Справа № 360/1014/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка кримінальне провадження №0001439 від 23 грудня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Пісківка Бородянського району Київської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, працюючого заступником головного інженера ПАТ «Укргазпроект», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2013 року, близько 18-ї години 00 хвилин, в смт.Бородянка Бородянського району Київської області, ОСОБА_9 , керуючи технічно-справним автомобілем «ГАЗ 31105» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та рухаючись по автодорозі «Київ-Ковель» в напрямку м.Києва, на пішохідному переході, (що розташований на 52 км + 950 м автодороги «Київ-Ковель»), порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п.12.2 « у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п.18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 , та неповнолітню ОСОБА_11 , що рухались по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля «ГАЗ 31105», які отримали тілесні ушкодження.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із раною голови та струсом головного мозку, перелому лівої лобкової кістки та закритого перелому обох кісток лівої гомілки, які у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черпно-мозкової травми з раною потиличної ділянки, лінійним переломом склепіння та основи черепа (ліва тім`яно-скронева ділянка), епідуральної гематоми в ділянці перелому геморагічних забоїв прямої гемісферії головного мозку; переломів кісток тазу зліва, гемартрозу лівого колінного суглобу, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення ОСОБА_9 вимог п.12.2, п.18.1 Правил дорожнього руху, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали спричиненням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_10 та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 .
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість обвинуваченого в здійсненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе не визнав, суду показав, що 22 грудня 2013 року, він керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », приблизно о 18 годині 25 хвилин, у темну пору доби рухаючись по автодорозі «Київ-Ковель» у напрямку м.Києва, на пішохідному переході який розташований за перехрещенням доріг «Київ-Ковель» та «Бородянка - Макарів», скоїв наїзд на потерпілих. Вважає себе не винуватим, тому що, на пішохідному переході не було освітлення, перехрещення доріг у вигляді кругового руху неправильно облаштовано, тому він виїжджаючи з заокруглення не мав можливості вчасно побачити пішоходів і незважаючи на екстрене гальмування скоїв наїзд. В зв`язку з тим, що не визнає себе винуватим, пред`явлений до нього позов не визнав.
Проте, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 22 грудня 2015 року близько 18 години, вони разом з дочкою ОСОБА_11 вийшли з дома по АДРЕСА_2 , ввечері було темно на пішохідному переході та на дорозі, вони пропустили дві машини, які рухались по дорозі, після чого вона взяла свою дочку ОСОБА_11 за руку та почали переходити дорогу, вона йшла попереду, машину побачила заздалегідь та думала, що водій буде гальмувати і пропустить їх, вона йшла та дивилась прямо, ніяких звуків термінового гальмування не чула. Потім на них було скоєно наїзд автомобілем який рухався у напрямку м.Київ. Наїзд відбувся на пішохідному переході, коли вони пройшли майже до середини дороги.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що 22 грудня 2015 року близько 18 години, вони разом з матір`ю ОСОБА_10 вийшли з дома по АДРЕСА_2 , переходили пішохідний перехід, внаслідок чого водій автомобіля здійснив на них наїзд, після чого вона нічого не пам`ятає.
З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 22 грудня 2015 року, вони їхали з чоловіком ОСОБА_9 з «Тетерева» до м.Києва, коли в смт.Бородянка проїхали круг, виїхавши на пряму дорогу побачила в світлі ближніх фар на пішохідному переході дві людини, після чого її чоловік почав терміново гальмувати але не встиг, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілих. Після чого, вони зупинилися та вона швидко підійшла до потерпілих.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 грудня 2013 року, схеми ДТП, вбачається місце скоєння ДТП, а саме смт.Бородянка Бородянського району Київської області а/д «Київ-Ковель» 52км.+950 м. на пішохідному переході (Том 1 а.с. 150-157).
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №1187А від 05 січня 2015 року та ілюстрованих таблиць доданих до неї, було встановлено, що рульове керування автомобіля «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на момент огляду знаходилось в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма на момент огляду знаходилась в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на момент огляду знаходились в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (Том 1 а.с. 173-176).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2015 року вбачається, що за участю підозрюваного ОСОБА_9 , та за участю свідка ОСОБА_14 було проведено відтворення дій, обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 грудня 2013 року (Том 1 а.с. 145-148).
З висновку інженерно-транспортної експертизи №5-01/332 від 29 квітня 2015 року, вбачається, що водій автомобіля «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 18.1 Правил Дорожнього руху України. На момент вчинення ДТП, швидкість руху автомобіля «ГАЗ 31105» відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. Також, при вчиненні ДТП, водій автомобіля «ГАЗ 31105» мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів шляхом застосування термінового гальмування в момент виявлення небезпеки для руху ( Том 1 а.с.168-170).
Зазначений висновок інженерно-транспортної експертизи №5-01/332 від 29 квітня 2015 року не протирічить висновку автотехнічної експертизи № 5-01/210 від 18 березня 2015 року з якого вбачається, що слід гальмування, залишений «ГАЗ 31105» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на місці пригоди, відповідає швидкості 40-45 км/год. Швидкість руху автомобіля «ГАЗ 31105», відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. Також встановлено, що водій автомобіля «ГАЗ 31105», мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху( Том 1 а.с.206-208).
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №104 від 23 червня 2014 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з раною потиличної ділянки, лінійним переломом склепіння і основи черепа (ліва тім`яно-скронева ділянка), епідуральна гематома в ділянці перелому, гемарогічні забої прямої гемісферії головного мозку, перелом кісток тазу зліва, гемартрозу лівого колінного суглобу, такі ушкодження могли утворитися під час ДТП, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя на час заподіяння (Том 1 а.с.177).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №105 від 16 червня 2015 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із раною голови та струсом головного мозку, перелому лівої лобкової кістки та закритого перелому обох кісток лівої гомілки, такі ушкодження могли утворитися під час ДТП, та відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я. (Том 1 а.с.178).
Як вбачається з висновку № 1-09/07 від 09 липня 2015 року, експертного дослідження в галузі судово-психологічної експертизи, внаслідок отримання тілесних ушкоджень в ситуації ДТП, яка сталася 22.12.2013 року, потерпілій ОСОБА_10 були спричинені психологічні (моральні) страждання. Також, згідно даної експертизи, орієнтований еквівалент компенсації завданих ОСОБА_10 моральних страждань становить 180 мінімальних заробітних плат ( Том 1 а.с.106-115).
Відповідно до висновку № 2-09/07 від 09 липня 2015 року, експертного дослідження в галузі судово-психологічної експертизи, внаслідок отримання тілесних ушкоджень в ситуації ДТП, яка сталася 22.12.2013 року, потерпілій ОСОБА_11 були спричинені психологічні (моральні) страждання. Також, згідно даної експертизи, орієнтований еквівалент компенсації завданих ОСОБА_11 моральних страждань становить 247,5 мінімальних заробітних плат ( Том 1 а.с.116-124).
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині невизнання винуватості у скоєному ДТП, оскільки вони спростовуються доказами дослідженими у судовому засіданні, зокрема показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_14 , висновками експерта, а також показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні підтвердив факт наїзду на потерпілих саме на пішохідному переході, крім того не зміг пояснити своєї неуважності на цій ділянці дороги, хоча протягом багатьох років користується нею як водій. Суд вважає, що така позиція обвинуваченого ОСОБА_9 може бути обумовлена суб`єктивним ставленням обвинуваченого до зазначених подій.
При визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 30000 (тридцяти тисяч) гривень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до п."г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне, пенсійне страхування» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.
ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про звільнення його від відбування покарання внаслідок акту амністії, оскільки на момент набрання чинності Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року він являється особою пенсійного віку.
Будь-яких обставин, передбачених ст.8 Закону України "Про амністію у 2014 році", які би перешкоджали застосуванню амністії в даному випадку не вбачається, а тому ОСОБА_9 необхідно звільнити від відбування покарання внаслідок акта амністії.
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заявили цивільний позов до ОСОБА_9 та «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в якому вони просили:
-стягнути з відповідача «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь позивачки ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 7600 (сім тисяч шістсот) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди;
-стягнути з відповідача «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь позивачки ОСОБА_11 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди;
-стягнути з відповідача ОСОБА_9 , за заподіяну моральну шкоду ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 214 240 (двісті чотирнадцять тисяч двісті сорок) гривень та ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 296 455 (двісті дев`яносто шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свій позов підтримали.
Обвинувачений ОСОБА_9 цивільний позов не визнав.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Відповідно до ст.1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Як вбачається з п.23.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як вбачається з ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
З полісу № АВ/9559123 від 24 грудня 2012 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що зазначений договір укладено між «НАСК «Оранта» та власником автомобіля «ГАЗ 31105» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ОСОБА_9 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 100000 (сто тисяч) гривень, розмір франшизи 510 гривень (Том 1 а.с.93).
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, тому із «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь позивачки ОСОБА_10 необхідно стягнути грошові кошти в сумі 7600 (сім тисяч шістсот) гривень.
Оцінюючи всі обставини, за яких відбувся наїзд, наслідки, ставлення обвинуваченого до цих наслідків, цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди з врахуванням принципів розумності і справедливості, підлягає задоволенню частково, а тому, суд вважає, що розмір заподіяної обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 моральної шкоди складає 100000 (сто тисяч) гривень, потерпілій ОСОБА_11 200000 (двісті тисяч) гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілих. Також, суд вважає, що з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_10 необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди 1880 (одну тисячу вісімсот) гривень (37600 х 5%).
Крім того, зважаючи на те, що по даному кримінальному провадженню було проведено судові автотехнічні та інженерно-транспорні експертизи, то відповідно до ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути вартість проведення ціх експертиз.
Речовий доказ по справі: автомобіль «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_9 необхідно залишити в користуванні ОСОБА_9 .
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити ОСОБА_9 від відбування основного і додаткового покарань внаслідок акта амністії.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 , «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень; на користь потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) гривень.
Стягнути з «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 7600 (сім тисяч шістсот) гривень.
Стягнути з «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди в сумі 1880 (одну тисячу вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави вартість проведеної автотехнічної та інженерно-транспортних експертиз 1596 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.
Речовий доказ по справі: автомобіль «ГАЗ 31105», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_9 - залишити в користуванні ОСОБА_9 .
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддяОСОБА_15