Справа № 577/3660/15-к
Провадження № 1-кп/577/283/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорі ОСОБА_3
за участю :
представника потерпілого ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,
Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 в червні 2015 року в Конотопському районі, керуючи транспортним засобом, скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до положень п.14.2.в Правил дорожнього руху України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому , що смуга зустрічного руху , на яку буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Порушивши зазначені вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_5 допустив зіткнення з мотоциклом, що рухався в зустрічному напрямку, що привело до отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим.
Злочин скоєно при наступних обставинах.
Обвинувачений ОСОБА_5 05 червня 2015 року близько 17.10 год, керуючи транспортним засобом автомобілем GEELY MR-715A ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною в напрямку м. Конотоп по автошляху Кролевець- Конотоп-Ромни-Пирятин за с. Сахни Конотопського району, проявив неуважність, знехтував заходами безпеки дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не упевнившись у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху , здійснив виїзд для обгону іншого транспортного засобу на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з мотоциклом LIFAN YK 200 державний номер НОМЕР_2 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді рани в ділянці с /3 лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, рани в ділянці середньої третини правої гомілки по передній поверхні, нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, садна лівої та правої гомілки, відкритий перелом с/3 лівого стегна зі зміщенням, по ступеню тяжкості які згідно висновку судово-медичної експертизи № 300 від 26.06.2015 року - рана лівого стегна в середній третині та перелом лівої стегнової кістки згідно Правил судово- медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» по небезпечності для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, інші рани, так як для їх загоєння необхідно часу більше 6, але менше 21 дня, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 8 від 24.06.2015 року з технічної точки зору в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.2.в Правил дорожнього руху України. Допущене ОСОБА_5 порушення п. 14.2.в ПДР. знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. З технічної точки зору , в діях водія мотоцикла LIFAN YK 200 державний номер НОМЕР_2 також вбачається невідповідність вимогам п.12.3, 10.1 ПДР України, з яких невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому злочині визнав і показав, що він дійсно 05 червня 2015 року близько 17.10 год , керуючи транспортним засобом автомобілем GEELY MR-715A ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною в напрямку м. Конотоп по автошляху Кролевець- Конотоп-Ромни-Пирятин за с. Сахни Конотопського району, здійснив виїзд для обгону автомобіля швидкої допомоги на зустрічну смугу руху, спочатку мотоцикліста він не бачив, а коли побачив, то почав гальмувати і звернув вліво, щоб уникнути зіткнення, а мотоцикліст також звернув вправо по ходу свого руху і тому відбулося зіткнення. В результаті зіткнення, мотоцикліста підкинуло і він впав. Він співчуває потерпілому, сплатив йому 20 тисяч гривень і вони домовилися, що це остаточна сума і потерпілий до нього претензій не мав. Про подію він своєчасно повідомив страхову компанію «Альфа страхування», у якій застрахував свою відповідальність, надав всі документи ,які вимагали від нього, а також частково, від потерпілого. За згодою потерпілого він надав страховій організації копію його паспорта, інд. кода, а також копії документів на транспортний засіб і посвідчення водія. Потерпілому необхідно було надати копії документів, що підтверджують витрати на лікування для отримання ним страхового відшкодування, однак потерпілий до цього часу не виконав ці вимоги і відшкодування не отримав, а перед судовим розглядом заявив цивільний позов. Він неодноразово нагадував потерпілому про те, що необхідно звернутися до страхової компанії, останній раз, навіть, перед судовим засіданням, однак, той пояснив, що цими питаннями займається його представник і мати. Застрахувавши свою відповідальність обвинувачений вважає, що страхова організація повинна відшкодувати витрати потерпілому, а свою частину він вже сплатив, тому цивільний позов не визнає. Цивільний позов прокурора він визнає повністю. При призначенні йому покарання просить врахувати, що його єдина професія водій і завдяки ній він утримує сім`ю. Крім того, він має батька похилого віку, який часто хворіє, тому він надає йому допомогу і на автомобілі доставляє його до лікарів . Після ДТП він не ухилявся ні від слідчого ні від суду і не поїхав з місця події, поки не надав допомогу потерпілому. Тому просить суворо не карати і не позбавляти його права керування транспортними засобами, також просить врахувати і ту обставину, що потерпілий також порушив правила дорожнього руху і що мається і його вина в ДТП, на що вказав і експерт .
Поряд з визнанням своєї вини, винуватість ОСОБА_5 доводиться наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 05 червня близько 17 год 10 хв він їхав з роботи з м. Конотоп в с. Козацьке Конотопського району на мотоциклі LIFAN YK 200 державний номер НОМЕР_2 . В ході руху назустріч йому вискочив автомобіль GEELY MR-715A ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 . Побачивши автомобіль, він вивернув вправо по ходу свого руху і злетів на обочину, а водій автомобіля виїхав вліво на зустрічну на полосу і вони зіткнулися. В результаті зіткнення з автомобілем не відчував ліву ногу, його забрали лікарі швидкої допомоги до Конотопської ЦРЛ. Отримав від обвинуваченого 20 тисяч гривень на лікування . На даний час підтримує цивільний позов про стягнення моральної шкоди, яку оцінює в 60 тисяч гривень і просить стягнути 55 тисяч гривень з обвинуваченого і 5 тисяч гривень зі страхової компанії. Обгрунтовує моральну шкоду тим, що він переживає з приводу пошкодження здоров`я через біль, який довелося терпіти, що не має змоги працювати і забезпечувати своє існування, тому що став непрацездатним, погано спить вночі, відчуває страх за своє здоров`я. Просить суворо не карати і не позбавляти волі обвинуваченого, але застосувати додаткове покарання.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 300 від 26.06.2015 року у ОСОБА_6 на час госпіталізації до травматологічного відділення Конотопської ЦРЛ, де він лікувався з 05.06.2015 року, мали місце рана в ділянці с/ З лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, рана в ділянці середньої третини правої гомілки по передній поверхні, нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, садна лівої та правої гомілки і було встановлено діагноз : відкритий перелом с/З лівого стегна із зміщенням. Кровотеча з рани. Шок 11. Множинні рани та садна обох гомілок. По ступеню тяжкості рана лівого стегна в середній третині та перелом лівої стегнової кістки по небезпечності для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Інші рани, так як для їх загоєння необхідно часу більше 6, але менше 21 дня відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.(а.п.62-64).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 8 від 24.06.2015 року в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.2.в Правил дорожнього руху України. Допущене ОСОБА_5 порушення п. 14.2.в ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Водій автомобіля GEELY MR-715A ЗНГ мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 14.2.в ПДР України. Згідно цього ж висновку в діях водія мотоцикла LIFAN YK 200 державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який визнаний потерпілим у провадженні, також вбачається невідповідність вимогам п.12.3, 10.1 ПДР України, з яких невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і водій мотоцикла LIFAN YK 200 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України (а.п.53-57).
Крім того на винуватість ОСОБА_5 вказують обставини, викладені у : протоколах огляду місця події від 05.06.2015 року, в якому детально описані місце вчинення ДТП, розташування транспортних засобів на місці пригоди та інші обставини події, а також до нього долучено схему та фототаблиці, та від 16.06.2015 року, в якому описано стан транспортних засобів після ДТП і долучено фототаблицю (а.п.8-14, 23-30) ; протоколі слідчого експерименту від 16.06.2015 року з обвинуваченим ОСОБА_5 , під час якого він на місці , де трапилася подія, показав, як рухався він та мотоцикліст, що він застосував гальмування, коли побачив мотоцикліста, і змінив напрямок руху ліворуч на узбіччя, а мотоцикліст змінив напрямок руху праворуч на узбіччя, де на відстані 3,6 м від краю дороги сталося зіткнення (а.п.36-39), і всі обставини, встановлені цими письмовими доказах відповідають обставинам, викладеним у обвинуваченні і сторонами не оспорюються, а, навпаки , підтверджуються їх поясненнями.
Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що вони є послідовними, такими, що логічно узгоджуються між собою і в повній мірі доводять винність обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині.
Судом встановлено, що в діях потерпілого ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом в момент дорожньо- транспортної пригоди встановлено невідповідність пунктам п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху, з яких невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується висновком експерта № 8 від 24.06.2015 року (а.п.53-57), а тому вказана обставина знижує ступінь вини обвинуваченого і має бути врахована при призначенні покарання шляхом його пом`якшення.
Досліджені судом докази на підтвердження характеризуючих даних обвинуваченого, його укладу життя, суд приймає як достовірні, оскільки вони ніким не спростовані.
Таким чином, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні пошкодження потерпілому.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом визнано ті, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має батька, особу похилого віку.
Враховуючи вищевказані пом`якшуючі обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини справи, наставші наслідки, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин у виді трьох років позбавлення волі, що є в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України та, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , що раніше не судимий, позитивно характеризується, його відношення до скоєного, обставин справи, а також наявність вини самого потерпілого, що є суттєвою обставиною, вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, а тому, призначивши йому визначене судом покарання, слід звільнити від його відбування з випробуванням. Крім того, враховуючи, поведінку обвинуваченого, після вчинення злочину, що з місця ДТП не втікав, надав допомогу потерпілому, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, добровільно відшкодував потерпілому шкоду, має батька з хворобливим станом здоров`я, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.2 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи цивільні позови, які заявлені у цьому провадженні, суд виходить з наступного .
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину пред`явлено в інтересах розпорядника грошовими коштами, який фінансує лікувальний заклад, цей позов є доведений належним чином, а також визнаний обвинуваченим у повному обсязі, тому суд задовольняє його в межах, заявлених і визнаних обвинуваченим, а саме в повному обсязі.
В провадженні заявлено позов потерпілим, у якому він просить стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 60 тисяч гривень , а так, з обвинуваченого просить стягнути 55 тисяч гривень, а з ПРАТ «Страхова компанія «Альфа-страхування» 5 тисяч гривень. Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди він виходив з того, що страхова компанія має виплатити зазначену ним суму, оскільки обвинувачений застрахував свою відповідальність саме в неї, однак, чи повідомив ОСОБА_7 страхову установу про подію, йому невідомо, а відшкодування він не отримав.
Суд, вирішуючи цей позов, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані суду пояснення , заперечення, письмові матеріали, долучені на підтвердження позову і на заперечення проти нього, дійшов висновку, що позов потерпілого не може бути задоволений за наступних обставин.
Відповідно до ст. 23 ч. 3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст. 21 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і при використанні транспортного засобу особа, яка ним керує, зобов`язана мати при собі страховий поліс.
Відповідно до ст. 22 ч.1 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в т.ч. і моральну шкоду (ст. 23 Закону), яка у відповідності зі ст. 26-1 Закону відшкодовується потерпілому у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
В силу ст. 33 Закону водій, причетний до ДТП, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня пригоди повідомити страховика.
Згідно ст. 35 цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів після подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування у якій має бути його підпис і додатки.
Судом встановлено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди при використанні джерела підвищеної небезпеки. Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 уклав поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності з ПРАТ « Страхова компанія «Альфа страхування» № АІ/2949752 при умові страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах і своєчасно повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, в з`язку з чим сформовано страхову справу № 0886.609.15.01, про що повідомив представник відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» у запереченнях, з яких також вбачається, що в порущення вимог ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», згідно якого потерпілий для отримання страхового відшкодування , повинен подати страховику заяву і отримати страхове відшкодування, тобто виплати на лікування, які мають бути підтверджені відповідними доказами, потерпілий не звертався за виплатами і страхове відшкодування йому не нараховувалося. А оскільки моральна шкода є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю і розмір її визначається у розмірі 5 відсотків від розміру такого відшкодування, то страхова не має можливості нарахувати таку шкоду і просить в позові відмовити.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати( страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Як вбачається з пояснень відповідачів за цивільним позовом, позивач не звертався за страховим відшкодуванням до страховика, причини не повідомив, в той час , як обвинувачений своєчасно повідомив страховика про подію і надав усі документи, які вимагаються, про що свідчить та обставина, що страхова справа заведена і про це вказав представник страхової організації у своїх поясненнях запереченнях від 04.11.2015 року і надав суду копію страхової справи. Судом декілька разів відкладався судовий розгляд для врегулювання сторонами питання зі страховою компанією, представнику потерпілого було відомо, про такі випадки. Однак потерпілий ні особисто, ні через представника , чи через відповідача ОСОБА_5 не звернувся за нарахуванням страхової виплати до страховика, а також не надав і суду доказів , які б підтвердили його витрати на лікування, щоб суд мав можливість розрахувати шкоду, яка підлягала б стягненню зі страхової організації відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . І за таких обставин суд вбачає, що він умисно ухилився від отримання виплати від особи, яка не заперечує проти виплати( письмові пояснення представника страхової організації від 04.11.2015 року).
А так, суд вбачає існування на даний час інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру моральної шкоди (ст. 23 ЦК України), і при таких обставинах суд позбавлений можливості в разі визначення розміру моральної шкоди , розмежувати її стягнення з обвинуваченого та зі страхової компанії, як того вимагає ст. 1194 ЦК України, а тому вважає, що вимоги потерпілого до суду є передчасними, здійсненими без звернення до страховика, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову .
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити в порядку ст. 124 та 100 КПК України
Керуючись ст.ст.370,374, ст. 128 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 21, 22, 26-1, 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»-
Ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням , якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обовязки: періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції ; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, в інтересах держави в особі Конотопського міського фінансового управління в Сумській області про стягнення втрат на лікування потерпілого задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Конотопського міського фінансового управління в Сумській області 4 458 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень 16 копійок витрат на лікування потерпілого.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та ПРАТ « Страхова компанія «Альфа страхування» про стягнення моральної шкоди відмовити з підстав, вказаних у цьому вироку .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень.
Речові докази: автомобіль GEELY MR-715A ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл LIFAN YK 200 державний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на майданчику тимчасового утримання Конотопського МВ УМВС України в Сумській області повернути законним володільцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1