АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8443/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1752/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,
представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.07.2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою в задоволенні заяви
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, неодруженого, раніше судимого: 29.09.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки: засудженого: 26.12.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч. 3, 289 ч.2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, не відбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.09.2010 року за ст. 185 ч.2 КК України та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією особистого майна,
про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.
На обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що відповідно до статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відповідно до ст.12 КК України, злочини, передбачені ч.2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Оскільки ОСОБА_7 був звільненим судом від відбування покарання з випробуванням та до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, районний суд прийшов до висновку, що застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» є неможливим.
Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від відбування покарання. Мотивуючи скаргу, засуджений вказав, що за попереднім вироком він був засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який відноситься до середньої тяжкості, а тому в нього наявна лише 1 судимість за вчинення тяжкого злочину. Крім того, вказав, що на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» він відбув більше ? строку покарання, тому до нього може бути застосований акт амністії.
Заслухавши доповідь судді, з*ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляції, представника виправної колонії та засудженого, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року (з урахуванням змін, які внесені Законом України №1246-VII від 06.05.2014 року).
Згідно вимог статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб: в) які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.09.2010 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, тобто за умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином середнього ступеню тяжкості.
В період визначеного судом іспитового строку ОСОБА_7 вчинив вперше умисні тяжкі злочини, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.12.2012 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, не відбуте за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, початок строку покарання 17.03.2012 р., кінець строку 17.04.2017 р., на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» - 19.04.2014 року, відбув 2 роки 1 місяць 2 дні, залишилось 2 роки 11 місяців 28 днів, що є більше ніж ? загального строку покарання.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_7 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» вже відбув більше ? строку призначеного покарання, засуджений за злочини, що не пов`язані з насильством, до нього повинна бути застосована ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Дана позиція апеляційного суду узгоджується з висновком, що міститься в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року «Про деякі питання застосування амністії в 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін». Відповідно до даного листа, амністія не застосовується до осіб, що раніше звільнилися з місць позбавлення волі умовно-достроково за скоєння тяжкого або особливо тяжкого злочину та знов скоїли умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин в період наявності судимості. Далі у листі зазначено, що аналогічний підхід слідує й з нової редакції п. «в» ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» від 13.12.2001 р., закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю для того, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.
Таким чином, у разі наявності суперечностей у трактуванні законодавчої норми при її практичному застосуванні, з метою додержання принципу правової визначеності, необхідно дотримуватись тієї позиції, яка буде найбільш сприятлива для особи, відносно якої розглядається питання.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, до ОСОБА_7 необхідно застосувати ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419, ч.2 ст.376 КПК України,колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положень ст. 2 Закона України « Про амністію у 2014 році » задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.12.2012 року.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: