11-кп/775/75/2016(м)
221/4362/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 24 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001432, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Донське Волноваського району, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1) 21.07.2000 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.1 ст.229-20, ст. 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штрафу в сумі 170 грн.;

2) 11.04.2008 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 25.09.2009 року умовно-достроково на 8 місяців 22 дні,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судово-хімічної експертизи 1536 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

23 вересня 2015 року приблизно о 17.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 15 лютого 1995 року, перебуваючи в лісосмузі біля водойми в смт Донське Волноваського району Донецької області, умисно та незаконно, переслідуючи мету виготовлення та зберігання наркотичних засобів для особистих потреб, без мети збуту, не маючи спеціального дозволу, умисно, незаконно та повторно виготовив за допомогою раніше придбаних складових та зробленого ним в цих цілях приладдя, який помістив у медичний шприц 20 мл та зберігав в багажнику мопеда в сумці разом з документами для особистого вживання без мети збуту. Після чого, приблизно о 18.10 год. його було зупинено працівниками ДАІ по вулиці Степній в смт Донське, які виявили та вилучили з сумки, яка знаходилась у багажнику мопеду «Honda Tact» без реєстраційного номеру медичний шприц 20 мл з рідиною світло-коричневого кольору, яка містить у своєму складі речовину - метамфетамін масою 0,1601 г, яку ОСОБА_6 незаконно, повторно виготовив та зберігав для особистих потреб без мети збуту.

Не погодившись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах захисник та обвинувачений просили вирок суду змінити в частині призначеного останньому покарання та призначити мінімальне покарання за цією статтею. В обґрунтування своїх доводів зазначають, що покарання не відповідає особі обвинуваченого, який визнав свою провину, щиро розкаявся, має родину та постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом третьої групи та потребує медичної допомоги, яку, на їх думку, ОСОБА_6 не зможе отримувати в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, був зроблений на підставі його свідчень, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував його дії за ч.2 ст.309 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційних скаргах, згідно ч.2 ст.394, ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення занадто суворого покарання, то колегія суддів вважає, що вони є необгрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно роз`яснень п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином врахував самі обставини вчинення кримінального правопорушення, їх ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не став на шлях виправлення та знову скоїв кримінальне правопорушення, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, знаходиться на обліку в наркологічному диспансері, страждає трофічними виразками ніг, є інвалідом третьої групи.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд доцільно визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставиною, яка обтяжує покарання - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, суд першої інстанції, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Підстав для скасування вироку та призначення більш м`якого покарання, як на це вказує захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не навели жодного доказу, що призначене покарання є надто суворим, а тому їх доводи задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3