Справа № 11-1400/12 Головуючий у І інстанції Бурбела
Провадження № 11/1090/7212/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 22.11.2012
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2012 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Літвінова Є.В.,

суддів Димарецького В.М., Говорухи В.І.,

з участю прокурора Скрипки І.М.,

засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2012 року яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не має судимості, який зареєстрований та проживає за адресою. Луганська область, м. Рубіжне вул. Першотравнева 43. кв. 2,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 /шести/ років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 /три/ роки, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 /пяти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

Згідно з вироком, 16 грудня 2008 року приблизно о 10 годині ОСОБА_2, керуючи за дорученням автомобілем НОМЕР_1, що належав ОСОБА_5 рухаючись зі швидкістю 120 км/год. в напрямку с. Стоянка по вул. Танковій, ділянка № 344 автодороги с. Гореничі с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, невірно оцінив дорожню обстановку, перевищив дозволену швидкість, проявив неуважність, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив з'їзд в кювет з подальшим перекиданням автомобіля.

В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень померла, пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 35/д від 04.02.2009 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5, п.2.3 «б», п.2.1, п.12.3,п.12.9 та п.12.6. Допущені порушення Правил дорожнього руху Украни водієм ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному звязку з наслідками, що настали в результаті дорожньо транспортної пригоди.

Крім того, ОСОБА_2, з метою таємного викрадення чужого майна, вводячи в оману щодо своїх дійсних намірів ОСОБА_8, попросив останнього допомогти забрати належні йому та його загиблій дружині речі з будинку № 23 по вул. Леніна в с Княжичі Києво-Святошинського району Київської області, де проживають батьки його загиблої дружини.

23.01.2009 року приблизно о 2 годині ОСОБА_2, прибувши разом з ОСОБА_8В до вказаного будинку, після чого ОСОБА_2 зірвав за допомогою металевого пруту навісний замок з вхідних дверей до будинку, проник в середину будинку та скориставшись відсутністю господарів та сторонніх осіб, викрав гроші в сумі 96 тисяч гривень та 6 тисяч доларів США, що складало в перерахунку на національну валюту України 46 200 гривень, а також ювелірні вироби із золота загальною вагою 75 г., вартістю 8 025 гривень, що належали родині ОСОБА_5, а саме:браслет з блакитними очками вагою 5 гр., каблучку ріжок вагою 5 гр., каблучку велику з багатьма білими каменями вагою 8 гр., каблучку - листок клена великі камені вагою 4 гр., каблучку з білим каменем вагою 7 гр., каблучку з багатьма салатовими каменями вагою 6 гр., каблучку з двома каменями чорного і білого кольору вагою 5 гр., хрест середньої величини вагою 6 гр., підвіску вагою 5 гр., ланцюжок великої товщини з білим і жовтим золотом вагою 6 гр., ланцюжок середній з золота вагою 5 гр., сережки середні вагою 3 гр., великі сережки схожі на циганські вагою 6 гр., каблучку вагою 4 гр., після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілим матеріального збитку на загальну суму 150 225 гривень, що у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

На даний вирок прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію в якій просив вирок районного суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості та постановити новий вирок яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 6 /шести/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки та за ч. 4 ст. 185 КК України до 8 /восьми/ років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 14-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 /три/ роки. Мотивує свою апеляцію тим, що при призначенні покарання ОСОБА_2В, не враховано ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого, а саме те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив два тяжких злочини, один з яких є умисним та корисливим, обставин, які б помякшували покарання не встановлено, свою вину у вчиненні крадіжки визнав частково, вказати де знаходиться викрадене майно відмовився, що свідчить про те, що засуджений не розкаявся у вчиненому, своїми показами намагався ввести в оману суд.

