Справа № 1-кп/760/276/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

та обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, студента, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, українця, громадянина України, студента, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Датинь Ратнівського району Волинської області, українця, громадянина України, студента, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и в :
як встановлено в судовому засіданні, 22.09.2015, приблизно о 01.00 год., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували біля будинку № 29-в по вул. Ніжинській в м. Києві та під час спілкування у них виник спільний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Перебуваючи в тому ж місці в той же час ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 помітили автомобіль «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , вступили у злочинну змову та вирішили незаконно ним заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи незаконність своїх дій, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, обвинувачені підійшли до зазначеного автомобіля.

Згідно з розподіленими ролями ОСОБА_6 , використовуючи заздалегідь заготовлену проволоку, зламав замок лівих передніх дверей автомобіля та проник до салону, сів на водійське місце та відчинив передні пасажирські двері ОСОБА_5 , який також проник до салону автомобіля та сів на переднє пасажирське сидіння. Перебуваючи у салоні автомобіля ОСОБА_5 відкрив бардачок та знайшов у ньому ключ від замку запалення, який передав ОСОБА_6 і останній запустив двигун автомобіля.

В цей час ОСОБА_4 , виконуючи свою злочинну роль, знаходився поряд з автомобілем та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередити інших обвинувачених у разі появи сторонніх осіб. Почувши запуск двигуна ОСОБА_4 сів на заднє сидіння за водієм.

В подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 бажаючи вчинити всі дії, спрямовані на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, усвідомлюючи це та бажаючи цього, розпочали рух, тим самим умисно, протиправно, всупереч волі власника, незаконно ним заволоділи.

У подальшому обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли розпорядившись викраденим автомобілем на власний розсуд.

Допитані в ході судового розгляду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали повністю, розкаялись, підтвердили фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті та показали, що дійсно 22.09.2015, приблизно о 01.00 год., перебуваючи біля будинку № 29-в по вул. Ніжинській в м. Києві, вони вирішили заволодіти транспортним засобом. Побачивши автомобіль «ВАЗ-2106», ОСОБА_6 зламав замок та сів за кермо, відкрив передні пасажирські двері, куди сів ОСОБА_5 , який знайшов ключі запалення та передав ОСОБА_6 , останній завів автомобіль, а ОСОБА_4 , який спостерігав за навколишньою обстановкою, почувши звук заведеного двигуна автомобіля, сів на заднє сидіння та вони поїхали.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинувачених, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу кожного з обвинувачених.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм правопорушенні доведена повністю, і їх умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст.186 КК України.

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення та дані про особу кожного.

Так, всі обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебувають, навчаються в Національному авіаційному університеті, де характеризуються виключно позитивно, мають постійне місце реєстрації та проживання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, є їх щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання всіх обвинувачених, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для їх виправлення та попередження вчинення ними нових правопорушень.

Але, враховуючи дані про особу кожного з обвинувачених, фактичні обставини справи, їх критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, заяву потерпілого, який матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не має, автомобіль йому повернутий у тому ж стані, суд дійшов висновку про можливість виправлення останніх без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити всіх від відбування покарання з випробуванням, якщо вони протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нового кримінального правопорушення і виконають покладені на них обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки кожного та покласти на них обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний паспорт, ключі та чотири динаміки, які передані під розписку потерпілому залишити у його володінні.

Мобільні телефони, які були вилучені у ОСОБА_4 та передані під розписку останньому залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя