Справа № 194/778/15-к
Провадження № 1-кп/194/124/15

В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2015 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2015 року за № 0000259 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Рубіжне Луганської області, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого гірничим працівником підземним другого розряду дільниці ВШТ № 3 ВСП ШУ «Тернівське» шахта «Самарська», розлученого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши вказане кримінальне провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , відповідно до висноску призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний обмежено придатним у військовий час та з 16.10.2008 року зарахований в запас Збройних сил України у військовому званні солдат, тобто є військовозобов`язаним.

02 березня 2015 року ОСОБА_3 прибув до Павлоградського об"єднаного ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 , на виконання Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію", для проходження медичного огляду та відповідно до постанови ВЛК, протокол № 25/941 від 31.03.2015 року, був визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.

06 квітня 2015 року на виконання Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», для проведення призову за мобілізацією та відправлення в команді № НОМЕР_1 у військову частину однієї з військових частин України за військовою спеціальністю ВОС № НОМЕР_2 , стрілець відділення охорони Павлоградського обєднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні Павлоградського ОМВК, намагався вручити військовозобовязаному ОСОБА_3 мобілізаційну повістку про виклик його до призовної дільниці о 07 годині 30 хвилин 10.04.2015 року. Однак, всупереч вимог законодавства, військовозобовязаний ОСОБА_3 об 11 годині 50 хвилин 06 квітня 2015 року, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх протиправних дій, достовірно знаючи про час та місце його відправки у війська для проходження військової служби у зв"язку з призовом за частковою мобілізацією, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито відмовився від отримання повістки про прибуття до призивної дільниці за адресою: АДРЕСА_3 , о 07 годині 30 хвилин 10 квітня 2015 року для відправлення у команді № НОМЕР_1 до військової частини з метою проходження військової служби за призовом по мобілізації.

Внаслідок того, що військовозобов"язаний ОСОБА_3 відмовився отримувати мобілізаційну повістку, молодшим спеціалістом служби захисту інформації Павлоградського ОМВК ОСОБА_6 , стрільцем відділу охорони Павлоградського ОМВК ОСОБА_5 , який здійснював спробу вручення повістки, а також дільничним інспектором міліції Павлоградського МВ ГУМВС ОСОБА_7 був складений акт від 06 квітня 2015 року про відмову від отримання повістки військовозобов"язаним ОСОБА_3 .

Таким чином, військовозобов"язаний ОСОБА_3 , 06 квітня 2015 року, об 11 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні Павлоградського об"єднаного ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 , всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, а також будучи придатним за станом здоров"я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, відкрито відмовився від отримання повістки про прибуття до призовної дільниці, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , для відправлення в команді № НОМЕР_1 до військової частини з метою проходження військової служби за призовом до військової частини Збройних Сил України, чим ухилився від призову за мобілізацією.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що відмовився від отримання повістки, так як не бажав йти служити та брати в руки зброю, вбивати людей, а також бути покаліченим. Він переїхав з Луганській області, так як там проводились воєнні дії, а тому не хотів туди повертатися. На даний час його батьки проживають в с. Райгородка Луганській області, територія якого пілконтрольна Україні, але село розташоване поблизу м. Щастя, що знаходиться в зоні розмежування. Він також хвилювався за своїх батька 1961 року народження та матір 1965 року нардження. Батько працює охоронцем водонасосних скважин, а мати місяць назад влаштувалась на роботу в дитячій садок, але батьки заробітну плату вчасно не отримують, тому він також відмовися від мобілізації для того, щоб надавати їм матеріальну допомогу, так як працює. Крім того, у його матері хворе сердце, тому, вважає, що якби він пішов служити, то у матері погіршився б стан здоров`я. На даний час він проживає в м. Тернівка один та винаймає квартиру. Щодо стану свого здоров"я він під час отримання повістки нічого не говорив. Під час вручення повістки у військоматі йому роз`яснювали наслідки відмови від отримання повістки та можливе настання кримінальної відповідальності, але від відмовився, хоча йому відомо, що проходити службу у Збройних Силах України є обов`язком громадян України, але як йому відомо, держава учасникам бойових дій фактично ніякої допомоги не надає, тому він не захотів йти на службу.

Зазначені показання обвинуваченого суд визнає допустимими, враховує як такі, що відповідають фактичним обставинам та вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку, так як вони підкріплюються іншими доказами по кримінальному провадженню.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд, вислухавши думку учасників судового процесу, які вважали за недоцільне подальше дослідження доказів, визнав недоцільним подальше дослідження доказів по кримінальному провадженню відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України в повному обсязі доведена дослідженими під час судового розгляду доказами.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що в його діях має місце склад злочину, передбаченого ст.336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, яка обумовлена тим, що мобілізація пов"язується з умовами особливого періоду в державі - із загрозою нападу та небезпекою державної незалежності України, а також полягає в умисному ігноруванні обвинуваченим закріпленого ст.65 Конситуції України конституційного обов"язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також конституційного обов"язку громадян відбувати військову службу відповідно до закону.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню суд визнає: - активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, судом не встановлено.

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, зважаючи на те, що згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, але вказані конституційні обов"язки, діючи з прямим умислом, обвинувачений грубо проігнору вав без поважних на те причин, суд приходить до висновку, що виправлення та теревиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому судом не може бути взято до уваги як пом"якшуючі покарання обставини доводи обвинуваченого про те, що на його утриманні перебувають батьки, так як згідно його показань його батьки є працездатними особами та не досягли пенсійного віку. Крім того, згідно ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та ст.119 Кодексу законів про працю України за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації, на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності.

Разом з тим, враховуючи, наявність обставин, які пом"якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений винуватість визнав повністю, має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи та посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, суд приходить до висновку про можливість застосування в даному випадку положень ст.69 КК України, та що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі нижче від нижчої межі, ніж передбачено санкцією ст.336 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 на території м. Тернівка постійного місця реєстрації та проживання не має, фактично його місце проживання зареєстровано на теритоії, яка знаходиться в безпосередній близкості від зони розмежування з тимчасово окупованими територіями України, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Питання про судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню суд не вирішує у зв`язку з їх відсутністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст.336 КК України та призначити за ст.336 КК України з застосуванням ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою до набранням вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту фактичного затримання 04 листопада 2015 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копії вироку вручити учасникам кримінального провадження негайно в залі суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1