Справа № 1-155/2011
В И Р О К

Іменем України

11 травня 2011 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Аніпка С.В.,

при секретарі Балинській О.С.,

за участю прокурора Галущенка О.В,

представника потерпілого ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого водієм в Плисківському дитячому будинку-інтернаті, військовозобовязаного, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого;

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України ,-

в с т а н о в и в:

14.09.2008 близько 20-ої години (точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Кірова в м. Буча Київської області, на перехресті вулиць Кірова та Вокзальна не надавши дорогу транспортному засобу, що наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, виїхав на смугу зустрічного руху дороги по вулиці Вокзальна та здійснив зіткнення із мотоциклом «Хонда»без номерних знаків під керуванням ОСОБА_4, який рухався по вулиці Вокзальна в напрямку м. Буча Київської області.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Хонда» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині з розповсюдженою рваною раною, які згідно висновку експерта від 10.10.2008 № 126/552 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя на час заподіяння.

Таким чином невідповідність дій водія автомобіля «ЗІЛ-4331»ОСОБА_3 вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; пункту 1.5 Правил дорожнього руху, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян та пункту 2.3 б. Правил дорожнього руху, згідно якого водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стало безпосередньою причиною виникнення аварійної обстановки та дорожньо-транспортної пригоди, наслідком яких є заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 14.09.2008 близько 20-ої години (точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Кірова в м. Буча Київської області, на перехресті вулиць Кірова та Вокзальна здійснивши зіткнення із мотоциклом «Хонда»без номерних знаків під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, усвідомлюючи те, що потерпілий ОСОБА_4 знаходиться в небезпечному для життя стані, і він зобов'язаний і має можливість надати останньому допомогу, не вжив заходів необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого та з місця події зник, чим скоїв завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в скоєному злочині визнав повністю, дав покази аналогічні показам викладеним в обвинувальному висновку, показавши, що 14.09.2008 близько 20-ої години він перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Кірова в м. Буча Київської області, на перехресті вулиць Кірова та Вокзальна не надавши дорогу відповідно до дорожніх знаків транспортному засобу потерпілого, що наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, здійснив зіткнення із мотоциклом «Хонда»ОСОБА_4 Після скоєння ДТП не вжив заходів необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого та з місця події зник, так, як перебував в шоковому стані. У вчиненому він щиро розкаюється, почав відшкодував потерпілому завдані збитки. Цивільний позов визнав повністю. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі, стверджує, що більше не стане на злочинний шлях.

Оскільки підсудний повністю визнав свою вину, не оспорює докази зібрані по справі досудовим слідством, а учасники судового розгляду не заперечують проти визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються суд. відповідно до ст. 299 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, потерпілого, захисника та підсудного, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає підсудному покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, виходячи з наступного.

Органом досудового слідства дії підсудного кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 135 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у залишенні в небезпеці, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суд вважає таку кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_3 правильною.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1994 та 2000 років народження, раніше не судимий.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд знаходить визнання своєї вини та щире каяття в скоєнні злочинів, добровільне часткове відшкодування, завданих матеріальних збитків.

Обставиною що обтяжує покарання підсудного є вчинення злочинів у стані алкогольного спяніння.

Обираючи міру покарання, суд виходить з того, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави до особи, визнаної винною у вчиненні злочинів, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Беручи до уваги те, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд при призначенні покарання підсудному враховує характер і ступень суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність, особу підсудного, а також те, що підсудний скоїв злочини, які віднесені до категорії тяжких злочинів та злочинів невеликої тяжкості.

Потерпілим по даній справі заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих йому, внаслідок злочинних дій підсудного у розмірі 10 374,96 грн. матеріальної шкоди, яка складається із вартості витрат на лікування та 50 000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілим було зменшено розмір позовних вимог, а саме зменшено розмір матеріальної шкоди до 9 974,96 грн. оскільки підсудним, в рахунок погашення матеріальної шкоди сплачено потерпілому 400,00 грн.

Суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається те, що потерпілому завдано матеріальну шкоду у розмірі 9 974,96 грн.

Стосовно моральної шкоди, суд вважає доведеним факт завдання потерпілому моральної шкоди, оскільки ним отримано інвалідність, перенесено нервовий стрес у звязку з отриманими ушкодженнями. У звязку з даними подіями він усвідомлює, що став предметом обговорювання оточуючих, що також вплинуло на його моральний стан. Суд вважає, що розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань потерпілого, а тому в цій частині стягує на користь потерпілого 50 000,00 грн.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Запобіжний захід суд відносно підсудного суд змінює з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд ,-

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання по цій статті у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання по цій статті у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання рахувати з 11.05.2011.

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 9 974,96 грн. (девять тисяч девятсот сімдесят чотири) грн. 96 коп. матеріальної шкоди та 50 000,00 (пятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні підсудного обрати тримання під вартою

Речові докази, автомобіль „ЗІЛ 4331 н/з НОМЕР_3 переданий на зберігання підсудному залишити ОСОБА_3 Мотоцикл моделі «Хонда»без номерних знаків переданий на зберігання потерпілому залишити ОСОБА_4

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом 15 діб із моменту проголошення вироку.

Суддя Аніпко С.В.