Провадження № 1-кп/344/487/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин вчинено за наступних обставин.

24.03.2015 близько 8 год 40 хв. ОСОБА_5 зайшов у приміщення філії банку «Приватбанк», що знаходиться у м.Івано-Франківську по вул.Вітовського, 7/9. Знаходячись у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 підійшов до одного із робочих столів та побачив, що на ньому знаходилися два належні ОСОБА_4 телефони, після чого вирішив їх вкрасти. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно з корисливого мотиву, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 викрав зі столу мобільний телефон марки «Nokia 6300» вартістю 373 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку компанії «Київстар» вартістю 13 грн, мобільний телефон марки «Jiayu G2S» вартістю 1182 грн з сім-картками операторів мобільного зв`язку компанії «Life:)» та «МТС», вартість кожної з них 13 грн, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 1594 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 із місця вчинення злочину скрився, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, обвинувачений дав суду покази про те, що у березні 2015, знаходячись у приміщення філії «Приватбанк» по вул.Вітовського у м.Івано-Франківську, побачив на одному з робочих столів 2 телефони та вирішив їх викрасти. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав ці телефони. Один телефон продав, а другий подарував співжительці. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 просив задовольнити його цивільний позов в повному обсязі, а щодо призначення покарання ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема те, що він згідно ст.89 КК України раніше несудимий, не працює, є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання, на обліках ОНД та ОПНД не перебуває, наявність на утриманні неповнолітньої дитини; щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді громадських робіт, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що вартість викрадених 2 телефонів та 3 сім-карт становить 1594 грн., а з постанови про визнання речовими доказами від 25.08.2015 (а.с.47) та заяви ОСОБА_4 від 08.09.2015 (а.с.43) вбачається, що потерпілому фактично повернуто на відповідальне зберігання викрадені телефони Jiayu G2S та «Нокіа 6300». В той же час, з протоколів огляду предметів (а.с.40-42 та а.с.44-46) вбачається, що телефон Jiayu G2S знаходиться у неробочому стані, а телефон «Нокіа 6300» суттєво пошкоджений. За таких обставин та зважаючи на повне визнання позову у частині відшкодування матеріальної шкоди обвинуваченим, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди підлягає стягненню обвинуваченого без урахування вартості повернутих речей, та становить 1594 грн.

Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому було завдано моральних страждань, що полягали у втраті його сімейних фото, які зберігались на карті пам`яті телефону, а також інформації про контактні дані друзів та клієнтів, частину з яких неможливо відновити, а тому змушений був витрачати максимум зусиль для відновлення свого звичного ритму життя. Проте, на переконання суду, заявлений розмір морального відшкодування в сумі 3500 грн. є занадто великим. Суд вважає, що з врахуванням глибини моральних страждань, які зазнав потерпілий, та матеріального становища обвинуваченого, буде необхідним та достатнім в цій частині стягнути з ОСОБА_5 кошти в сумі 1000 грн.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 1594 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто чотири) грн. на відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн.. на відшкодування моральної шкоди. В решті вимог позову відмовити.

Речові докази: мобільний телефон марки Jiayu G2S імеі НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Нокіа 6300» імеі НОМЕР_3 вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_4 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_6