Справа № 159/3602/15-к
Провадження № 1-кп/159/190/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 02 жовтня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 05 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово безробітного, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що має судимості: засуджений вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 06 червня 2002 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки; вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 17.02.2002 року за ч.3 ст. 185 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Маневицького районного суду Волинської області від 09.11.2012 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково терміном на три місяці 28 днів; обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

30 квітня 2015 року, близько 22 години 25 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 по газовій трубі незаконно проник на балкон квартири АДРЕСА_2 , належної потерпілій ОСОБА_7 , чим порушив недоторканість житла потерпілої.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненню до житла потерпілої ОСОБА_7 , що порушило недоторканість житла потерпілої, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, злочин передбачений ч.1 ст. 162 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Показав, що наприкінці квітня 2015 року приїхав до м. Ковеля на прохання свого знайомого ОСОБА_8 . Допомагав останньому на підсобних роботах на будівництві приватного будинку по вул. Брестській в м. Ковель. 30 квітня 2015 року, під вечір, пішов погуляти по місту. Коли йшов по вул. Незалежності в м. Ковель, поблизу пішохідного переходу неподалік СШ №3 його зупинили працівники міліції, запропонували представитись їм. Він повідомив працівникам міліції свої дані. Останні одразу з`ясували, що він є неодноразово судимим. Після цього, із застосуванням психічного та фізичного насильства змусили давати визнавальні показання з приводу начебто вчинених ним 04 лютого 2015 року крадіжок майна потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та намагання вчинити крадіжку майна з квартири потерпілої ОСОБА_7 30.04.2015 року. Перед проведення слідчого експерименту працівники міліції знайомили його з матеріалами кримінальних проваджень, у тому числі стосовно вказаних епізодів крадіжок. Саме ця обставина дозволила йому відносно вільно орієнтуватися на місцевості при проведенні слідчих експериментів. Категорично заперечує свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів, оскільки до 04 лютого 2015 року не виїздив з м. Нововолинська, що можуть підтвердити свідки.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, винуватість останнього у незаконному проникненню до житла потерпілої ОСОБА_7 , що порушило недоторканість житла потерпілої, повністю доводиться показаннями допитаної у ході судового розгляду потерпілої ОСОБА_7 , свідків, письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Будучи допитаною у ході судового розгляду 20 липня 2015 року потерпіла ОСОБА_7 показала, що 30 квітня 2015 року, близько 22.30 год., вона відпочивала у власній квартирі по АДРЕСА_3 . Світло в квартирі не вмикала. Спочатку вона почула дзвінок до вхідних дверей, однак більше у двері ніхто не дзвонив. Пізніше почула шурхіт, який доносився з балкону. Помітила на балконі якусь тінь, однак не бачила, хто саме перебував о тій порі на балконі її квартири. До квартири ніхто не заходив. Того ж вечора від сусідів дізналась про те, що якась людина лазила по балконах.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно його непричетності до незаконного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_7 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, будучи допитаним у ході судового розгляду 28 липня 2015 року свідок ОСОБА_10 показав, що працює у Ковельському РВ УМВС на посаді водія. Увечері 30 квітня 2015 року у складі оперативної групи виїхав за розпорядженням чергового по райвідділу за адресою АДРЕСА_4 , оскільки згідно телефонного повідомлення, яке надійшло від громадянина, який побажав залишитись невідомим, невідома особа лазила по балконах вказаного будинку і світила ліхтариком у вікна. Приблизно через дві хвилини оперативна група прибула на місце. Він з інспектором-черговим ОСОБА_11 залишався на тротуарі неподалік будинку, а інші працівники міліції пішли оглядати територію. Через секунд двадцять він почув, як неподалік щось гупнуло. Повернувшись у напрямку звуку побачили обвинуваченого, який перескочив через огорожу, що поблизу будинку №140 і швидким кроком попрямував у напрямку центру міста. Він з ОСОБА_12 звернули увагу на ту обставину, що обвинувачений був одягнутим у одяг, який відповідав опису вказаному особою, яка зателефонувала до міліції за кілька хвилин до цього. У зв`язку з цим вони разом з ОСОБА_11 наздогнали обвинуваченого біля пішохідного переходу поблизу СШ №3 по вул. Незалежності і запропонувала пройти до службового автомобіля для встановлення його особи. Тоді ж з`ясувалось, що обвинувачений є особою, яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, перебуває під слідством. Після цього підійшли працівники слідчо-оперативної групи і забрали обвинуваченого з собою. Коли він через нетривалий час підійшов до будинку АДРЕСА_4 , експерт вже оглядав виявлені неподалік будинку стамеску, рукавички. Обвинувачений зізнався у вчиненні крадіжок.

