Справа № 11 а - 774 Головуючий у І інстанції: Мартинишин Я.М.
Категорія ст. ст. 289 ч.2, 186 ч.2 КК України Доповідач: Макойда З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року, Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Макойди З.М.

Суддів Тенюха В.П., Валько Н.М.

з участю прокурора Гнатіва Я.І.

та захисника ОСОБА_1

розглянули у відкритому судовому засіданні в місі і Львові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 0.3. і інтересах засудженого ОСОБА_3; засудженого ОСОБА_4; засудженого ОСОБА_5 на вирок Личатсіпськоіо районного суду м. Львова від 19 липня 2010 року.

Цим вироком:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, несудимий,

засуджений за от.357 ч.3 КК України на 2 (два) роки обмеження волі;

за ст. 289 ч.2 КК України на 5 (пять) років позбавлення золі без конфіскації майна;

за ст. 185 4.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення золі;

за ст. 136 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Згідно ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_3 покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

Засуджений перебуває під вартою з 18.11.2000 року.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, житель м. Бібрка, вул. І.франка, 2/1, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працював, раніше неодноразово судимий і ці судимості зазначені у вироку суду, -

засуджений за ст.357 ч.З КК України на 2 (два) роки обмеження волі; за ст.289 ч.2 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі без конфіскації майна; за от 185 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_4 покарання 6 (шість) років позбавлення волі.

Засуджений перебуває під вартою з 27.01.2010 року,

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянин України, українець, одружений, не працював, несудимий згідно ст.89 КК України,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

ОСОБА_7 перебуває під вартою з 18.11,2008 року.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_10, громадянин України, українець, навчався, раніше судимий із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у вигляді 2 (двох) місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

ОСОБА_5 перебуває під вартою з 18.11.2008 року.

По справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 24.06.2007 року близько 23 години у квартирі АДРЕСА_1, за попередньою змовою із ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 заснув, таємно викрали з кишені його штанів особисті документи, сі саме посвідчення водія на його прізвище, талон до даного посвідчення № ІНА 437465, довіреність на право керування автомобілем, технічний паспорт на автомобіль „ЗАЗ-Деу № ВСС 28927, ліцензійну картку до ліцензії серії АВ № 345040, тимчасовий реєстраційний талон та страховий поліс страхової компанії АСКА.

Тоді ж, ОСОБА_4 за допомогою ключів від зазначеного автомобіля, які він непомітно дістав з кишені потерпілого їимошенко П.В., разом із ОСОБА_9 незаконно заволоділи цим транспортним засобом автомобілем марки „ЗАЗ- Деу і державний реєстраційний номер „ВС 5688 ВА" належний потерпілій ОСОБА_10 вартісно 38707 грн.06 коп., який вони після поїздки залишили на вул. Дунайській у м. Львові у звязку з поломкою.

Крім цього, ОСОБА_3 24.06.2007 р., за попередньою змовою, групою осіб з ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, викрали з салону автомобіля „ЗАЗ- Деу" автомобільну радієш опцію марки «Мідлаид СД» вартістю 720 грн., належну ОСОБА_10, гроші в сумі 260 грн., стільниковий телефон марки «Філіс» вартістю 70 грн., стільниковий телефон марки „Самсунг" вартістю 280 грн., належні ОСОБА_11, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 610 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 17.10.2008 року близько 3 години ночі, за попередньою змовою, групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_5, повторно, разом з ОСОБА_12, в підземному переході на площі Митній м. Львова, із застосуванням насильства, яке не і небезпечним для життя чи здоров"я потерпілих, відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_13 золоту каблучку вартістю 200 грн., знявши її з пальця лівої руки, а у потерпілої ОСОБА_14 відкрито викрали мобільний телефон марки „Нокіа і 6233 вартістю 1549 грн., чим спричинили потерпілим матеріальну шкоду на вказані суми.

Захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 в поданій апеляції просить цей вирок суду змінити, помякшити йому покарання.

Зазначає, що призначене покарання не відповідає його особі, є явно несправедливим через суворість, що суд не врахував те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, він активно сприяє розкриттю злочину, щиро каявся, давав правдиві покази, його молодий вік.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в звязку із неповнотою досудового та судового слідства, а також з невідповідністю призначеного покарання.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок суду щодо нього змінити, помякшити міру покарання, оскільки він вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Також просить ознайомити його із матеріалами кримінальної справи.

Заслухавши доповідача, виступи захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_5, які підтримали подані алеляціїїіілросили їх задоволити з підстав викладених в них, міркування прокурора про залишення вироку суду щодо всіх засуджених без змін, і апеляції без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши доводи зазначені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляції засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_5 слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Так, винуватість засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 в інкримінованих злочинних діях стверджена сукупністю доказів, що наведені у вироку суду.

На досудовому слідстві останні визнали свою вину, розказали,та показали при яких обставинах вчиняли ці злочини.

В судовому засіданні ОСОБА_4 даючи пояснення винним себе не визнав, зазначив, що себе він оговорив, а інші засуджені визнали себе винними.

Потерпіла ОСОБА_10 на досудовому слідстві показала і її показання оголошені в суді, що передала власний автомобіль „ЗАЗ-Деу" в оренду приватному підприємству „Старг-Зес, а 24.06.2007 року дізналась, що її автомобіль викрадено. Коли вона приїхала на вул. Дністровську у м. Львові, то побачила свою автомашину, яка не була пошкоджена, але з неї було викрадено радіостанцію. По справі цивільного позову не заявляла, (т.1 а.с. 150-151).

Потерпілий ОСОБА_11 на досудовому слідстві- показав і його показання оголошені в суді, що він був запрошений в гості до ОСОБА_4, де разом з ОСОБА_3 і .двома знайомими хлопцями вживали алкогольні напої. Після цього він пішов спати, а коли проснувся, то виявив, що ключі від автомобіля з документами зникли. .Не знайшовши автомобіля біля будинку, то звернувся в міліцію. Згодом, як працівники міліції знайшли автомобіль, виявив, що з автомобіля були викрадені радіостанція, гроші, мобільні телефони, (т.1 а.с.53-55).

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_15 показала і її показання оголошені в суді про те, що 23.08.2007 року вона вживала алкогольні напої разом з потерпілим ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та знайомою ОСОБА_16 Після цього, зранку її розбудив ОСОБА_17В. та повідомив, що його автомобіль викрадено, (т.1 н.с.59).

На досудовому слідстві такі ж показання дала і свідок ОСОБА_16, показання якої теж оголошені в суді (т.1 а.с.58).

Протоколом вилучення від 24.06.2007 року стверджено, що ОСОБА_3 видав працівникам міліції викрадену з автомобіля радіостанцію (т.1 а.с.14).

Протоколом добровільної видачі від 04.07.2007 року стверджено, що ОСОБА_18 видав мобільні телефони, які йому продали ОСОБА_3, ОСОБА_4 (т.1 а.с.24).

Крім цього, за цим епізодом винуватість засуджених стверджена також і протоколом огляду речових доказів; протоколом огляду місця події від 24.06.2007 року; протоколом відтворення обстановки та обставин події, (т.1 а.с.46-47; 35; 153- 156).

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_19 на досудовому слідстві показала і її показання оголошені в суді, що 16.10. 2008 року вона познайомилась з засудженими, які.після прогулянки, перебуваючи в підземному переході на площі М.итній у м. Львові пограбували її, а саме зняли з її руки золотий перстень, а в подруги викрали мобільний телефон, (т.2 а.с.27-28).

