Справа № 209/4096/15-к
Провадження № 1-кп/209/374/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, який має базову вищу освіту, працює в ТОВ «Лемтранс» електрогазозварювальником, мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , як військовозобов`язаний, з 23.05.2005 року перебуває на військовому обліку в Дніпродзержинському ОМВК Дніпропетровської області.

16 липня 2015 року, на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №113-УШ від 15.01.2015 року, було виписано повістку військовозобов`язаному ОСОБА_4 про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у військову частину. Однак, всупереч вимогам діючого законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 16.07.2015 року в денний час в приміщені ТОВ "Лемтранс", розташованому по вул. Енергетиків, 18 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито відмовився від отримання повістки про прибуття до ОМВК м. Дніпродзержинська (м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна, 3-А) для проходження медичної комісії та відправлення до військової частини, у зв`язку з чим був складений АКТ про відмову бути призваним на військову службу по частковій мобілізації і проходження медичної комісії. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_4 16 липня 2015 року, у денний час, в приміщені ТОВ "Лемтранс", всупереч вимог ст. 65 Конституції України, статтей 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №113-УШ від 15.01.2015 року, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за ставом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією відмовився.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченого ст. 336 КК України та надав показання про те, що він раніше проходив військову службу у Збройних силах України, є військовозобов`язаним, на даний час працює електрогазозварювальником в ТОВ "Лемтранс" . 16.07.2015 року він знаходився на своєму робочому місці в ТОВ по вул. Енаргетиків, 18 та виконував зварювальні роботи по ремонту вагона. Його викликали в офіс ТОВ до директора, але він був зайнятий роботою і не пішов туди. До нього на робосе місце прийшли працівники Дніпродзержинського місьвоєнкомату і директор ТОВ та запропонували отримати повістку про явку у воєнкомат для проходження медкомісіє та призову за мобілізацією. Він відмовився отримувати повістку та розписуватися про її отримання, оскільки не бажає бути призваним за мобілізацією, про що було складено акт, який він також відмовився підписувати. Він не бажає бути мобілізованим, бо боїться загинути в мирний час. У нього на утриманні чотирирічна дочка і дружина, яка не працю. Його батько також не має роботи і перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, а мама померла. Якби Україна була в стані війни то він би виконав дану ним військову клятву і не ухилявся б від призову.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочини при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше на судимий, одружений, має постійне місце роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує сприяння обвинуваченим встановленню істини у справі судом, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та непрацюючої дружини.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ст. 336 КК України.

З урахуванням тяжкості та обставин скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного йому покарання, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1