Справа №1-57/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2011 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого судді Костенко С.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

з участю прокурора Балашкевич В.С.

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомира кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 172 ч.1 КК україни. ,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває на розгляді кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 172 ч.1 КК України. Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він грубо порушив законодавство про працю у вигляді не нарахування заробітної плати. Так, відповідно до статуту від 07 травня 2008 року засновником ПП «Борис+С», яке зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 Відповідно до свого рішення від 07.05.2008 року він являється директором вказаного приватного підприємства, має найманих працівників і керує його діяльністю, тобто являється службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обовязками. Згідно статуту в обовязки ОСОБА_3 входить організація роботи підприємства, забезпечення виконання рішень власника, представлення інтересів підприємства у відносинах зі всіма юридичними особами та громадянами, встановлення штатного розпису, посадових обовязків, розміру та порядку оплати праці, прийняття на роботу та звільнення працівників, тощо.

08 травня 2008 року ОСОБА_3 видав наказ № 1 «Про затвердження штатного розпису», згідно якого розмір оплати праці працівників підприємства встановлено в розмірі мінімальної заробітної плати, яка встановлена в державі.

Наказом № 10к від 14.05.2008 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу в ПП «Борис+С» на посаду заступника директора по охороні праці. На підставі виданого наказу, що є формою укладення трудового договору між керівником підприємства та працівником, виникли трудові відносини, що стало підставою для обовязкового нарахування та виплати заробітної плати вказаному працівнику.

Однак, в порушення ст. 115 КЗпП України ОСОБА_3 не виплачував заробітну плату два рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Тобто, з моменту прийняття ОСОБА_4 на посаду заступника директора по охороні праці ПП «Борис+С», в період з 15.05.2008 по квітень 2009 року, директор підприємства ОСОБА_3, умисно не проводив нарахування працівнику заробітної плати впродовж вказаного періоду.

Внаслідок грубого порушення вимог п.6 ст.24, ст. ст. 24-1,57,115,116 Кодексу Законів про працю України, ст. 30 Закону України « Про оплату праці» дії ОСОБА_3 потягли за собою істотне порушення трудових та конституційних прав ОСОБА_4, а саме: права на зарахування відпрацьованого часу в трудовий стаж працівника, права на матеріальне забезпечення в порядку страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної чи часткової втрати працездатності, право на безпечні умови праці, право на відпочинок та належну т тривалість робочого часу і оплату праці.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 172 ч.1 КК України та закриття кримінальної справи в звязку з закінченням строків давності.

Захисник підсудного клопотання підтримав.

Потерпілий покладається на розсуд суду.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 172 ч.1 КК України, відповідно до ч.1 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

Відповідно до ч.2 ст.11-1 КПК України суд за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, закриває справу у звязку з закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

З огляду на наведене, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, а справа закриттю, оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 закінчились.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 7-1 ч.1 п.5, 11-1 ч.2, 248 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 172 ч.1 КК України, провадження у справі закрити у звязку із закінченням строків давності.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід, у вигляді підписки про невиїзд, скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи діб з часу її проголошення.

Головуючий: