Справа № -
Провадження № 1-кп/172/153/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка кримінальну справу за кримінальними провадженнями внесеними в ЄРДР №20000472 від 15вересня 2015року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, утриманців не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
11.09.2015 року, близько 10:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_2 вирішив вчинити крадіжку сітки-рабиці з двору сусідки ОСОБА_5 ..З метою заволодіння чужим майном ОСОБА_4 з корисливих спонукань через хвіртку зайшов на територію двору ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Пересвідчившись, що господарки вдома відсутня, ОСОБА_4 підійшов до сінника, біля якого знаходилась сітка-рабиця, реалізуючи свій злочинний намір на викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не усвідомлює його протиправні дії, шляхом вільного доступу, таємно, викрав один рулон сітки-рабиці з нержавіючого металу довжиною 10м, висотою 1,5м, розмір вічка 5х5см, яка належитьт ОСОБА_5 , вартістю 200гривень, відповідно до судово-товаро-знавчої експертизи№4773-15 від 22.09.2015року. Викрадену сітку - рабицію ОСОБА_4 продав ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1ст.185КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка).
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, розкаюється у вчиненому та пояснив, що дійсно він вчинив крадіжку сітки-рабиці за обставин, зазначених у обвинувальному акті у справі,сітку повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що викрадене їй повернуте, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має. Вони уклали угоду про примирення і вона просить її затвердити.

19жовтня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.185 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_4 у вигляді громадських робіт 200(двісті) годин.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 ч.1 п.1 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.1 КК України - таємне викрадення чужого майна(крадіжка),яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнає повністю.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 ч.1 п.2 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В
Затвердити угоду про примирення, укладену 19жовтня 2015року року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000472 від 15.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст.185КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185КК України та призначити покарання у вигляді ГРОМАДСЬКИХ РОБІТ в розмірі 200(ДВОХСОТ) ГОДИН.

Вирок може бути оскаржений потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: