівого передпліччя, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді різаної рани, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У касаційній скарзі прокурор посилається на неповноту судового розгляду, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення судом кримінального процесуального закону. Вважає винуватість ОСОБА_5 доведеною. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У запереченнях на касаційну скаргу виправданий ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 вважають доводи касаційної скарги прокурора безпідставними, а судові рішення законними та обґрунтованими і просять залишити їх без зміни.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, пояснення виправданого та захисника, які просили залишити скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів провадження убачається, що у судовому засіданні суду першої інстанції та під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 підтвердила вчинення ОСОБА_5 злочинів щодо неї.
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №134 від 14.10.2013 року цілісність дівочої пліви ОСОБА_9 порушена, будь-які інші ушкодження в ділянці статевих органів та на тілі потерпілої відсутні.
Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_8 бабця потерпілої та жінка обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердила, що онука неодноразово розповідала про свої стосунки з її чоловіком, але вона не наважувалась про це комусь говорити, так як не зовсім довіряла ОСОБА_10 і не вірила в правдивість її розповідей. Крім того, свідок пригадала, що коли її діти (дочки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 - мати потерпілої) були ще малими, вони також скаржилися, що чоловік приставав до них, але вона не придавала цьому значення, оскільки в його поведінці ніколи ніяких відхилень не спостерігала.
Згідно з даними висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №391/13 від 20.11.2013 року потерпіла ОСОБА_9 з урахуванням її емоційного стану, індивідуальнопсихологічних особливостей, рівня розумового розвитку не позбавлена здатності правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, і давати про них показання. Аналізуючи розповідь ОСОБА_9 про дії, які, з її слів, були вчинені стосовно неї, можна зробити висновок, що під час першого статевого контакту з підозрюваним (зі слів, у віці 10-11 років) вона не була здатна усвідомлювати характер і значення того, що, з ії слів, було скоєно з нею; стосовно інших епізодів, ОСОБА_9 могла неповною мірою розуміти значення наслідків для себе, тобто не бути здатною повною мірою оцінити конкретну поведінку підозрюваного і свою з точки зору моральних і правових норм. Риси емоційної незрілості, довірливість, недостатня впевненість у собі та самостійність, залежність від впливу оточуючих, що притаманні ОСОБА_9 , могли зумовити пасивне підкорення, тобто зниження здатності до активного опору.
Педагог-психолог ОСОБА_13 суду пояснила, що показання потерпілої заслуговують критичної оцінки, оскільки остання має низький рівень інтелекту, характеризується такими індивідуально-психологічними особливостями як недостатність зрілості суджень, елементами навіювання.
Дослідивши вищезазначені докази, а також показання обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачення за ч. 4ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 3ст. 120 КК України, пред`явлене ОСОБА_5 , не доведено.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу на вирок щодо ОСОБА_5 , порушуючи питання про його скасування у зв`язку з безпідставним виправданням ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даної справи апеляційним судом залишились не виконаними.
Так, в апеляційній скарзі прокурор посилався на те, що висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не містить належного аналізу доказів спростованого обвинувачення і є безпідставним, показання педагога-психолога ОСОБА_13 , які покладено в основу вироку, суперечать висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, який досліджувався у судовому засіданні, однак йому не надана відповідна оцінка. Також прокурор у скарзі указував, що наведені у вироку показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 стосуються лише характеристики обвинуваченого і потерпілої та не спростовують пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції ці належним чином мотивовані доводи прокурора не перевірив і не спростував та усупереч вимогам ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду психолог - судовий експерт ОСОБА_23 підтвердила вищевказаний висновок амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, зазначивши, що наявність елементів навіювання характерна для малолітніх осіб, однак в даному разі, ця особливість не вплинула на можливість потерпілої ОСОБА_9 правильно сприймати і розповісти про події, які відбулися з потерпілою. Однак, дійшовши висновку про вмотивованість та обґрунтованість висновку та показань експерта ОСОБА_23 , суд апеляційної інстанції надані під час апеляційного провадження показання потерпілої, якими вона підтвердила вчинення ОСОБА_5 злочинів щодо неї, оцінив, як суперечливі і такі, що не відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті і зазначеному висновку судової експертизи. Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою показання експерта ОСОБА_23 щодо необґрунтованості показань педагога психолога ОСОБА_13 .
З огляду на викладене ухвала щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені в апеляційній та у касаційній скаргах прокурора, та у разі доведеності його винуватості у вчиненні злочинів прийняти рішення згідно з вимогамизакону.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2