Справа № 11-1165/11 Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач : Зайцев В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого - судді: Зайцева В.А.,

суддів: Слободяна К.Б., Мішеніної С.В.,

за участю прокурора Миколайчука Д.Г.,

засудженого ОСОБА_2,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_3,

розглянула 09 листопада 2011 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_4 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 червня 2011 року, яким

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Селянського фермерського господарства ОДАЯпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину (ДТП) залишено без розгляду.

Вирішено долю речових доказів та питання по судові витрати.

Згідно вироку, ОСОБА_2 засуджено за те, що він 11.12.2010 року біля 17 години 30 хвилин, в порушення вимог п. п. п. 1.5, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи без документів на право керування автомобілем ВАЗ21213 з державним номерним знаком 3576 ВІА, що належить Селянському (фермерському) господарству ОДАЯс. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, рухаючись по автодорозі сполученням с. Пеньківка Шаргородського району с. Вознівці Жмеринського району, в с. Пеньківка, в напрямку виїзду із села, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність ожеледиці на проїзній частині дороги, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, змінив напрямок його руху, що призвело до виїзду автомобіля на смугу зустрічного руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка рухалася в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, відповідно до висновку експерта №38 від 22-28.02.2011 року, отримала тілесні ушкодження у виді подвійного уламкового перелому кісток лівої гомілки як наслідок дії тупих твердих предметів чи зіткнення з такими, можливо і 11.12.2010 року в умовах дорожньо-транспортної пригоди, який не спричиняв загрозливих для життя явищ, а спричинив тривалий розлад здоровя - понад 21 добу, тому відноситься до середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку експерта, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 21213 ОСОБА_2 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху. Між тим, що потерпіла ОСОБА_4 отримала вказані тілесні ушкодження та порушенням ОСОБА_2 п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, є прямий причинний зв'язок.

Апеляція прокурора відкликана автором в порядку ст.355 КПК України до початку апеляційного розгляду справи.

Потерпіла ОСОБА_4 в своїй апеляції, вважаючи призначене засудженому покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та його особі внаслідок мякості, просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за даний злочин у вигляді обмеження волі строком на три роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляцію потерпілої, пояснення засудженого ОСОБА_2 який був згоден з вироком, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обсудивши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що задоволенню вона не підлягає.

Відповідно до ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Вина засудженого ОСОБА_2 у скоєному за встановлених судом обставин повністю доведена сукупністю зібраних доказів, яким у вироку надана належна оцінка.

Юридична кваліфікація його дій за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілої середньої тяжкості тілесні ушкодження, є вірною.

Доведеність вини, фактичні обставини справи та юридична кваліфікація дій ніким не оскаржуються, а судовий розгляд справи проведений судом у спрощеному порядку, відповідно до положення ч.3 ст.299 КПК України.

При призначенні покарання, судом в повному обсязі дотримано положень ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання", відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання також має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На думку колегії судів призначене ОСОБА_2 покарання в повній мірі відповідає вищенаведеним вимогам закону, висновки суду достатньо мотивовані і аргументовані, а тому підстав для скасування і постановлення нового вироку немає.

Що стосується доводів апеляції потерпілої, то вони не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, злочин вчинений по необережності, а не умисно, як помилково вважає потерпіла, а відсутність у винної особи відповідної категорії на право керування автомобілем не може бути підставою для посилення покарання.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 червня 2011 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Судді:

З оригіналом вірно: