Справа № 1-465/12
Провадження № 1/1015/208/2012
В И Р О К

іменем України

11.09.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гришка О.М.

при секретарі Губко Ю.М., Жилко Я.А.

за участю прокурора Алфьорової Г.В., Литвиненка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

09 лютого 2011 року близько 22 год. ОСОБА_1, разом з іншими невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, поблизу залізничної станції «Тарасівка», що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, наздогнали ОСОБА_3, який проходив повз них, та з застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у заподіянні ударів по різним частинам тіла останнього, відкрито заволоділи майном ОСОБА_3, а саме: рюкзаком вартістю з врахуванням зносу 160 гривень, мобільним телефоном марки «Нокіа 1600» вартістю з врахуванням зносу 350 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного звязку «МТС» вартістю 35 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 гривень, срібним ланцюжком 925 проби, вагою 10 гр. з срібним хрестиком вагою 1,5 гр. загальною вартістю 340 гривень, МР3 плеєром марки «Samsung» модель YP-U3ZB, s.n.1UAQ600686 вартістю з врахуванням зносу 700 гривень, навушниками марки «Panasonic» вартістю 300 гривень, грошима в сумі 50 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 1965 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та суду пояснив, що 09 лютого 2011 року близько 22 години він зустрівся поблизу залізничної станції «Тарасівка», що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області з товаришами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими деякий час стояв та спілкувався. Потім він пішов купити собі пиво, а коли повернувся, хлопці стояли біля перону. Підійшовши до них він побачив, що на землі біля хлопців лежав рюкзак. Він підняв його і запитав у хлопців, чий він, на що хтось із хлопців, хто точно не памятає, сказав, що він цей рюкзак може забрати собі. Рюкзак він підняв з землі, потім разом з хлопцями вони купили ще пива і з залізничної станції «Тарасівка» пішли до ОСОБА_7 додому. Прийшовши до ОСОБА_7 хлопці розповіли, що вказаний рюкзак та інші речі вони забрали у невідомого чоловіка на залізничній станції «Тарасівка». Участі у вчиненні нападу на потерпілого він не приймав. Пояснити, чому не повідомив до правоохоронних органів про вчинення його товаришами злочину не зміг. На досудовому слідстві визнавав свою вину, оскільки слідчі, які розслідували кримінальну справу психологічно тиснули на нього. В судовому засіданні, коли його справа розглядалася вперше давав такі ж покази як і в даному судовому засіданні, чому в матеріалах справи зафіксовані інші покази пояснити не зміг. В стані алкогольного спяніння він не перебував, оскільки зустрівся з хлопцями за кілька хвилин до нападу і відлучився до магазину, а коли все сталося, він лише повернувся з магазину з пивом, яке в подальшому випив. Шкодує про вчинене, просив суд його суворо не карати.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_3, який суду пояснив, що 09.02.2011 року близько 22 години він повертався з роботи та приїхав до залізничної зупинки «Тарасівка» в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області та чекав на електропотяг, щоб доїхати на ньому додому в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. Раптом він відчув удар по голові. Коли повернувся, побачив чотирьох чи пятьох молодих чоловіків, які наносили йому удари руками та ногами по різним частинам тіла. Хлопці забрали у нього рюкзак, мобільний телефон марки «Нокіа 1600», в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку «МТС», на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 грн., срібний ланцюжок 925 проби, вагою 10 г з срібним хрестиком вагою 1,5 г, МР3-плеєром марки «Samsung», навушники марки «Panasonic», гроші в сумі 50 грн. ОСОБА_4 вказаних був і ОСОБА_1, який також наніс йому декілька ударів, під час того як забирав у нього з плеча рюкзак. Згодом приїхав електропотяг і хлопці його залишили. Просив стягнути з підсудного 10 000 грн. моральної шкоди, 1105 грн. матеріальної шкоди та 2700 грн. -вартість витрат на лікування. Стосовно неузгодженості своїх попередніх показів, які він давав на досудовому слідстві та в інших судових засіданнях, суду пояснив, що з часом проаналізував всі обставини злочину і в даному судовому засіданні він дає покази, які чітко відповідають обставинам вчинення злочину.

При призначенні покарання вважав, що підсудний заслуговує на суворе покарання;

- копією протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від 10.02.2011 року, в якій потерпілий ОСОБА_3 повідомляє, що невідомі особи відкритим шляхом заволоділи його особистими речами (а.с. 48-49 т. 1);

- копією протоколу огляду місця події від 10.02.2011 року обєктом огляду є ділянка місцевості поблизу залізничної станції «Тарасівка», яка знаходиться за адресою: Київська область Києво-Святошинський район, м. Боярка (а.с. 50-51 т.1) та схема до нього (а.с. 52 т. 1);

- копією ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події від 10.02.2011 року (а.с. 53-54 т. 1);

- копією протоколу предявлення для впізнання особи від 19.04.2011 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_3 із предявлених йому осіб нікого не впізнав (а.с. 83-84 т. 1);

- копією протоколу огляду місця події від 20.04.2011 року, місцем огляду є службовий кабінет № 306 Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик,88 в якому знаходиться матір обвинуваченого ОСОБА_8, яка при собі має чорний рюкзак, даний рюкзак зі слів ОСОБА_1 було відібрано у невідомого громадянина 09.02.2011 року (а.с. 95 т. 1);

- копією протоколу огляду місця події від 19.04.2011 року, місцем огляду є службовий кабінет № 306 Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик, 88 в якому знаходиться матір обвинуваченого ОСОБА_8, яка при собі має мобільний телефон марки «Нокіа 1600», який її син залишив в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, мобільний телефон було вилучено (а.с. 96-97 т. 1);

- копією протоколу предявлення предметів для впізнання від 30.04.2011 року ОСОБА_3, з якого вбачається, що з наданих предметів він впізнає, джинсовий рюкзак чорного кольору, який у нього було викрадено 09.02.2011 року (а.с. 104-105 т. 1);

- копією протоколу предявлення предметів для впізнання від 30.04.2011 року ОСОБА_3 вбачається, що з наданих предметів він впізнає, свої навушники, які у нього було викрадено 09.02.2011 року (а.с. 106-107 т. 1);

- копією протоколу огляду речових доказів від 19.04.2011 року обєктом огляду є мобільний телефон марки «Нокіа 1600», ІМЕІ 74741 (а.с. 108 т. 1);

- копією протоколу огляду речових доказів від 20.04.2011 року обєктом огляду являється рюкзак з джинсового матеріалу чорного кольору (а.с. 109 т. 1);

- копією довідки, згідної вартість срібного ланцюжка 925 проби вагою 10 гр. та срібного хрестика 925 проби вагою 1,5 гр. станом на 09.02.2011 року становить 340 гривень (а.с. 112 т. 1);

- копією довідки, згідно якої середня ринкова вартість сім-карти мобільного оператора «МТС» станом на 09.02.2011 року становить 35 гривень (а.с. 113 т. 1);

- копією висновку товарознавчої експертизи від 29.07.2011 року, вартість представлених для оцінки мобільного телефону марки «Нокіа 1600» з урахуванням зносу станом на 09.02.2011 року становить 350 гривень; МР3 плеєра марки «Samsung» модель YP-U3ZW з урахуванням зносу станом на 09.02.2011 року становить 700 гривень; навушники марки «Panasonic» з урахуванням зносу станом на 09.02.2011 року становить 300 гривень; рюкзак джинсовий з урахуванням зносу станом на 09.02.2011 року становить 160 гривень (а.с. 116 т. 1);

- копією протоколу відтворення обстановки та обставин події від 19.04.2011 року , в ході якого підсудний ОСОБА_1 відтворив обставини, які мали місце 09.02.2011 року (а.с. 190-192 т. 1) та копія фототаблиці до нього (а.с. 193-194 т.1);

- копією протоколу очної ставки від 19.04.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в ході якої підсудний та потерпілий підтвердили показання про обставини вчиненого злочину (а.с. 195-197 т. 1);

- копією протоколу очної ставки від 03.08.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, під час якої ОСОБА_1 підтвердив викрадення майна ОСОБА_3 (а.с. 198-202 т. 1);

- копією протоколу очної ставки від 03.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9, під час якої ОСОБА_1 підтвердив викрадення майна ОСОБА_3 (а.с. 210-213 т. 1).

За таких обставин, суд визнає, що потерпілий ОСОБА_3 давав суду правдиві покази, які підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами у справі.

Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стосовно того, що підсудний не бив потерпілого ОСОБА_3 та не забирав його речі суд вважає неправдивими та такими, що направлені на виправдання підсудного, оскільки зміна показів свідків відбулась після смерті ОСОБА_5, на якого вони вказують як на особу , яка одноособово нанесла тілесні ушкодження потерпілому та забрала його речі, крім того вказані покази є суперечливими між собою та непослідовними.

Покази підсудного ОСОБА_1 стосовно того, що він не вчиняв нападу на потерпілого ОСОБА_3В, не наносив йому ударів та не забирав у нього його речі визнаються судом як лінія захисту підсудного і спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3, який в судовому засіданні чітко пояснив, що ОСОБА_1 наніс йому декілька ударів під час того як забирав у нього рюкзак. Стосовно неузгодженості своїх попередніх показів, які він давав на досудовому слідстві та в інших судових засідання суду потерпілий пояснив, що з часом проаналізував всі обставини злочину і в даному судовому засіданні він дає покази, які чітко відповідають обставинам вчинення злочину.

Покази підсудного ОСОБА_1, що він визнав свою вину на досудовому слідстві у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб під психологічним тиском слідчих спростовуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.09.2012 року, відповідно до якої відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно слідчого СУ ГУМВС України в Київській області Гришка В.О. та слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_11 за відсутністю в їх діях події злочину.

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо (том 1 а.с. 222), одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий (том 1 а.с. 215), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.с. 216, 217, 218), обставин, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає доцільним призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті, оскільки приходить до переконання про неможливість виправлення підсудного ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства.

Суд визнає, що злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди, яка полягає у вартості викраденого, і ця шкода відповідно до ст. 1166 ЦК України, повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто підсудним, тому суд частково задовольняє цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди з підсудного з урахуванням повернутих речей. При цьому суд залишає без задоволення цивільний позов потерпілого про стягнення витрат на лікування, оскільки потерпілий ОСОБА_3 не надав суду доказів про його витрати на лікування. Суд визнає, що злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яка полягає стресі та переживаннях, завданих фізичним болем, і ця шкода відповідно до ст. 1167 ЦК України, повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто підсудним, тому суд частково задовольняє цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з підсудного.

Арешт, накладений постановою від 24.07.2011 року старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в Київській області на будь-яке майно, яке на праві особистої власності належить ОСОБА_1, залишається без змін.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту затримання - з 11.04.2011 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити взяття під варту в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1105 (одну тисячу сто пять) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000 (дві) тисячи гривень моральної шкоди. В решті позовних вимог потерпілого відмовити.

Арешт, накладений постановою від 24.07.2011 року старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в Київській області на будь-яке майно, яке на праві особистої власності належить ОСОБА_1 (том 1 а.с.121) залишити без змін.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Нокіа-1600», рюкзак, МР3-плеєр марки «Самсунг» з навушниками «Панасонік», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_3 (том 1 а.с. 118) залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Гришко О.М.