Ухвала
іменем україни
22 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000598 щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Так, згідно із п. 4 ч. 2. ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подала, із вказівкою в чому полягає незаконність чи не обґрунтованість судового рішення.

Також, положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

У той же час, у касаційній скарзі засуджений при обґрунтуванні своєї позиції про незаконність та необґрунтованість судових рішень посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповноту досудового та судового розгляду, що відповідно до ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Разом з цим, у скарзі ОСОБА_4 не наведено конкретного обґрунтування необхідності для зміни або скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, ОСОБА_4 просить скасувати вирок районного суду від 30.05.2014 року, який було скасовано ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.07. 2014 року з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тобто він не є предметом касаційного оскарження згідно із ч. 2 ст. 424 КПК України.

Крім того, при новому розгляді судом першої інстанції було постановлено вирок від 16.09. 2014 року, який засудженим теж оскаржується частково. А як вбачається із копії цього вироку, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України тільки за епізодом від 17.02.2014 року; за ч. 1 ст. 263 КК України виправданий, а обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України за епізодами від 22.01.2014 року, 31.01.2014 року, 07.02.2014 року не знайшло свого підтвердження, про що зазначено у мотивувальній частині вироку. Це рішення суду першої інстанції залишив без зміни апеляційний суд. У той же час засуджений вважає себе засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України за епізодами від 22.01.2014 р., 31.01.2014 р., 07.02.2014 року, однак не наводить підстави для скасування судових рішень у цій частині із закриттям провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Одночасно ОСОБА_4 просить скасувати у повному обсязі і ухвалу апеляційного суду від 17 вересня 2015 року, але не вказує, що касаційний суд має зробити з кримінальним провадженням після скасування згаданої ухвали. Також засуджений не наводить які конкретні порушення закону, допущені судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження у порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_4 допускається суперечностей щодо своїх вимог до суду касаційної інстанції.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

У зв`язку із наведеним, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення перерахованих недоліків.

При повторному зверненні до суду засуджений має підтвердити, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3