Справа № 428/5754/14-к
Провадження № 11кп/782/67/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сєвєродонецьку Луганської області, є громадянином України, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не був засуджений, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , поданою на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року,

встановила:
Стороною обвинувачення ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у тому, що з середини червня 2014 року ця особа на добровільній основі увійшла до структурного підрозділу не передбаченого законом збройного формування, діючого на території м. Сєвєродонецька Луганської області, під контролем ОСОБА_8 , маючи на меті приймати активну участь у діяльності цього формування та усвідомлюючи при цьому, що діяльність підрозділу спрямована на скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

З середини червня 2014 року та до моменту затримання ОСОБА_6 , діючи у складі збройного формування, керуючись прямим умислом, ніс службу на блокпосту, розташованому на в`їзді до м. Сєвєродонецька Луганської області, з боку с. Щедрищево Луганської області та, маючи при собі автоматичну зброю, здійснював особистий огляд речей та транспортних засобів.

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року ОСОБА_6 виправданий на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України: за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.

Суд зазначив, що покази свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин знаходження ОСОБА_6 та несення ним служби на блокпості біля с. Щедрищеве не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вступають у протиріччя із стабільними показами свідків захисту - батьків ОСОБА_12 , його близького знайомого ОСОБА_13 , які стверджували про непричетність обвинуваченого до будь-яких збройних формувань та місця роботи у зовсім іншій службі таксі та з іншим номером мобільного телефону.

Крім того, у вироку суду зазначено про наявність численних порушень вимог діючого кримінального процесуального законодавства під час процедури упізнання свідками обвинувачення особи ОСОБА_6 , процедури внесення відомостей про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР, враховуючи ту обставину, що свідок ОСОБА_9 не звертався з будь-якими заявами з цього приводу до правоохоронних органів.

Судом також визначено, що знайдені під час обшуку квартири ОСОБА_6 речі - георгіївськи стрічки, номера газети "21век", шеврони, предмети, схожі на детонатори,-прямо не підтверджують подію кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_12 у цьому. Інших прямих доказів, що беззаперечно підтверджували б участь ОСОБА_6 у діяльності не законних збройних формувань стороною обвинувачення, на думку суду, не надано.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі просить скасувати виправдувальний вирок суду як необґрунтований та незаконний і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Прокурор вважає, що суд безпідставно надав критичну оцінку показам свідків обвинувачення, оскільки, на його думку, і ОСОБА_9 , і ОСОБА_11 , і ОСОБА_14 підтверджували обставину того, що бачили ОСОБА_6 на блокпості біля с. Щедрищеве і він є володільцем автомобіля "Опель кадет" червоного кольору.

Представник обвинувачення також звертає у скарзі увагу на

неповноту судового провадження, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання обвинувачення про виклик до суду свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зазначивши про можливість самостійних дій сторони обвинувачення про їх привід до зали суду;

на проведення судового засідання у вихідний день ( 09.03.2015 року), без фактичної участі прокурора та обвинуваченого у судовому засіданні, яке фіксувалось тільки журналом судового засідання який містить дані про склад суду, що не відповідають дійсності, без наявності технічного носія інформації.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора та просили залишити виправдувальний вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, прийнявши до уваги пояснення сторін, ознайомившись із змістом доданих за клопотаннями сторін документів та матеріалів провадження у межах поданою прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню за таких обставин.

Відповідно до вимог ст.369-370 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Воно повинно відповідати вимогам законності (тобто, ухвалюватись компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК) і обґрунтованості ( ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК).

Невідповідність судового рішення вищезазначеним вимогам закону, у тому числі, щодо процедури та форми судового провадження, є підставами для його скасування при апеляційному перегляді відповідно до ст.411-415 КПК України.

Переглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у межах заявлених представником обвинувачення апеляційних вимог, колегія суддів встановила наявність допущених судом 1-ї інстанції порушень.

Як свідчить журнал судового засідання ( а.п. 121) 09 березня 2015 року у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області відбулось судове засідання під головуванням судді ОСОБА_17 , за участю прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 , без присутності обвинуваченого ОСОБА_6 . Фіксувала перебіг засідання секретар ОСОБА_18 , яка засвідчила своїм підписом журнал, де зазначено, що комплекс "Оберіг", після проведення його перевірки, працездатний.

У цьому судовому засіданні розглядалось клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо приводу до зали суду свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 . Після висловлення думок сторін суд виніс ухвалу ( а.п. 123), у якій задовольнив клопотання прокурора та призначив привід цих свідків.

Разом з тим, відповідно до наданих апеляційній інстанції довідок від прокуратури Луганської області від 22.05.2015 року № 11-715/вих.-15, керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.05.2015 року № 7652/15 встановлено, що 09 березня 2015 року був вихідним днем, без виклику на роботу працівників прокуратури, зокрема, прокурора ОСОБА_5 , і суд 1-ї інстанції, аналогічно, не працював.

Таким чином, дійсність зазначеного у журналі судових засідань складу суду, від імені якого 09.03.2015 року була винесена ухвала та проведена процесуальна дія, дійсність зазначених секретарем підстав для відсутності у матеріалах провадження технічного носія інформації колегія суддів ставить під сумнів, як і відповідність місця проведення цього судового засідання у залі судових засідань відповідно вимогам ч.3 ст. 318 КПК, про що свідчать пояснення захисника ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду справи.

Крім того, судом були порушені вимоги ст. 111-112 КПК України, оскільки у справі немає будь-яких документальних повідомлень сторін провадження про час та місце проведення цього судового засідання, та етапування ОСОБА_6 для його участі у судовому засіданні.

Як свідчать матеріали провадження, суд у подальшому, 16.03.2015 року повторив виклик свідків обвинувачення - Левковської та ОСОБА_20 , а 19.03.2015 року відмовив стороні обвинувачення у задоволенні цього клопотання.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд у вироку не зазначив та належним чином не мотивував свої висновки про те, що відсутність цих свідків обвинувачення (яких він двічі викликав до судових засідань) та їх показів у суді не впливає на висновок суду про те, що вчинення ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення не доведено, що свідчить про неповноту судового розгляду ( п.1 ч.1 ст. 410 КПК).

Крім того, у вироку суду немає належного обґрунтування змісту показів свідка обвинувачення ОСОБА_14 та допитаного у суді ОСОБА_11 та зазначення підстав, з яких покази цих осіб, поряд з показами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , теж визнані суперечливими, непослідовними та такими, що не підтверджують доведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення .

Відповідно до п.1,3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ї інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом 1-ї інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду у суді першої інстанції, або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Переглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у межах заявлених стороною обвинувачення апеляційних вимог, колегія суддів встановила, що частина судового провадження була проведена із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону ( п.3 ч.2 ст. 412 КПК), які, у свою чергу, привели до неповноти судового розгляду та ухвалення немотивованого судового рішення з кількома формулюваннями підстави виправдання, які протирічать одне одному і одна з яких взагалі не зазначена у ст. 373 КПК України ("невинуватість у скоєнні кримінального правопорушення") .

Враховуючи ту обставину, що у апеляційній скарзі прокурора, поряд із переліком доводів про неповноту судового розгляду та допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, немає клопотань про дослідження доказів ( що унеможливлює постановлення нового вироку, як про це зазначає прокурор) колегія суддів вважає за необхідне, діючи на підставі п.1 ч.1 ст. 410, п.3 ч.2 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, вирок суду щодо ОСОБА_21 скасувати із призначенням нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись 407, 409,412,415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3