Аналогічні показання на досудовому слідстві дала потерпіла ОСОБА_14 і її показання оголошені в суді, (т.2 а.с.22-23).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що отримав заяви від потерпілих про викрадення їх майна в підземному переході, після цього було встановлено, що викраденим телефоном користується ОСОБА_21, який придбав його у ОСОБА_22, а той в свою чергу придбав цей телефон в ОСОБА_7 Під час допиту ОСОБА_23 добровільно видав золотий перстень, належний потерпілій ОСОБА_19

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_21 дав показання про те, що він придбав у ОСОБА_22 мобільний телефон, який був викрадений в потерпілої ОСОБА_14 Коли придбав цей телефон, то не знав, що він викрадений, (т.2 а.с.31-32).

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_22 показав і його покази оголошені в суді про те, що він отримав від ОСОБА_7 мобільний телефон в рахунок попередньо позичених коштів. Після цього він продав його ОСОБА_21 Про те, що телефон викрадений не знав. ( т.2 а.с.33-34).

Протоколом пред'явлення для впізнання стверджено, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали засуджених як осіб, які їх пограбували, (т.2 а.с. 38- 43).

Крім цього, за цим епізодом винуватість засуджених стверджена протоколами ставок віч-на-віч між ними; явками зщовинною ОСОБА_5 та ОСОБА_7, протоколом ізилучення мобільного телефону від 20.11.2008 року. (т.2 а.с.76-84; 16)

По справі щодо ОСОБА_6Е, була проведена стаціонарна, судово-психіатрична екслері оза і згідно акту № 93 він і період інкримінованих дій психічним захворюванням., не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної, діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. (т.2,а.с.288-289).

В апеляції зцсуджений ОСОБА_4 зазначає, що по справі він оговорив себе, що є неповнота до судового слідства та був тиск на нього з боку працівників міліції, однак на думку колегії суддів ці доводи не знайшли свого ствердження, докази його вини досудовим слідством здобуті і належним чином оцінені судом, а це є його намаганням уникнути від кримінальної відповідальності.

Висновки суду про доведеність вини засуджених по кожному епізоду відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин злочинні дії засуджених за статтями кримінального закону кваліфіковані вірно, а саме:

- ОСОБА_3 за ст.ст. 357 ч.З; 289 ч.2; 185 ч.2; 186 ч.2 КК України;

- ОСОБА_4 за ст.ст. 357 ч.З; 2.89 ч.2; 185 ч.2 КК України;

- ОСОБА_7 за ст.186 ч.2 КК України;

- ОСОБА_5 за ст.186ч.2 КК України.

Призначене покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.65 КК України і підстав змінювати його немає.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить пом'якшити йому покарання, оскільки таке є суворим, він визнав вину та розкаявся у вчиненому.

Однак, колегія суддів вважає, що підстав для помякшення покарання ОСОБА_5 немає, оскільки він вчинив злочин під час іспитового терміну, так як був засуджений раніше ГІеремишлянським районним судом Львівської області від 11.12.2007 року за ст.185 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі з застосуванням ст.ст 75, 104 КК України з іспитовим терміном 2 роки.

Суд першої інстанції частково приєднав зазначене покарання у вигляді 2-х місяців позбавлення волі, а за ст.186 ч.2 КК України засудив його до мінімального покарання передбачене санкцією цієї статті, а саме на 4 роки позбавлення волі та остаточно призначив йому 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить помякшити покарання ОСОБА_3, оскільки останній розкаявся, сприяв слідству.

У вироку суду зазначено, що суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем, проживання, не працює, буде доцільне в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, суд не врахував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є рідні брати і такий тривалий термін увязнення не дасть можливості йому допомагати своїй сімї.

Крім цього, ОСОБА_3, як на досудовому слідстві, так і в суді давав правдиві, послідовні показання, щиро розкаявся у вчиненому.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 слід пом'якшити покарання на (один) рік.

По справі цивільних позовів не заявлено, судом вирішено питання речових

доказів.

Керуючись ст.ст.365, 366 КК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляції засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2010 року щодо них обох без змін.

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задоволити, вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_3 змінити, помякшити йому покарання на 1 (один) рік позбавлення волі та вважати його засудженим за ст.ст. 357 ч.3, 289 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі.

В решті цей вирок суду залишити без змін.

Головуючий :

Судді: