АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/604/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , поданою на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Протопопівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, востаннє:
06.09.2005 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;
13.11.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 , ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців;
22.06.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільнений за постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2013 року умовно-достроково на 06 місяців 22 дні;
визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Ухвалено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_9 200 гривень у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 22 вересня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, за попередньою змовою із особою, справа стосовно якої виділена в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , де, діючи умисно, повторно, шляхом пошкодження віконного скла, проник у приміщення житлового будинку, та, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, і виразилося у нанесенні побоїв потерпілій ОСОБА_10 та погрозою застосування такого насильства, відкрито викрав грошові кошти у сумі 200 гривень, мобільний телефон «Samsung GT-E 12001» вартістю 298 гривень.

З місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 498 гривень.

Вирок суду першої інстанції оскаржений прокурором, який в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує ОСОБА_7 вчинено тяжке кримінальне правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Доцільність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки судом першої інстанції не мотивована.

Судом порушено вимоги ст. 65 КК України, так як не надано належної оцінки, крім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому, що винуватий не відшкодував завданої кримінальним правопорушенням шкоди, є неодноразово судимий у минулому, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Враховуючи наведені обставини, особа, яка подала апеляційну скаргу, переконана, що, у зв`язку із м`якістю призначеного ОСОБА_7 покарання, досягти мети покарання є неможливим.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу прокурора. Вважає призначене йому судом першої інстанції покарання обґрунтованим і достатнім для нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, котрий підтримав свою апеляційну скаргу, просив вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін як законний, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгоджених між собою по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження, в тому числі самим обвинуваченим, не оспорюються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку.
Відтак, колегія суддів не входить до оцінки доказів кримінального провадження, і вважає обґрунтованим визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненнівідкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, а його дії - правильно кваліфікованими за ч. 3 ст. 186 КК України.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції урахував обставини, передбачені ст. 65 КК України, як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують винуватому покарання, та які обтяжують його покарання, та призначив мінімальне покарання у межах санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність, - тобто у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Однак, колегія суддів приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення прокурора у кримінальному провадженню, про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 призначено занадто м`яке покарання.

До таких висновків колегія суддів приходить, зважаючи на наступні обставини.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 1, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відтак, колегія суддів, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує наступне.

Обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено тяжке кримінальне правопорушення, умисне, закінчене, корисливе, у співучасті із іншою особою, справу стосовно якої виділено в окреме провадження.

Обвинувачений свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, - і це є обставинами, які пом`якшують винуватому покарання.

Разом із тим, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку жінки 1927 року народження.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, - обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово, - шість раз починаючи із 1991 року, судимий за вчинення корисливих злочинів злочинів проти власності, про що свідчить довідка № 11-21102014/35002 про судимість ОСОБА_7 (том 1 аркуш провадження 101).

На шлях виправлення обвинувачений не став, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин проти власності, додатковим об`єктом якого, крім майна потерпілої ОСОБА_9 , є особа потерпілої, до якої було застосовано насильство, її психічна та фізична недоторканість.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - завдано шкоди здоров`ю людини.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 особа працездатного віку, проте не працює, зважаючи на кількість судимостей за корисливі злочини проти власності громадян веде асоціальний спосіб життя, як особа не має позитивних характеристик (характеристика ОСОБА_7 по місцю проживання позитивного або негативного забарвлення не має, особу не характеризує ні з позитивного, а ні з негативного боку том 1 аркуш провадження 107).

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі, із його реальним відбуванням, проте суворіше, ніж його призначено судом першої інстанції.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є неправильно визначеним за його розміром, оскільки призначене обвинуваченому мінімальне покарання у межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки, - є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Тому, колегія суддів переконана, що необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, -є покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. І таке покарання відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

Підстави до застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України відсутні.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції скасуванню із ухваленням колегію суддів нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В іншій частині вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку апеляційного суду Кіровоградської області негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_7 та прокурору.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2