АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10-1/490/1434/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Живоглядової І.К.

суддів: Лісняк В.С. Кухаря О.В.

за участю прокурора: Ломакіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали по апеляції ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на постанову оперуповноваженого Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21 травня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3

В обгрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що він разом з ОСОБА_3 01.02.2006 року уклали договір купівлі-продажу частини будівлі АБК, їдальні, підвальних приміщень, з обладнанням, які розташовані за адресою: м. Павлоград, вул. Терешкіна, 23. Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 2040 доларів США, але право власності до ОСОБА_2 не перейшло, так як зазначена нерухомість не належала ОСОБА_3, який ввів його в оману та шахрайським шляхом отримав гроші, як зазначено в оскаржуваній постанові. Тому заявник вважає, що з цих підстав повинна бути порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_3, а постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.05.2011 року стосовно ОСОБА_2 скасована.

Суд відмовляючи в задоволені скарги мотивував своє рішення тим, що згідно постанови суду від 21 травня 2011 року, про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що правовідносини з приводу купівлі-продажу нерухомості виникли за власним бажанням як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, без дотримання вимог чинного законодавства щодо укладення зазначеного договору. Тоді, як останні повинні були усвідомлювати нікчемність цих правовідносин так, як правочини щодо нерухомості, підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. А не дотримання відповідних вимог Цивільного кодексу України не створює прав та обовязків для сторін.

____________________________________________________________________________

Справа № 10-1/490/1347/12 Категорія: ст.190 КК України

Головуючий в суді І інстанції суддя Бондаренко В.М.

Доповідач в суді ІІ інстанції суддя Живоглядова І.К.

В апеляції ОСОБА_2 просить постанову скасувати та направити на новий розгляд оскільки вважає, що суд неправильно встановив обставини правовідносин, оскільки всі документи подані виключно як докази того, що ОСОБА_3 свідомо, шахрайськими діями намагався отримати від ОСОБА_2 кошти за майно, яке йому не належало. Крім того, ОСОБА_3 обманом заволодів коштами ОСОБА_2 в розмірі 2040 доларів США, зловживаючи довірою останнього, а своїми шахрайськими діями змусив ОСОБА_2 виконувати обовязки ОСОБА_3 по охороні майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і просив апеляцію залишити без задоволення, перевірив доводи апеляції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.236-2 КПК України ( 1960 р.) суддя залежно від того, чи були при відмові у порушені справи виконані вимоги ст..99 КПК України приймає одне із рішень:

-скасовує постанову про відмову в порушені кримінальної справи, а матеріали повертає для проведення додаткової перевірки;

-залишає скаргу без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи та постанови суду , суд при розгляді справи перевірив чи були дотримані вимоги передбачені ст..99 КПК України, яка передбачає, що при відсутності підстав для порушення кримінальної справи, прокурор, слідчий орган дізнання відмовляє в порушені кримінальної справи.

Так, суд досліджував при розгляді скарги матеріали справи на які посилався заявник як на підстави для порушення кримінальної справи і дав їм належну оцінку. Із вказаних документів, а саме копії договору та додатків до них ,вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були цивільно - правові відносини. Що стосується правильності укладених договорів та їх чинності то вони повинні перевірятися відповідно до норм цивільного законодавства, а не в кримінальному проваджені.

Що стосується доводів апеляції, що постанова про відмову в порушені кримінальної справи від 21.05.2011 року є незаконною, так як із матеріалів справи зникли найважливіші докази, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в матеріалах немає даних про зникнення доказів, а суд перевірив дотримання вимог ст..99 КПК України виходячи із тих матеріалів, які були предметом розгляду в суді.

Таким чином колегія суддів вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, тому підстав для скасування її не має.

Керуючись ст.. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2012 року, якою залишено без змін постанову оперуповноваженого Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21 травня 2011 року про відмову в порушені кримінальної справи за ст..190 КК України відносно ОСОБА_5, без задоволення.

Судді апеляційного суду: