Провадження № 1-кп/752/64/16

В И Р О К
Іменем України
02.02.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003876 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.05.2004 р. за вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 190, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 30.10.2007 р. за вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, 75, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 27.06.2008 р. за вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- звільненого 18.04.2011 р. умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 3 місяці 4 дні позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;
потерпілої ОСОБА_14 ,
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , колегія суддів
встановила:
обвинувачений ОСОБА_4 , 14.05.2014 р., приблизно о 20.00-21.00 год., зустрівся із ОСОБА_17 в м. Києві біля метро «Голосіївська» для святкування її дня народження. Після чого вони направились у кафе, що у Голосіївському парку, де їли та вживали спиртні напої. Потім, пішовши у глибину Голосіївського парку ОСОБА_17 та ОСОБА_4 вступили в статеві зносини, після яких повернулись до кафе та продовжили святкувати.

Після, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_17 пішли до станції метро «Голосіївська», звідки поїхали до станції метро «Васильківська», де вийшовши із метро, у кіоску придбали пива, стояли спілкувались. В ході розмови, ОСОБА_17 попросилась до ОСОБА_4 додому, на що останній відповів відмовою, та направився в сторону вул. Амурська.

В результаті відмови обвинуваченого залишити ОСОБА_17 у себе в гостях, між ними виник конфлікт з приводу їхніх відносин, оскільки ОСОБА_17 попрямувала за обвинуваченим та почала стверджувати, що вона вагітна від нього і буде вимагати гроші.

На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків в обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на позбавлення ОСОБА_17 життя, та закинувши її на плече потягнув до лісосмуги, що за адресою: м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9.

На території лісосмуги обвинувачений ОСОБА_4 скинув ОСОБА_17 на землю та, взявши камінь почав наносити їй удари в область голови. Продовжуючи свій умисел на позбавлення ОСОБА_17 життя, обвинувачений ОСОБА_4 знайшов на землі дріт, накинув його на шию ОСОБА_17 та почав душити останню, до моменту, коли вона перестала подавати ознаки життя.

Згідно висновку СМЕ № 1522 від 17.05.2014 р. ОСОБА_17 заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - синці в лівій скронево-виличній ділянці, на повіках очей і на спинці носа, 8 забійних ран на голові (скроневі ділянки, на лівій вилиці, в зоні лівої брови, біля лівого крила носа, на верхній і нижній губі, на повіках правого ока, в правій лобно-скроневій ділянці), крововиливів у м`які покрови голови в проекції ран, переломи склепіння та основи черепа, крововиливи під/над оболонки, в речовину головного мозку, механічна асфіксія внаслідок задушення петлею -странгуляційна борозна на шиї, переломи під`язикової кісти, щитоподібного та персневидного хрящів, гостра емфізема легень, аноксемічна та ішемічна дистрофії, нейроцитів головного мозку, рідкий стан крові, кропкові крововиливи на поверхні легень, переважне повнокров`я тканини внутрішніх органів на фоні малокровия селезінки, її смерть настала від механічної асфіксії внаслідок задушення петлею.

Таким чином, ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , показав суду про те, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він не визнає та показав суду про те, що 14.05.2014 р. ОСОБА_17 йому ввечері подзвонила, він випивав, та запросила на день народження до Голосіївського парку. Вони зустрілись близько 20-21 год. вечора біля озера, що поблизу станції метро «Голосіївська» та пішли до кафе, що у парку. Там вони пили коньяк, пиво, їли. Святкували її день народження вдвох. Про те, що він святкує знав його інший брат. Потім їм захотілось вступити у статеві зносини. Вони пішли у глибину парку, після чого повернулись до кафе та продовжили святкувати. Після кафе вони зайшли у метро на станції «Голосіївська», проїхали 1 станцію до метро «Васильківська», там купили пива. Далі вони спілкувались, вона просилась до нього додому, коли він відмовив, вона була в істериці (до цього, вона вже бувала у нього вдома). Вона хотіла йти до нього, а він не хотів, бо у нього були гості дома, а вона все одно йшла за ним. Він вдарив її по обличчю, вона впала. Підійшов і ще раз вдарив. Так, він визнає, що сварився з нею, вдарив її декілька раз, але не вбивав, та пішов, приблизно о 00-00 год. ночі. Він був із нею хвилин 10-15, та одразу пішов додому. На ній були сережки, він їх не знімав. Зазначив, що нічим її не душив. Від місця де вони розійшлись до його дому 1,5 км., вулицю на якій розлучились він не пам`ятає.
Про смерть ОСОБА_17 йому повідомили у міліції. Під час відтворення він все говорив, як йому казали слідчі, на нього тиснули психічно. У камері він просто розказував те, що підписував на паперах. Його цілодобово викликали у РУГУ та його родичів. 23.08.2014 р. його затримали та відвезли до Голосіївського РУГУ. Він не боявся звертатись до РУГУ, він боявся за свою рідню. Прізвища співробітників, що на нього тиснули він відмовився повідомити суду.
Не дивлячись на невизнання винуватості обвинуваченим в інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, крім його показань на підтвердження встановлених колегією суддів обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Так, потерпіла ОСОБА_14 в ході судового розгляду показала про те, що 14.05.2014 р. вона із сестрою збиралась на роботу. Вони відсвяткували її день народження на роботі, пили із дівчатами шампанське. Після вона планувала зустрітись із ОСОБА_18 (обвинуваченим), сказала, що зустрітися вони мають біля метро «Голосіївська» о 17-00 год. ОСОБА_17 зазначила про те, що спілкувалась із ОСОБА_18 . Вона дала сестрі 100 грн. і та пішла з роботи, куди саме вона не знає, це було біля 17-00 год. О 22-00 год. ОСОБА_17 дзвонила їй, а вже біля 23-ї год. сестра не брала слухавку, та на наступний день не відповідала на дзвінки. 16.05.2014 р. їй подзвонили та сказали, щоб вона йшла впізнавати тіло.
Слідчому вона повідомляла, що у соціальній мережі «Вконтакті» є той, з яким вона повинна була зустрітись. На фото вона впізнала обвинуваченого, якого ОСОБА_19 показувала за тиждень. Вона не знає, що були у них за стосунки, але ОСОБА_19 у нього ночувала 1-2 рази.
Показуючи його фото сестра казала їй, що це ОСОБА_18 , у якого вона ночувала, що у нього є два брати. Крім обвинуваченого у сестри є знайомий ОСОБА_20 , із яким сестра колись зустрічалась, але розстались, із ним 11-го чи 12-го числа була розмова. Ще був ОСОБА_21 . На той момент сестра була у тісних стосунках лише із ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . На скільки їй відомо сестра не була вагітна. Про погрози сестра їй не казала. Алкоголем сестра не зловживала, але вживала як усі. При ОСОБА_17 був лише телефон «LG» сенсорний, більше нічого не було. Вдягнена сестра була у чорне коротке плаття, чорну курточку, чорні колготи, туфлі на підборах.
Свідок ОСОБА_24 показав суду про те, що вони із братом проживають та працюють разом в одному цеху. Із ОСОБА_17 він був знайомий, бачив її 2 рази, знає, що вона із його братом зустрічалась. Про їх стосунки нічого не знає.
В день вбивства ОСОБА_17 , о 07-00 год. ранку він із братом були вже на роботі, бачились на протязі дня, робочий день до 16-00 год. чи повертались вони разом додому не пам`ятає. Він з 16-00 год. по 20-00 год. перебував вдома, потім пішов гуляти. Останній раз 14.05.2014 р. брата бачив о 18-00 год., той раніше пішов, куди саме йому невідомо. В чому був одягнений ОСОБА_4 він не пам`ятає. Брат йому дзвонив та запрошував на день народження ОСОБА_17 , яка також його запрошувала, але він відмовився, бо мав зустрітись із дівчиною. Вони рідко ходили із братом разом, бо у них різні компанії. Де саме знаходився брат із ОСОБА_17 він не знає, знає, що у районі Голосіївського парку.
На наступний ранок, вони як завжди прокинулись, випили кави та пішли на роботу. Через деякий час його брата викликали до міліції. Потім працівники міліції приїхали із постановою на обшук, брата в цей час не було. Вилучили якісь речі для експертизи, які саме він не пам`ятає. Що може вивести із себе його брата йому невідомо. Через деякий час брат йому розповів, що в той день із кимось побився. В період часу з травня по серпень 2014 р. до міліції викликали разів 20, де в райвідділку перебували тривалий час.
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показав про те, що він був знайомий із ОСОБА_17 , у них були дружні стосунки, разом не жили, знає, що вона працювала у магазині «Біла». Перед тим, що сталося вона була у нього 13-го числа,та ввечері попросила відвезти її додому, оскільки наступного дня у неї був день народження. Коли він її віз, вона розмовляла із ОСОБА_18 , про якого вона розповідала, що взяла кредит для друга, але він не повернув їй кошти, вона сама сплачувала кредит. Із їх розмови було ясно, що кошти ОСОБА_18 не збирається повертати. У її день народження він із ОСОБА_17 не спілкувався.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
- протокол огляду місця події від 16.05.2014 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 , на території АТП виявлено труп ОСОБА_17 з ознаками насильницької смерті, було проведено огляд трупу та ділянки місцевості розміром 5*5 метрів, зрізи нігтьових пластин із обох рук трупа, зроблено змиви з обох рук трупа, вилучено недопалок сигарети, де виявлено сліди волочіння, два аркуші паперу, нижню білизну сірого кольору біля залізобетонного забору, туфлі жіночі на підйомі до залізобетонного забору, артикул із аптеки, волога серветка (т. 1 а.с. 7-25),
- впізнавальна карта, план-схема розташування тілесних ушкоджень на трупі, дактилокарта, які є додатками до протоколу огляду місці події, на яких зазначено тілесні ушкодження, виявлені на ОСОБА_17 та містяться її відбитки пальців рук (т. 1 а.с. 26-29),
- протокол огляду місця події від 16.05.2014 р., відповідно до якого оглянуто ділянку розміром 3*2 метри, яка розташована біля залізобетонного забору, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смольна, та було вилучено пластикову картку «Альфа-банк», 3 візитні картки, фрагмент картки із рукописним текстом, картку клієнта «Метро», банківську карту «Надра», грошову купюру 1 грн. з рукописним текстом, фіскальний чек, дисконтні картки магазинів «Ельдорадо», «Велика Кишеня», поліетиленовий целофан від квітів, жіноча сумка коричневого кольору, жіноча косметичка, дві жіночі кожані перчатки (т. 1 а.с. 30-32),
- протокол огляду місця події від 17.05.2014 р., відповідно до якого оглянуто металевий візок за адресою АДРЕСА_3 , у приміщенні моргу, та виявлено і вилучено речі, в які була одягнута ОСОБА_17 , а саме чорна куртка, верхня спідня білизна, чорна жилетка з довгими рукавами, плаття чорне на бретельках із закріпленим на ньому кольє. В подальшому, на металевому столі виявлено труп ОСОБА_17 та в ході розтину вилучено з черевної порожнини кров (т. 1 а.с. 34-36),
- висновок експерта № 1522 від 17.05.2014 р., відповідно до якого при експертизі трупа ОСОБА_19 виявлено ряд тілесних ушкоджень, зазначено їх характер та ступінь тяжкості, вказано причину смерті (т. 1 а.с. 44-49),
- акт судово-медичного дослідження № 900 від 17.05.2014 р., відповідно до якого досліджувались 18 шматочків тканин трупу ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 50-51),
- акт судово-медичного дослідження № 213-МК, відповідно до якого проведено судово-медичне дослідження клаптів шкіри та хрящів гортані від трупу ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 56-63),
- протокол огляду предмету від 12.11.2014 р., із додатком до нього сд-диском, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 під час розмови повідомляє про обставини вбивства ОСОБА_17 (т. 6 а.с. 49-51),
- протокол огляду предмету від 12.11.2014 р., додатком до нього сд-диском, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 під час розмови повідомляє брату ОСОБА_24 про те, що він у райвідділі та буде давати зізнавальні покази (т. 6 а.с. 52-54),
- протокол проведення слідчого експерименту від 24.08.2014 р., із фото таблицею до нього та додатками двома сд-дисками, під час якого обвинувачений ОСОБА_4 за участю слідчого, захисника, спеціаліста, у присутності понятих дав покази щодо обставин і події вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_17 та на місці вчинення злочину вказував: як брав за шию ОСОБА_19 , як закидував її на праве плече, на місце куди він поніс її та куди зайшов із ОСОБА_17 на плечі, на місце, де випала сумка потерпілої, на місце куди він скинув ОСОБА_17 зі свого плеча, як взяв дріт та в якій позиції він розпочав душити ним потерпілу, як наніс перший-другий-третій-четвертий-п`ятий-шостий удари каменем в область голови ОСОБА_17 , як він розпочав душити потерпілу після нанесення ударів каменем по її голові, на шлях, яким він попрямував після удушення ОСОБА_17 (т. 6 а.с. 87-98).
Колегія суддів вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Наступні докази: - акт про застосування розшукової собаки кінологічного центру при ГУМВС України в м. Києві (т. 1 а.с. 33), - протокол огляду місця події від 16.05.2014 р., відповідно до якого було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_4 , та в ході огляду було вилучено коробку із під мобільного телефону «LG 400» (т. 1 а.с. 37-40), колегія суддів не приймає до уваги враховуючи, що вони не мають доказового значення, оскільки вони, ані підтверджують фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, ані спростовують їх.

Відомості, що містяться в інших матеріалах кримінального провадження, у відповідності до ч. 2 ст. 23 КПК України не можуть бути визнані доказами, оскільки не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що він сварився із ОСОБА_17 , вдарив її пару раз, але не вбивав, суд розцінює критично, та як намагання будь-яким чином зменшити чи взагалі уникнути відповідальності за вчинене, вони неправдиві, не узгоджуються із показами потерпілої та свідків, та іншими доказами, що були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Дійсно, враховуючи принцип презумпції невинуватості, обвинувачений не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а усі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитись на його користь.
Разом із тим, кримінальне провадження, відповідно до ст. 22 КПК України здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Тому враховуючи, що ані обвинувачений ОСОБА_4 , ані його захисники не надали суду жодних документів на підтвердження своїх показань, як то скарги на дії працівників міліції за вчинення на обвинуваченого психічного тиску, та не заявили жодного клопотання щодо реалізації їх права на подання суду доказів, суд розцінює його покази як версію захисту.
На підтвердження цього також свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 24.08.2014 р. під час якого обвинувачений ОСОБА_4 за участю слідчого, захисника, спеціаліста, у присутності понятих давав зізнавальні покази та на місці скоєння злочину відтворював обстановку і обставини вчинення вбивства ОСОБА_17 .
Крім того, як убачається із висновку судово-психіатричного експерта № 968 від 13.11.2014 р. відносно ОСОБА_4 , останній з приводу діяння, в скоєнні якого він підозрюється неохоче повідомив, що з потерпілою він раніше мав інтимні стосунки. В той день зустрічався із нею «вона сказала, що хоче їхати до мене додому, йшла за мною, виникла сварка, потім вона крикнула, що вагітна від мене, я відчув лють, схопив її і поклав на плече, потім декілька разів каменем вдарив її по голові, а потім взяв дріт та придушив. Коли прийшов додому і зрозумів, що скоїв, у мене виникла депресія, нічого не хотілось робити, ця депресія продовжувалась 2 місяці. Одного разу я не витримав і ножем вдарив себе в живіт, після чого лікувався у стаціонарі» (т. 6 а.с. 171-172).