Не погоджуючись з вироком суду захисник засудженого ОСОБА_3 подав апеляцію в якій просив вирок суду змінити та перекваліфікувати дії засудженого з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та помякшити призначити за ч. 2 ст. 286 КК України покарання. Обґрунтовує апеляцію тим, що під час судового розгляду кримінальної справи не були належним чином досліджені показання потерпілих щодо кількості викрадених золотих виробів та грошової суми, яку було викрадено та місця де вони зберігались у будинку. Також, на думку апелянта, з достатньою увагою не оцінені показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 виніс з будинку потерпілих лише коробку з золотими виробами та без грошових коштів. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували винність ОСОБА_2В, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому його дії в цій частині необхідно перекваліфікувати на ч. 1 ст. 162 КК України. До того ж, захисник вказує на те, що призначене ОСОБА_2 покарання є занадто суворим, оскільки ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав повністю, не заперечував факт незаконного проникнення до будинку потерпілих, щиро розкаюється, має малолітню доньку, має позитивні характеристики, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

В апеляції на вирок засуджений ОСОБА_2 просив вирок суду 1-ї інстанції змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк перебування під вартою та звільнити його від відбування покарання. Апеляцію обґрунтовує тим, що висновки суду відкладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, районним судом не у повній мірі досліджені показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Також, засуджений вказує в апеляції, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є недоведеною та не підтверджується зібраними по справі доказами, оскільки кошти, які належать потерпілим він не викрадав, а забрав лише вироби із золота, які належали його родині. Крім того, засуджений зазначає про те, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки воно не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, оскільки свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України він визнає у повному обсязі, сприяв розкриттю злочину, проте у вироку судом не зазначено жодної обставини, яка б помякшувала покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора частково не погоджуючись з призначенням більш суворого покарання і просив вирок скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, пояснення захисника засудженого та самого засудженого ОСОБА_2, які просили вирок змінити, перекваліфікувати дії засудженого та призначити йому більш мяке покарання, пояснення представника потерпілих, який заперечував проти задоволення апеляцій засудженого та його захисника, провівши судові дебати та надавши останнє слово засудженому, перевіривши матеріали кримінальної справи та висновки суду, в межах поданих апеляцій, та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок в усякому разі належить скасувати, якщо допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Відповідно до ст. 367 КПК України підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи в апеляційному суді є, зокрема, однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства.

Згідно зі ст. 368 КПК України однобічним або неповним визнається дізнання, досудове та судове слідство в суді першої інстанції, коли залишається недослідженими такі обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи та коли не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на новий судовий розгляд, за винятком, коли дослідити їх було неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Київської області /а.с.211-215 т.3/ вирок щодо ОСОБА_2 був скасований, а кримінальна справа була направлена на новий судовий розгляд. Підставами для скасування вироку суду 1-ї інстанції колегія апеляційного суду визначила протиріччя в показаннях потерпілих щодо суми викрадених коштів, кількості золотих виробів, заподіяної потерпілим шкоди та інші не зясовані судом обставини.

Проте, при новому розгляді даних вказівок апеляційного суду виконано не було.

Відповідно до протоколу судового засідання /а.с. 56-72 т. 4/ питання щодо усунення суттєвих протиріч в показаннях потерпілих, які були допущені та про які було вказано в ухвалі суду апеляційної інстанції та апеляціях засудженого та його захисника, досліджені не були. Районний суд у вироку /а.с.77 т. 4/ обмежився лише посиланням на те, що слідчим не усунуто допущені суперечності в показаннях потерпілих. Однак не усунуті вони і судом при розгляді справи.

При цьому судом не прийнято до уваги та не даної жодної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_2 обвинувачується у викрадені коштовностей у значно більшій кількості ніж за матеріалами справи належали потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 Тобто йому фактично інкриміновано наряду з іншим і викрадення коштовностей, які належали його дружині і відносно яких в матеріалах справи є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 34 т.2).

Оскільки, вирішення питання щодо розбіжностей в показаннях потерпілих щодо викраденої грошової суми та золотих виробів впливає на кваліфікацію дій засудженого, розмір шкоди що підлягає до відшкодування та розмір призначеного йому покарання, то вирок районного суду підлягає до скасування.

Що ж стосується доводів апеляції прокурора про призначення засудженому покарання у виді 14-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма транспортними засобами стоком на 3 /три/ роки та скасування вироку з підстав мякості призначеного засудженому покарання, то вони є невмотивованими і не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи.

Оцінюючи допущені місцевим судом порушення вимог закону в їх сукупності, колегія суддів вважає їх такими, що перешкодили суду постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, а тому, підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, належним чином, у передбачений законом спосіб, зясувати і перевірити зазначені обставини, в залежності від встановленого, дати всім обставинам належну оцінку та прийняти по справі законне та обгрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляції захисника засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2012 року щодо ОСОБА_2 скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 залишити без змін тримання під вартою.

Головуючий:

Судді: