Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9068/15-к
Провадження № 1-КП/758/433/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000241 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя Київської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , маючого повну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
Бориспільським міськрайонним судом Київської області вироком від 28 вересня 2011 року за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки;
Бориспільським міськрайонним судом Київської області вироком від 27 травня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
Бориспільським міськрайонним судом Київської області вироком від 08 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 12 січня 2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що ключі від автомобіля марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходяться на дошці для прасування білизни, маючи до них вільний доступ та скориставшись тим, що потерпілий був фактично позбавлений можливості контролювати його дії, ОСОБА_4 , взявши ключі від вищезазначеного автомобіля, вийшов з квартири на вулицю.
Після цього, ОСОБА_4 , бажаючи довести до кінця свої злочинні дії, спрямовані на повторне незаконне заволодіння автомобілем марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований поблизу будинку № 14 по вулиці Оболонській в м. Києві, підійшов до нього та за допомогою ключів відчинив дверцята, сів до його салону та запустив двигун, після чого розпочав рух, тим самим протиправно всупереч волі власника незаконно заволодів автомобілем марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим вчинив повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.
В подальшому, використовуючи вказаний транспортний засіб у власних цілях, того ж дня 12 січня 2015 року приблизно о 23 годині 05 хвилин по вулиці Введенській, 32 в м. Києві скоїв ДТП, внаслідок якого автомобілю марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , спричинені механічні пошкодження, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся і показав, що він дійсно 12 січня 2015 року у вечірню пору доби, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 взяв ключі від автомобіля марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належав потерпілому ОСОБА_5 , та в подальшому без його дозволу незаконно заволодів ним, в подальшому скоївши ДТП.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям. Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин 12 січня 2015 року, тобто до постановлення вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2015 року, суд, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, при призначенні остаточної міри покарання за сукупністю злочинів застосовує правило поглинання менш суворого покарання, більш суворим, призначеним вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2015 року.
Окрім цього, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи, суд не знаходить підстав для застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
Вирішуючи питання доцільності тримання особи під вартою судом враховується те, що ОСОБА_4 , маючи молодий вік вчинив ряд злочинів, за які засуджений до позбавлення волі з реальним строком відбуття, що в свою чергу свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів, тому суд прийшов до висновку, що на даний час існує необхідність у продовженні забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків шляхом продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час вступу вироку в законну силу, що в свою чергу сприятиме виконанню прийнятого процесуального рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта (проведення автотоварознавчої та трасологічної експертизи № 47 від 19 січня 2015 року).
Цивільних позовів по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2015 року, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО (№13) УДПС України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 20 травня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість проведених по справі автотоварознавчої та трасологічної експертиз в розмірі 639 (шістсот тридцять дев`ять) гривень 34 копійок.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, з моменту отримання копії вироку, через Подільський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

СуддяОСОБА_1