Так, відповідно до п. 22 Постанови пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 р., для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Посилання захисту на те, що ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_17 , однак не душив її, вказані ушкодження наносив приблизно не більше 15 хвилин, після чого пішов за місцем проживання, та підтверджуються висновком експерта № 1522 від 23.07.2014 р., відповідно до якого ушкодження голови (відкрита черепно-мозкова травма) були нанесені приблизно за 40-90 хв. до настання смерті, задушення петлею сталося безпосередньо перед смертю (приблизно 3-8 хв.), а вину обвинувачений визнавав лише через тиск працівників міліції, які неодноразово викликали його і його родичів до міліції є версією захисту, оскільки сприйняття обвинуваченим плину часу є дуже суб`єктивним, а от наявність відкритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_19 навпаки об`єктивно свідчить про наявність прямого умислу у ОСОБА_4 на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_17 , так як обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наносив удари у життєво важливий орган голову із такою силою та люттю, що заподіяв відкрито-черепно мозкову травму, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Посилання захисту, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки докази на які посилався прокурор є неналежними, оскільки не містять фактичних даних про вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, здобуті із грубим порушенням кримінального процесуального законодавства і таким чином не є допустимими, тому не можуть бути прийняті судом як докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , не відповідає фактичним обставинам та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так, твердження сторони захисту про порушення положення ст. 253 КПК України, а саме неповідомлення підозрюваного та захисників прокурором письмово про проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_4 , а саме аудіо-, відео контроль особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спростовується наявністю такого повідомлення в матеріалах кримінального провадження із підписами обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (т. 6 а.с. 48).
А тому, незважаючи на посилання сторони захисту, що докази, на які посилався прокурор, не містять доказів вчинення ОСОБА_4 умисного вбивства ОСОБА_17 , а містять лише фактичні дані щодо виявлення трупу ОСОБА_19 , на тілі якої виявлено тілесні ушкодження, фактичні дані щодо вилучення різних документів, фактичні дані про огляд трупу під час розтину, фактичні дані про характер та ступінь тяжкості виявлених ушкоджень, вказаних доказів досліджених судом у сукупності достатньо для визнання винуватості обвинуваченого, оскільки матеріали кримінального провадження містять процесуальні джерела доказів, які встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а самі докази отримані у порядку встановленому КПК України.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений відносяться до особливо тяжкого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання у відповідності до ст. 66 КК України колегією суддів не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, колегія суддів -
ухвалила :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання 10 (десять) років позбавлення волі .
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати, починаючи з 02.02.2016 року.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів відповідно до висновків експертів: № 506 мб від 16.06.2014 р. у розмірі 393, 12 грн.; № 507 мб від 19.06.2014 р. у розмірі 1848,00 грн.; № 508 мб від 16.06.2014 р. у розмірі 1727,62 грн., № 509 від 20.06.2014 р. у розмірі 393,12 грн., № 510 мб від 18.06.2014 р. у розмірі 393,12 грн., № 511 мб від 17.06.2014 р. у розмірі 393,12 грн., № 512 мб від 18.06.2014 р. у розмірі 1626,24 грн., № 513 мб від 19.06.2014 р. у розмірі 1626,24 грн., № 514 мб від 18.06.2014 р. у розмірі 491,40 грн., № 515 мб від 18.06.2014 р. у розмірі 1626,24 грн., № 516 мб від 19.06.2014 р. у розмірі 1626,24 грн., № 517 мб від 20.06.2014 р. у розмірі 1478, 00 грн., № 518 мб від 18.06.2014 р. у розмірі 591,36 грн., № 519 мб від 19.06.2014 р. у розмірі 393,12 коп., № 627 мб від 27.11.2014 р. у розмірі 782,40 грн., № 134/д від 28.08.2014 р. у розмірі 393,12 грн., № 135/д від 10.07.2014 р. у розмірі 393,12 грн., №136/д від 29.08.2014 р. у розмірі 393,12 грн., № 578 від 08.07.2014 р. у розмірі 393,12 грн..
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській обл.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 попереднє ув`язнення, починаючи з 24.08.2014 р. (день фактичного затримання) до 01.02.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3