АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/976/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/298/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.366 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Теребовлянського районного суду від 10 червня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, працююча секретарем виконавчого комітету Мшанецької сільської ради, депутат шостого скликання Мшанецької сільської ради, раніше не судима, -

засуджена за ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07 квітня 2011 року) до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника органів державної влади та органів місцевого самоврядування строком на 1 рік.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що рішенням першої сесії шостого скликання Мшанецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області №3 від 26 листопада 2010 року її призначено на посаду секретаря Мшанецької сільської ради, яка у відповідності до своїх функціональних обов`язків, окрім іншого, видавала довідки за зверненням громадян, вела по господарський облік господарств селища, вела представницькі функції при відсутності керівництва сільського голови, тобто виконувала функції представника влади та являлась службовою особою.
Перебуваючи на посаді секретаря Мшанецької сільської ради, ОСОБА_7 , будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, умисно, використовуючи своє службове становище, діючи всупереч інтересам служби та в порушення вимог 1.4 розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року за № 33306/5, в своєму службовому кабінеті, розташованому в сільській раді за адресою: с.Мшанець, Теребовлянського району, 04 березня 2013 року власноручно склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме заповіт про розпорядження, на випадок смерті ОСОБА_8 , належною їй земельною ділянкою площею 3,11 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №002021 від 23 вересня 2004 року), що на території Мшанецької сільської ради, ОСОБА_9 , без присутності заповідача, у якому посвідчила, що заповіт записаний зі слів ОСОБА_8 , нею до підписання прочитаний вголос і власноручно підписано.
Насправді, сама заповідачка ОСОБА_8 на той час знаходилася на лікуванні у лікувальному закладі та не була присутня під час проведення вищевказаної нотаріальної дії, а також не підписувала вищезазначений заповіт.
Завідомо неправдивий офіційний документ ОСОБА_7 завірила відбитком печатки Мшанецької сільської ради та видала його ОСОБА_10 ..
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного додаткового покарання змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, і на підставі ст.69 КК України скасувати призначене додаткове покарання у виді позбавлення її права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника органів державної влади та органів місцевого самоврядування строком на 1 рік. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував всі пом`якшуючі її вину обставини.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої прокурор вказує, що застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 не відповідатиме вимогам КК України та інтересам суспільства, тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляцію і просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та на підставі ст.69 КК України скасувати призначене додаткове покарання у виді позбавленням її права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника органів державної влади та органів місцевого самоврядування строком на 1 рік, в судових дебатах прокурора, який вважає що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено та кваліфікація її дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України та в апеляції не оспорюються.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до середньої тяжкості, форму вини у виді умислу, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнала свою вину, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, є депутатом сільської ради, наслідки цього діяння та за відсутності обтяжуючих обставин прийшов до правильного висновку про призначення їй покарання у виді штрафу, що є мінімальним видом покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 366 КК України та застосував додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника органів державної влади та органів місцевого самоврядування, що є обов`язковим при призначенні покарання за даним видом злочину.

Таке покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, відповідає принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації та не підлягає скасуванню в частині призначеного додаткового покарання, як про це просить апелянт, з таких мотивів.

Згідно роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Це покарання призначається в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) КК, за якою підсудний визнаний винним, а якщо воно нею не передбачене, - в межах, установлених ст. 55 КК.

В Постанові зазначено, що рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того, щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинно відповідати змісту цієї санкції.

Водночас, згідно Постанови, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Як встановлено вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила умисний злочин, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, зокрема, перебуваючи на посаді секретаря Мшанецької сільської ради, користуючись своїм службовим становищем, діяла всупереч інтересам служби, порушила вимоги п.1.4 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року за № 33306/5, склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме, заповіт, у відсутності заповідача, посвідчила, завірила його та видала третій особі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд, при постановленні вироку, правильно застосував положення кримінального законодавства, тому підстав для зміни чи скасування вироку не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2015 року щодо неї - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2