АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1805/15-к Номер провадження 11-кп/786/624/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
за участю прокурора потерпілогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз 17 жовтня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та засуджений на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно засуджений на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз 27 травня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.1 ст.263, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та засуджений на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 травня 2014 року та остаточно засуджений на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.
Згідно вироку, обвинувачені визнані винуватими у вчинені злочину за таких обставин.

17 червня 2014 року близько 18 год. потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в пивному барі, розташованому поблизу зупинки громадського транспорту «Гвардійська» в м. Кременчук Полтавської області, познайомився зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які попросили придбати для них пива. Погодившись, потерпілий передав обвинуваченим 20 грн. і пішов додому.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою заволодіння чужим майном, пішли за потерпілим, який біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 присів на лавку.

В цей час, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 ззаду напав на ОСОБА_7 та, утримуючи його за шию рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, став душити, а ОСОБА_11 кулаком правої руки наніс два удари в обличчя потерпілого, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока, після чого заволодів мобільним телефоном ОСОБА_7 та його грошовими коштами в сумі 200 грн.

З місця вчинення злочину обвинувачені зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційних скаргах захисники просять змінити вирок суду, перекваліфікувати дії обвинувачених на ч.2 ст.186 КК України. При цьому зазначають, що потерпілий в судовому засіданні вказував про те, що загрози своєму життю від дій обвинувачених при викраденні його майна не вбачав, заперечував кваліфікацію їх дій за ч.2 ст.187 КК України. Крім того наголошують, що експерт не виявив у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в ділянці шиї.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали принесені апеляційні скарги, потерпілого, який погодився з доводами захисників та просив перекваліфікувати дії обвинувачених на ч.2 ст.186 КК України, міркування прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Винуватість обвинувачених у заволодінні за попередньою змовою майном потерпілого ОСОБА_7 доведена і в апеляційних скаргах не спростовується.

Проте, суд неналежно оцінив докази в їх сукупності та неправильно кваліфікував дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.2 ст.187 КК України, а також не мотивував належним чином своїх висновків.

Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснив, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст.187 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
З показань потерпілого, які є стабільними, послідовними та взаємодоповнюючими і узгодженими з іншими доказами вбачається, що 17 червня 2014 року близько 18 год. ОСОБА_7 біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 присів на лавку.

В цей час ОСОБА_10 ззаду напав на нього та утримував за шию рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, а ОСОБА_11 кулаком правої руки наніс два удари в обличчя, після чого викрав мобільний телефон та 200 грн.

При цьому потерпілий стверджував, що ОСОБА_10 його за шию не душив, а лише утримував, свідомість він не втрачав і небезпеки для свого життя не відчував.

Ці обставини вчинення злочину потерпілий підтвердив і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Його показання узгоджуються також із показаннями обвинувачених, які пояснювали, що саме таким способом заволоділи майном ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_10 рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, утримував за шию потерпілого, але не душив його.

Згідно з даними висновків судово-медичної експертизи, у потерпілого виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних саден правої нижньої кінцівки та синця нижньої повіки правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При цьому експерт не виявив у ОСОБА_7 ушкоджень в ділянці шиї (т.1 а.с.137).

Підтвердив висновки експертизи і допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 та пояснив, що відсутність будь-яких тілесних ушкоджень в районі ділянки шиї може свідчити лише про утримання потерпілого, яке не супроводжувалося удавленням м`яких тканин, судин, органів дихання і, відповідно, не спричиняло шкоди людині.

Таким чином, наведені докази спростовують висновки суду першої інстанції про застосування обвинуваченими до потерпілого насильства, небезпечного для його життя та здоров`я.

Відсутність тілесних ушкоджень на шиї ОСОБА_7 свідчить про те, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , утримував потерпілого з метою довести до кінця умисел на відкрите викрадення його майна.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинувачених з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 цього Кодексу, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодівши його майном, а також виключити посилання в мотивувальній частині вироку на те, що ОСОБА_10 під час заволодіння майном став душити потерпілого.

В зв`язку зі зменшенням обсягу обвинувачення, необхідно пом`якшити покарання, визначивши його в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочину, обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щирого каяття, даних про особи обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, а ОСОБА_10 вчинив злочин в період іспитового строку, як того вимагають приписи ст.65 КК України.

Отже, апеляційні скарги захисників підлягають до задоволення.

Водночас, колегія суддів на підставі ст.404 КПК України вважає за необхідне скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 липня 2015 року про виправлення резолютивної частини вироку з огляду на таке.
Як вбачається з резолютивної частини вироку і підтверджується аудіо записом його проголошення, місцевий суд визначив ОСОБА_10 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Виправляючи резолютивну частину вироку ухвалою від 15 липня 2015 року, суд зазначив про засудження ОСОБА_10 на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, що є неприпустимим. Оскільки, згідно з приписами ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки, але не вправі змінювати зміст судового рішення чи призначене покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 17 жовтня 2014 року, остаточно визначити ОСОБА_11 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 травня 2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.404 КПК України скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 липня 2015 року про виправлення резолютивної частини вироку.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4