Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2841/15-к
У Х В А Л А
22.09.2015 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 у неповерненні тимчасово вилученого майна,
Подану скаргу обґрунтовує тим, що 19 лютого 2015 року від ОСОБА_6 було примусово вилучено його транспортний засіб - автомобіль марки Тойота Хіасе р/н НОМЕР_1 і поміщений на майданчик Виноградівського РВ УМВС України. На даний час слідчим винесено постанову про визнання даного автомобіля речовим доказом. По справі проведено дві експертизи, необхідності надалі утримувати мій автомобіль в міліції немає.
Відповідно до ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 22 квітня 2015 року, слідчому ОСОБА_7 було надано тимчасовий доступ терміном на 60 діб до мого транспортного засобу. Дія ухвали суду закінчилася ще на початку липня 2015 року.
Питання щодо тимчасового вилучення чи арешту його транспортного засобу ніхто не вирішував.
Тобто у зв`язку із відсутністю клопотання та ухвали слідчого судді, слідчий та прокурор до цих пір не довели, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права й свободи особи, що без цього заходу не може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий міг би звернутися з таким поданням.
Автомобіль, який вилучено на майданчик і на який не накладено арешт, згідно нотаріально посвідченого доручення, знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_6 .
09 вересня 2015 року ОСОБА_6 подав слідчому письмове клопотання про повернення транспортного засобу з підстав, наведених ст. ст. 169, 171, 172, 173 КПК України.
Проте, слідчий ОСОБА_5 11 вересня 2015 року відмовив у задоволенні поданого клопотання, при цьому слідчий не зіслався на жодну норму чинного КПК України та не спростував наявність обставин, достатніх для подальшого тримання транспортного засобу на арешт майданчику міліції.
Бездіяльність старшого слідчого СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 у неповерненні тимчасово вилученого майна, вважає незаконною, а транспортний засіб підлягає поверненню з наступних підстав:
Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
Згідно ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи зідеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Стаття 2 КПК України визначає, що «...Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура...».
Відповідно до ст. 100 КПК України (на яку зіслався слідчий у своїй відмові) речовий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166 та 170-174 КПК України.
Ці випадки передбачають порядок тимчасового доступу до речей та тимчасового вилучення речей (арешт майна).
Відповідно до ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 22 квітня 2015 року, слідчому ОСОБА_7 було надано тимчасовий доступ терміном на 60 діб до його транспортного засобу.
Дія ухвали суду закінчилася ще на початку липня 2015 року.
Відповідно до пункту 14 Листа ВССУ 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Закінчення строку тимчасового доступу, за відсутності клопотання прокурора про його продовження або відмови слідчого судді, суду про продовження строку здійснення цього заходу забезпечення кримінального провадження, тягне за собою його припинення та необхідність повернення тимчасово вилучених речей.
Питання, щодо тимчасового вилучення чи арешту мого транспортного засобу ані слідчий, ані прокурор, ані слідчий суддя не вирішували.
Відповідно до ст. 171 та 173 КПК України - неподання клопотання про арешт транспортного засобу, або невчасне постановлення ухвали слідчого судді - тягнуть за собою обов`язок повернути річ особі, у якої вона була вилучена.
Відповідно до п.4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої 27.08.2010 спільним наказом №51/401/649/471/23/125, до вилучених з обігу належать: предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України; предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством; документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.
Усі ж оборотоздатні речі, які є предметом вільного обігу і можуть бути предметом правочинів, у тому числі транспортні засоби, оргтехніка, речі звичайного домашнього вжитку, тощо не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Тому, якщо ж слідчий при огляду все ж в силу певних обставин вилучив таке майно, то, як показано вище, за змістом ч.7 ст.237 КПК України таке вилучене майно вважається тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:
1) перелік майна, яке підлягає арешту;
2) підстави застосування арешту майна;
3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі;
4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно;
5) порядок виконання ухвали.
Відповідно до ч. 6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Отже, якщо слідчий, прокурор не звернувся на наступний робочий день після вилучення цього майна із зазначеним клопотання до суду про його арешт, то таке майно негайно має бути повернуто особі.
Також слід зазначити, що Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затверджений постановою Кабінету Міністрів №1102 від 17 грудня 2008 року.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
В судовому засіданні представник скаржника обставини та вимоги скарги підтримав.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні вважав, що скарга задоволенню не підлягає.
Заслухавши учасників, перевіривши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, у рамках якого було подано скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що скаржник, його представник, посилаючись у скарзі на обставину про те, що автомобіль, на підставі нотаріально посвідченого доручення, знаходиться у користуванні скаржника, а бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким керував ОСОБА_6 , видане на ім`я ОСОБА_8 , слід констатувати, що вказаний транспортний засіб не відноситься до майна належному ОСОБА_6 , посилання у скарзі на ч. 1 ст. 100 КПК України про повернення речового доказу якнайшвидше володільцю, крім випадків, передбачених ст. 160-166 та 170-174 КПК України, є безпідставним.
Поряд з цим, стаття 100 КПК України визначає, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства (ч.10). Однак даному порядку передує вирішення судом долю речових доказів і документів при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження (ч.9).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 КПК України (Глава 15), тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України (Глава 16), тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Крім того, ч.ч. 1 та 2 ст. 168 КПК України, передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Статтею 303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Поруч з наведеним, ст. 169 КПК України, визначений порядок припинення тимчасового вилучення майна.
Дані переліки є чітко визначеними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Таким чином, обставини наведені у скарзі, які б підтверджували бездіяльність слідчого при розгляді клопотання про повернення транспортного засобу, як тимчасово вилученого майна, свого підтвердження не знайшли, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч.3 ст.307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1