09.12.2015 Справа № 367/7090/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002048 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Горенка Києво- Святошинського району Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дочку, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
03.09.2015р. приблизно о 00годин 30 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи напроти будинку №3 по вул.. Садова в смт. Гостомелі Київської області, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до гр.. ОСОБА_6 та відкрито заволодів належним йому майном, а саме грошовими коштами в сумі 800 гривень та навушниками від мобільного телефону марки «Нокіа» вартістю 50 гривень, які знаходилися в кишені шортів останнього, після чого поклав викрадені ним речі до салону належного йому на праві користування автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а сам, сівши до автомобіля «Mitsubishi outlander 2.4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , з місця вчинення злочину зник, поїхавши у напрямку автомобільної дороги Київ-Ковель в смт. Гостомелі Київської області, де викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Крім того ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.09.2015 близько 00.30 год. перебуваючи навпроти будинку № 3 по вул. Садова в смт. Гостомелі Київської області, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , підійшов до вказаного автомобіля, який знаходився за вищевказаною адресою, де всупереч волі користувача ОСОБА_6 та власниці ОСОБА_6 , шляхом відкривання незачиненої лівої передньої двері безперешкодно потрапив всередину вказаного автомобіля, сів за кермо, за допомогою ключа від замка запалювання завів двигун та поїхав у напрямку автомобільної дороги Київ-Ковель в смт. Гостомелі Київської області, незаконно заволодівши таким чином вказаним транспортним засобом та розпорядившись ним за власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у незаконному відкритому викраденні чужого майна , вчинив кримінальний злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинив кримінальний злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

09 грудня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення, яку обвинувачений надав суду у судовому засіданні на затвердження.
Згідно умов угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України сторони погодились, про те, що ОСОБА_7 повністю визнає свою винуватість за пред,явленим обвинуваченням, сторони погоджуються, що його дії за ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 289 КК України кваліфіковано вірно, також зазначено, що сторони угоди дійшли згоди з приводу відшкодування шкоди завданої злочином та обвинуваченим така шкода була компенсована у повному обсязі у сумі 110 421 гривня 98 копійок.

Крім того, сторони угоди між собою погодили призначення ОСОБА_7 покарання, а саме за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 6 місяців арешту, за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно обвинуваченому покарання у вигляді 3 років обмеження волі. Також сторони досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування узгодженого ними покарання у вигляді 3 років обмеження волі з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік із покладенням на обвинуваченого обов,язків передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про примирення від 09.12.2015 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 289 КК України. Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що вони із потерпілим примирилися, він вибачився за вчинені кримінальні злочини та повністю відшкодував спричинену шкоду. Пояснив, що наслідки укладання угоди йому відомі.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив затвердити укладену між обвинуваченим та потерпілим угоду про примирення, зазначив, що угода укладена сторонами добровільно, її зміст відповідає вимогам закону та просив суд призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його представник підтвердили суду, що угода про примирення укладена потерпілим добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просили суд затвердити угоду про примирення, призначити узгоджену в ній міру покарання та прийняти відмову потерпілого від цивільного позову, оскільки обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Суд, заслухавши прокурора, представника потерпілого, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про примирення, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно із ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, які обвинувачений зобов,язаний вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду про примирення укладену між обвинуваченим та потерпілим на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. А також ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є також злочином середньої тяжкості. Крім того, дії обвинуваченого за вказаними статтями кваліфіковано правильно.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про примирення міри покарання обвинуваченому, а саме за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 6 місяців арешту, за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточно покарання обвинуваченомуу вигляді 3 років обмеження волі, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування узгодженого покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік із покладенням на обвинуваченого обов,язків передбачених ст. 76 КК України, сторонами враховано особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , яким є його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Крім того, судом встановлено, що угода про примирення від 09 грудня 2015 року укладена між потерпілим та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, укладання угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в судовому засіданні судом з,ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 розуміє, свої права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Провадження у справі в частині пред,явленого цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід закрити, оскільки цивільний позивач відмовився від позову.
Речові докази автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та навушники від мобільного телефону марки «Нокіа», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 471-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Угоду про примирення від 09 грудня 2015 року укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002048 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді у виді 6 (шести) місяців арешту,

-за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК Украины покласти на ОСОБА_7 обов,язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з,являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та навушники від мобільного телефону марки «Нокіа», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути власнику.

Провадження у справі в частині пред,явленого цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1