П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2011 року м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

при секретарі Канафоцькому Р.Р.

з участю прокурора Мехеди Н.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, фізична особа - підприємець, що значиться зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5 600-річчя Ходорова, 60/2, Львівської області

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.172, ч.1 ст.190 та ч.1 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, будучи фізичною особою-підприємцем та здійснюючи підприємницьку діяльність відповідно до свідоцтва виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області серії В02 №363252 від 23.04.2003 року, що в м. Ходорів вул. Чорновола, 11/4 Жидачівського району Львівської області, умисно, в порушення вимог ст.ст. 43, 45, 46 Конституції України, ст.ст. 2, 94, 95, 115, 253 КЗпП України, ст.ст.1, 12, 21, 24, 30 Закону України «Про оплату праці», уклавши 31.07.2007 року строковий трудовий договір із ОСОБА_3, який 23.04.2009 року розірваний та 27.04.2009 року безстроковий трудовий договір із ОСОБА_3, який 29.11.2010 року розірваний, а також уклавши 12.02.2008 року строковий трудовий договір із ОСОБА_4, який 23.04.2009 року розірваний та 05.05.2009 року безстроковий трудовий договір із ОСОБА_4, діючий до даного часу, не нараховував та не виплачував заробітної плати у встановленому законом порядку ОСОБА_3 в період з 31.07.2007 року по 23.04.2009 року та з 27.04.2009 року по 29.11.2010 року та ОСОБА_4 в період з 12.02.2008 року по 23.04.2009 року та з 05.05.2009 року по 24.03.2011 року, а також не сплачував податки та інші загальнообов»язкові платежі, пов»язані із зайнятістю вказаних осіб, що призвело до позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 соціальних гарантій, передбачених законодавством про працю і соціальне забезпечення.

Крім цього, ОСОБА_2, шляхом обману, видавши 07.03.2008р. завідомо неправдиву довідку №10 про доходи ОСОБА_4, на підставі якої останній уклав кредитний договір №30/51/08-Ф із Городоцьким відділенням банку «Надра», що в м.Городок, вул. Стуса, 2/1 «а», отримав кредитні кошти в сумі 14 000 грн., які використав на власні потреби.

Крім цього, ОСОБА_2, будучи фізичною особою-підприємцем та здійснюючи підприємницьку діяльність відповідно до свідоцтва виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області серії В02 №363252 від 23.04.2003 року, що в м. Ходорів вул. Чорновола, 11/4 Жидачівського району Львівської області, як службова особа 07.03.2008р. вніс завідомо неправдиві відомості до бланку довідки № 10 про доходи ОСОБА_4, на підставі якої між Городоцьким відділенням ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 13.03.2008р. був укладений кредитний договір №30/51/08-Ф, при цьому вказавши у довідці, що останній впродовж вересня 2007 року лютого 2008 року перебував на посаді водія та отримав за вказаний період часу 15 850 грн. заробітної плати, що не відповідало дійсності.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.172, ч.1 ст.190, ч.1 ст.366 КК України.

В суді ОСОБА_2 вину за ознаками ч.1 ст.190 і ч.1 ст. 366 КК України визнав повністю, не заперечив підроблення офіційного документа та використання завідомо підробленого документа, а також вчинення шахрайства за обставин, як про це вказано вище, розкаявся.

Крім визнання вини ОСОБА_2 в цій частині, його винуватість доведена зібраними у справі доказами.

Так, із копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (а.с.152) убачається, що ОСОБА_5 з 23.04.2003р. значиться зареєстрованим як фізична особа підприємець в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до копії трудового договору між працівником і фізичною особою (а.с.34), підсудний 12.02.2008р. уклав із ОСОБА_4 строковий трудовий договір на визначений термін з 12.02.2008р. по 31.12.2008р., за яким ОСОБА_4 виконує обов»язки водія з оплатою праці в мінімальному розмірі заробітної плати.

Із довідки про доходи №10 від 07.03.2008р. виданої ФОП ОСОБА_6 (а.с.85) видно, що ОСОБА_4 працює водієм далекобійником, його середньомісячний заробіток складає 2641 грн. 66 коп., загальна сума доходу за період з вересня 2007р. по лютий включно 2008 р. становить 15 850 грн.

За кредитним договором №30/51/08-Ф від 13 березня 2008 року (а.с.89,90) укладеним між Городоцьким відділенням ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_4, останній, на підставі довідки про доходи №10 від 07.03.2008р. виданої ФОП ОСОБА_2, отримав в банку на споживчі цілі кредит у сумі 14 000 грн.

Із оголошених свідчень ОСОБА_7 в суді (а.с.116,117) в тій частині, що 13.03.2008 року відповідно до укладеного договору №30/51/08-Ф, ОСОБА_4 отримав кредит на суму 14 000 грн.

Із пояснень ОСОБА_4 в суді про те, що в лютому 2008р. працевлаштувався водієм - далекобійником у ФОП ОСОБА_2 згідно трудового договору, з оплатою праці в мінімальному розмірі, що в березні 2008р. на прохання підсудного оформив у Городоцькому відділенням ВАТ КБ «Надра» кредит для ремонту автомобіля, що для укладення означеного кредитного договору ОСОБА_2 надав йому довідку про доходи у якій вказав явно завищений розмір заробітної плати, що кредитні кошти на суму 14 000грн. передав підсудному, які той використав на власні потреби.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудного доведена в повному об»ємі, поскільки він будучи службовою особою вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а також склав та видав завідомо неправдивий документ, на підставі якого шляхом обману заволодів чужими коштами, його дії підпадають під ознаки ч.1 ст.190, ч.1 ст. 366 КК України.

15.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся з завою про звільнення його від кримінальної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 190 та ч.1 ст. 366 КК України у зв»язку з закінченням строків давності.

В суді ОСОБА_2 заяву підтримав, просить про закриття справи за ознаками ч.1 ст.190, ч.1 ст.366 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності.

Адвокат висловився на підтримку позиції підсудного.

Прокурор не заперечив звільненню ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 190 та ч. 1 ст. 366 КК України у зв»язку з закінченням строків давності.

Згідно положень ст.49 КК України, суд зобовўязаний звільнити особу від кримінальної відповідальності у звўязку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення особою злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло відповідно три роки, і ця особа не ухилялася від суду і слідства, не вчинила нового злочину та згідна на закриття справи з цієї підстави.

По справі ОСОБА_2 інкриміновано і в суді доведена його вина у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст.190 і ч.1 ст.366 КК України.

Згідно змісту ст. 12 КК України вказані злочини є злочинами невеликої тяжкості.

З часу порушення справи, проведення в ній досудового слідства, ОСОБА_2 від слідства і суду не ухилявся, не вчинив нового злочину, вину визнав та просить про закриття щодо нього справи в цій частині, з цієї підстави.

На даний час 15.06.2011р., з моменту вчинення ОСОБА_2 інкримінованих йому шахрайства і службового підроблення, минуло більше як три роки.

Згідно ч.2 ст. 11-1 КПК України суд у судовому засіданні за наявності підстав передбачених частиною першою ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у звязку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до п. 8 ППВС України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 111 КПК таке звільнення є обовязковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Враховуючи вказане, а саме те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, за які передбачене максимальне покарання у вигляді обмеження волі та з дня вчинення цих злочинів минуло три роки, під час проведення досудового та судового слідства від такого не ухилявся, суд вважає, що ОСОБА_2 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.190 ч.1 ст.366 КК України, а провадження по справі, в цій частині - закрити.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 11-1, 26, 248 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

виділити із справи матеріали на ОСОБА_2 за ознаками ч.1 ст.190 і ч.1 ст.366 КК України.

ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності по справі, за ознаками ч.1 ст. 190 і ч.1 ст. 366 КК України - звільнити на підставі ст. 49 КК України (у зв»язку із закінченням строків давності), справу провадженням у цій частині, закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: А.М.Малахова-Онуфер