Будучи допитаним у ході судового розгляду 08 вересня 2015 року свідок ОСОБА_11 показав, що 31 квітня 2015 року у складі слідчо-оперативної групи, по вказівці чергового по райвідділу виїхав на місце події за адресою вул. Незалежності, 140. Було повідомлено, що невідома особа лазить по балконах будинку. Також черговим було надано опис вказаної особи: сині джинси, чорна куртка, бейсболка з червоною вставкою. По приїзді чергової групи, він разом з водієм затримався біля службового автомобіля, неподалік від вказаного будинку. Решта учасників слідчо-оперативної групи пішли у двір будинку. Разом з водієм помітили, як через парканчик, що знаходиться біля будинку, перескочив обвинувачений, зовнішній вигляд якого співпадав з описом, наданим черговим. Обвинувачений швидким кроком попрямував у напрямку центру міста. Разом з ОСОБА_10 вони наздогнали обвинуваченого, попрохали представитись, запропонували пройти до службового автомобіля. Тоді ж обвинувачений зізнався, що хотів вчинити крадіжку після чого добровільно провів слідчо-оперативну групу до місця, неподалік будинку 140 по вул. Незалежності в м. Ковель, де заховав стамеску, рукавиці. При собі обвинувачений мав запальничку, яка була у неробочому стані, однак обладнана справним ліхтариком. Будь якого примусу до обвинуваченого з метою отримати зізнання у вчиненні злочину, не застосовувалось.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 об`єктивно доводяться даними рапорту помічника оперативного чергового Ковельського МВ УМВС від 30.04.2015 року, згідно якого 30 квітня 2015 року о 22.25 год. в Ковельський МВ УМВС України у Волинській області надійшло повідомлення від невстановленої особи про те, що невстановлена особа чоловічої статі ходить в дворах будинків №142,140,144, світить ліхтариком у вікна 1-го та 2-го поверхів, при цьому лазить по балконах. (а.с.48); рапортами інспектора-чергового Ковельського МВ УМВС ОСОБА_11 та міліціонера-водія ОСОБА_10 , від 01.05.2015 року у яких останні доповіли про затримання громадянина ОСОБА_5 , якого виявили поблизу будинку №140 по вул. Незалежності в м. Ковелі, зовнішній вигляд якого збігався з описом особи, яка згідно повідомлення оперативного чергового Ковельського МВ ОСОБА_13 лазила по балконах будинків №140-144 по вул. Незалежності в м. Ковель та світила ліхтариком у вікна. (а.с.50-51); протоколом огляду місця події від 30.04.2015 року, а саме квартири АДРЕСА_2 та прибудинкової території, у ході якого на зовнішній стороні огорожі балкону виявлено рельєфні сліди, а неподалік будинку, зі сторони вул. Незалежності та 1,5 м. від дерев`яної огорожі виявлено дві ткані рукавички, металеву стамеску, металевий стержень. (а.с.53-56); протоколом огляду предметів, виявлених і вилучених під час огляду місця події (а.с.57-62).

Крім цього, як убачається з показань допитаного у ході судового розгляду 28 липня 2015 року свідка ОСОБА_14 , останній був присутнім у якості понятого під час проведення слідчого експерименту 01 травня 2015 року за участі обвинуваченого ОСОБА_5 . Свідок показав, що у ході слідчого експерименту обвинувачений детально розповів про те, як проник на балкон квартири АДРЕСА_5 . Зокрема уточнив таку деталь, що на час вчинення кримінального правопорушення кватирка вікна квартири, що знаходиться на першому поверсі будинку, під квартирою АДРЕСА_5 , була відчинена, що дало йому змогу дістатися з газової труби до балкону квартири АДРЕСА_5 .

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 30 квітня 2015 року, близько 22 години 25 хвилин, діючи з корисливих мотивів, він з метою таємного викрадення чужого майна, по газовій трубі незаконно проник на балкон квартири АДРЕСА_2 , належної потерпілій ОСОБА_7 , після чого намагався проникнути всередину квартири з метою викрадення ноутбука марки «ACER» вартістю 7000 грн., золотого ланцюжка з хрестиком загальною вагою 4 гр. вартістю 3000 грн., грошей в сумі 1200 грн. та 1000 Євро, що згідно курсу валют НБУ станом на 30.04.2015 року становить 23156 грн., однак не довів свого злочинного наміру до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений жителями вказаного будинку.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за вказаним епізодом слід врахувати, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є злочином з матеріальним складом, який визначається з урахуванням вартості викраденого майна, або вартості майна, яке особа намагалася викрасти.
Однак, у ході судового розгляду, доказами поданими стороною обвинувачення і дослідженими у ході судового розгляду доводиться лише та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 проник у квартиру АДРЕСА_2 , оскільки балкон, є складовою квартири, однак при цьому не було достеменно встановлено, на викрадення якого саме майна і якої вартості був спрямований умисел обвинуваченого, що має безпосереднє значення для кваліфікації дій обвинуваченого.
Крім цього, згідно ч.1, ч.3 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
У ході судового розгляду не було встановлено з яких причин обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і чи залежали ці причини від волі обвинуваченого.
Виходячи з того, що проникнення у житло потерпілого, як і замах на проникнення, є діями, що пов`язані з порушенням недоторканості житла, і самі по собі є злочинами, то такі дії засудженого підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням відповідного покарання.
ОСОБА_5 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, зокрема у тому, що будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, обвинувачений ОСОБА_5 04 лютого 2015 року, близько 19 години 00 хвилин, переслідуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму металевою стамескою віконної рами, незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_6 , після чого з шафи, що знаходилась у спальній кімнаті, повторно, таємно викрав гроші в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу валют НБУ станом на 04.02.2015 року становить 16729 грн., належні потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав потерпілому шкоди на вказану суму.

4 лютого 2015 року, близько 20 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 переслідуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму металевою стамескою віконної рами, незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_7 , після чого з серванту, що знаходився у вітальній кімнаті, повторно, таємно викрав ювелірні золоті вироби, а саме: каблучку вагою 2 грами, перстень вагою 5 грам, перстень вагою 7 грам та ланцюжок вагою 6 грам, належні потерпілій ОСОБА_9 , 1953 року народження, чим завдав шкоди потерпілій на загальну суму 15000 грн.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. 2. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. 2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Подія кримінальних правопорушень, а саме таємного викрадення 04 лютого 2015 року, шляхом проникнення у житло, з приміщення квартири АДРЕСА_6 , коштів, належних потерпілому ОСОБА_4 , а з приміщення квартири АДРЕСА_7 , золотих виробів належних потерпілій ОСОБА_9 , доводиться наступними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2015 року, згідно якого службовими особами Ковельського МВ УМВС прийнято усну заяву від ОСОБА_4 про викрадення невстановленою особою з квартири по АДРЕСА_8 належних йому коштів в розмірі 1000 доларів США (а.с.32); протоколом огляду місця події від 04.02.2015 року, згідно якого ст. слідчим СВ Ковельського МВ УМВС було оглянуто приміщення квартири по АДРЕСА_8 , у ході якого було виявлено та вилучено частину сліду низу взуття та сліду рельєфної поверхні (а.с.33-37); рапортом оперативного чергового Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 07.02.2015 року про те, що в Ковельський МВ УМВС України у Волинській області надійшло повідомлення по телефону від громадянина ОСОБА_15 про те, що «в його квартирі розкидані речі» (а.с.41), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2015 року, згідно якого службовими особами Ковельського МВ УМВС прийнято усну заяву від ОСОБА_16 про викрадення невстановленою особою з квартири попровулку АДРЕСА_9 в період з 01.02.2015 року по 07.02.2015 року золотих виробів (а.с.42); протоколом огляду місця події від 07.02.2015 року, згідно якого ст. слідчим СВ Ковельського МВ УМВС було оглянуто приміщення квартири по АДРЕСА_9 (а.с.44), показаннями свідка ОСОБА_16 , даними нею у ході судового розгляду.

Крім цього, будучи допитаною у ході судового розгляду 20 липня 2015 року потерпіла ОСОБА_9 показала, що є власником квартири АДРЕСА_7 . Постійно проживає за вказаною адресою. У лютому 2015 року, у зв`язку з реабілітацією після перенесеної операції, перебувала за межами м. Ковель. У один з днів лютого до неї зателефонували сусіди і повідомили, що у її квартирі відчинено вікно. Повернувшись додому вона виявила у квартирі безлад, а також зникнення належних їй золотих виробів: золотого ланцюжка, каблучки та двох перстнів, загальна вартість яких склала 15000 грн.

Будучи допитаним у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 показав, що в лютому 2015 року віднаймав квартиру в м. Ковелі, яка знаходилась на першому поверсі будинку по АДРЕСА_10 . В один з днів, повернувшись увечері додому, не зміг відчинити замка від вхідних дверей до квартири. Обійшовши будинок виявив, що вікно у квартирі віджате, у зв`язку з чим одразу викликав працівників міліції. Лише після того, як працівники міліції через відчинене вікно проникли до квартири і відчинили вхідні двері, він увійшов до квартири звернув увагу на безлад і одразу виявив, що зникло 1000 Доларів США, які він зберігав між постільною білизною. Про це він зазначив, коли давав показання слідчому. Наступного дня він виявив, що з квартири зникли також його шкіряна куртка, у кишені якої знаходились ключі від будинку, американський натовський рюкзак, продукти харчування, а також інші побутові речі, які не становлять для нього цінності. Про цю обставину він повідомив слідчого, однак той пояснив, що немає цензу вказувати про викрадення вказаних речей, оскільки все одно речі йому повернуті не будуть.

У ході судового розгляду суд неодноразово наголошував прокурору на те, що відповідно до вимог ст. 92 та 93 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, а саме винуватості обвинуваченого у таємному викраденні 04 лютого 2015 року, шляхом проникнення у житло, вчиненому повторно, з приміщення квартири АДРЕСА_6 , коштів, належних потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з приміщення квартири АДРЕСА_7 , золотих виробів належних потерпілій ОСОБА_9 , 1953 року народження, подано протокол проведення слідчого експерименту від 01 травня 2015 року, у ході якого обвинувачений ОСОБА_5 відтворив обставини вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень. (а.с.80-94).

Разом з тим, будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 показав, що вимушений був визнати себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, яких не вчиняв, під психологічним і фізичним тиском працівників міліції. В ніч з 30 квітня 2015 року на 01 травня 2015 року працівники міліції позбавили його сну. Слідчий показував йому матеріали кримінальних проваджень по фактам крадіжок, у тому числі з житла потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , розповідав яким чином було здійснено крадіжки з житла потерплих та про те, яке саме майно було викрадено. Зокрема слідчий продемонстрував йому малюнок золотих виробів, які були викрадено з квартири потерпілої ОСОБА_9 . Оскільки на малюнку було зображено лише два перстені та ланцюжок, під час слідчого експерименту, перебуваючи у квартирі потерпілої ОСОБА_9 він сказав, що викрав саме два перстені та ланцюжок, однак потерпіла поправила його, повідомивши, що в неї було викрадено два перстні та одну каблучку і сама показала чайничок, у якому зберігала золоті вироби. Показав також, що вже 02 травня 2015 року, у ході розгляду слідчим суддею Ковельського міськрайонного суду клопотання слідчого щодо застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він категорично заперечив свою причетність до скоєння крадіжок по епізодах 04 лютого 2015 року, однак так і не був допитаним слідчим. На початку травня 2015 року він звернувся зі скаргою на дії працівників міліції до прокуратури Волинської області, однак з приводу обставин зазначених у скарзі не допитувався і про наслідки розгляду його скарги не повідомлявся.
Повідомленням начальника слідчого відділу прокуратури області від 11.09.2015 року № 17-1906 вих. 15 доводиться та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно звертався до прокуратури Волинської області із скаргою на дії працівників Ковельського МВ УМВС у зв`язку з чим 26 травня 2015 року відомості про вчинений злочин було внесено в ЄРДР. Згідно вказаного повідомлення кримінальне провадження 30.07.2015 року закриту на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України. Тобто досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за заявою обвинуваченого, тривало понад 2 місяців і упродовж досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 жодного разу не допитувався з приводу його звернення.
Крім цього, будучи допитаною у ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно обставин проведення слідчого експерименту у приміщенні належної їй квартири. Ствердила ту обставину, що обвинувачений під час слідчого експерименту дійсно вказав на те, що викрав два перстні. Тому вона у ході слідчого експерименту уточнила, що в неї було викрадено два перстні та обручку. Також потерпіла підтвердила показання обвинуваченого в тій частині, що під час слідчого експерименту не обвинувачений, а саме вона показала чайничок, у якому зберігались золоті вироби та місце у серванті, де цей чайничок знаходився.
Показання обвинуваченого підтверджуються також і показаннями допитаної у ході судового розгляду свідка ОСОБА_16 , яка показала, що у лютому 2015 року сусіди повідомили їй, що у квартирі її матері ОСОБА_9 три дні поспіль відчинене вікно. Свідок разом з чоловіком одразу поїхали до квартири, де виявили безлад та зникнення золотих виробів, належних потерпілій. На прохання слідчого, під час допиту, її чоловік ОСОБА_15 намалював на аркуші паперу олівцем зображення викрадених перстнів та золотого ланцюжка. Добре пам`ятає, що було намальовано два перстні та ланцюжок, чи було намальовано ще й обручку не пам`ятає.
Разом з тим, у ході судового розгляду прокурор заперечив наявність в матеріалах кримінального провадження зазначеного малюнку.
Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_17 викрав з квартири АДРЕСА_11 , належних потерпілому ОСОБА_4 . Згідно протоколу проведення слідчого експерту від 01.05.2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 також відтворив обставини викрадення лише 1000 Доларів США з квартири потерпілого. Однак, як встановлено у ході судового розгляду в потерпілого ОСОБА_4 було викрадено окрім грошей, ще куртка, рюкзак, інші речі, продукти харчування, про що він повідомляв слідчого, однак вказані обставини не знайшли відображення у матеріалах кримінального провадження. Вказані обставини підтверджують показання обвинуваченого в тій частині, що під час слідчого експерименту 01.05.2015 року він відтворював обставини вчинення злочинів відповідно до тих матеріалів кримінальних проваджень, які були надані йому слідчим і за вказівкою останнього.
Відтак дані протоколу проведення слідчого експерименту від 01.05.2015 року, в частині відтворення обвинуваченим обставин вчинення ним крадіжок з приміщення квартири АДРЕСА_6 , коштів, належних потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та з приміщення квартири АДРЕСА_7 , золотих виробів належних потерпілій ОСОБА_9 , не відповідають дійсним обставинам, які мали місце у ході слідчого експерименту, а тому протокол проведення слідчого експерименту від 01.05.2015 року суд не оцінює як доказ, яким підтверджується винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Заперечуючи свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 04 лютого 2015 року перебував у м. Нововолинську Волинської області. Приблизно з обіду цього дня і до ночі разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 відпочивали у бані, яка розташована у районі шахти №2 в м. Нововолинську і належить їх знайомому ОСОБА_19 , .

Показання обвинуваченого у вказаній частині підтвердили допитані під присягою у ході судового розгляду 20 липня 2015 року свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , кожен зокрема з яких показав, що 04 лютого 2015 року разом з обвинуваченим ОСОБА_5 вони святкували День ангела Оксани та останній робочий день свідка ОСОБА_18 . Святкували у бані, що у районі шахти №2 в м. Нововолинськ, власником якої є їхній знайомий ОСОБА_19 . У бані перебували приблизно з 14 години 04 лютого 2015 року по 00.30 год. 05.02.2015 року.

Будучи допитаним у ході судового розгляду 08 вересня 2015 року свідок ОСОБА_19 показав, що постійно мешкає в АДРЕСА_12 . Має у власності лазню, якою користуються члени його сім`ї, а також друзі. 04 лютого 2015 року у вказаній лазні відпочивали обвинувачений ОСОБА_5 разом з братом ОСОБА_20 та їх знайомим. Запам`ятав вказану обставину, оскільки наступного дня 05.02.2015 року він святкував День ангела ОСОБА_21 разом зі своєю дружиною ОСОБА_21 та друзями також у лазні. Обвинувачений перебував у лазні з обіду 04 лютого 2015 року до ночі.

Згідно ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У ході судового розгляду, на підставі ст. 333 КПК України, судом було задоволено клопотання прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження. Відповідною ухвалою суду від 28 липня 2015 року було ухвалено: доручити Ковельському МВ УМВС України у Волинській області перевірити показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , дані у ході судового розгляду, що мають істотне значення для кримінального провадження; надати тимчасовий доступ до документів (в тому числі електронних), які перебувають у володінні оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) найменування юридичної особи: ПрАТ «Київстар», розташоване за адресою: 03113, м. Київ вул. Дегтярівська, 53 та зобов`язати останнього надати прокурору Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 або за його дорученням уповноваженим на це особам копію інформації про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонентів мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 у період часу з 10 год. 00 хв. 04.02.2015 року по 01 год. 00 хв. 05.02.2015 із зазначенням IMEI терміналів та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент, а також інформацію відносно з`єднань нульової тривалості розмов; зобов`язати посадових осіб ПрАТ «Київстар» надати прокурору тимчасовий доступ до документів зазначених в ухвалі суду. Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 . Строк дії даної ухвали встановлено до 04 вересня 2015 року включно.
Прокурор у ході судового розгляду поставив під сумнів правдивість показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 з тих підстав, що свідки не були допитані у ході досудового розслідування і про їх допит обвинувачений у ході його допитів не клопотав.

Як показав у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , вже 02 травня 2015 року, у ході розгляду клопотання слідчого про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, він заявляв про свою непричетність до скоєння крадіжок по епізодах 04 лютого 2015 року, однак вказану обставину слідчий проігнорував і більше його не допитував.

Показання обвинуваченого у вказаній частині підтверджуються матеріалами кримінального провадження, поданими прокурором для дослідження у якості доказів, у тому числі ухвалою слідчого судді від 02 травня 2015 року (а.с. 99, 3-й абзац).

У ході судового розгляду доказів, які б підтверджували факт перебування обвинуваченого ОСОБА_5 04 лютого 2015 року в м. Ковель, на місці інкримінованих йому злочинів та доказів, на спростування показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 стороною обвинувачення подано не було. Обставин, які б ставили під сумнів показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 у ході судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно ч.2, ч.4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Оскільки обвинувальний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати виправданим в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто по епізодах, що мали місце 04 лютого 2015 року.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у незаконному проникненні до житла потерпілої ОСОБА_7 , що порушило недоторканість житла потерпілої, містять ознаки кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, та особу винного, який страждає на ряд тяжких хронічних захворювань.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає.

Враховуючи наведене, наявність у обвинуваченого тяжких хронічних хвороб, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Цивільні позови у справі не заявлялись.

Судові витрати по епізоду від 30 квітня 2015 року відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що у ході судового розгляду доведено винуватість обвинуваченого лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, тобто у вчиненні злочину невеликої тяжкості, суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1ст. 162 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (одна тисяча сімсот грн.).

ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнати невинуватим і виправдати за недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід застосований стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту скасувати.

Речові докази у справі: рукавички синього кольору, металеву стамеску, металевий стержень, запальничку білого кольору, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області знищити; мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_7 , що зберігається у камері зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; ноутбук марки «ACER», золотий ланцюжок з хрестиком, гроші в сумі 1200 грн. та 1000 Євро залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1