Справа № 165/1636/15-к Провадження №11-кп/773/446/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст.296 ч.3 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.296 КК України на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, раніше судимий: вироком Нововолинського міського суду від 01.04.2008р. за ст.ст. 189 ч.2, 69 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік з відрахуванням 10% в дохід держави; вироком Нововолинського міського суду від 01.02.2010р. за ст.ст. 121 ч.1, 185 ч.2, 296 ч.2, 389 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради кошти на рахунок місцевого бюджету в сумі 667,29грн., витрачені закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення.

Вироком вирішені питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 19 квітня 2015 року, близько 03.20год., біля кафе «Доза» по вул.Луцькій, 1, в м.Нововолинську, будучи раніше засудженим за хуліганство, діючи в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшовши до столика літнього кафе, де відпочивав потерпілий ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке проявилось в нахабному поводженні, поєднаному з безпричинним насильством та виразилося в ігноруванні існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і норм моралі, в ході словесного конфлікту, який супроводжувався нецензурною лайкою та особистими образами, наніс потерпілому ОСОБА_10 кілька ударів руками та ногами в область голови та тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді забійних ран обличчя, закритої черепно- мозкової травми, струс головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №115 від 14.05.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання та застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ст.296 ч.3 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного покарання у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

При призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції, не в повній мірі дотримав вказаних вимог закону, не врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного.

Суд першої інстанції взагалі не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого умовного засудження, а лише вказав обставину, що пом`якшує його покарання. При цьому суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений негативно характеризується, вчинив злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі в тому числі за вчинення хуліганства, знову, через короткий проміжок часу після звільнення, вчинив злочин.

За таких обставин вирок суду в частині призначення покарання та звільнення від його відбуття покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок його м`якості, а тому скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині призначеного покарання та звільнення від його відбуття покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і постановити новий вирок.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки обвинувачений, хоча і під час судового розгляду, однак все-таки розкаявся у вчиненому.

Твердження прокурора про необгрунтоване визнання судом пом`якшуючої обставини добровільне відшкодування завданої шкоди, до уваги не беруться, оскільки така обставина в вироку судом не зазначалась.

Вирішуючи питання про обрання розміру покарання, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, та інші вказані дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді 3 років позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

На думку суду, саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_8 , так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання із звільненням від його відбуття скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді