н/п 1-кс/640/9021/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 23.10.2015 р. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів безпеки, -
встановив:
На обґрунтування скарги вказує, що в порушення приписів ч. 2 ст. 22 Закону №3782-XII його захиснику лише 03.11.2015 р. вручено копію оскаржуваної постанови від 23.10.2015 р. З діями та бездіяльністю слідчого при розгляді його клопотання не згоден з заступних підстав.
25.09.2015 року ОСОБА_4 було подано заяву, в порядку статті 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-XII (далі - Закон №3782-XII), про вжиття у відношенні нього та його родини заходів безпеки.
Не погоджуючись з постановою слідчого від 23.10.2015 р., вказує, що постанова є необґрунтованою та без підставною, оскільки вважає, що йому та членам його сім`ї загрожує небезпека.
Так, 23 вересня 2015 року близько 10:30 години, невідомі особи у балаклавах у кількості близько 200 людей, із предметами, спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень (у т.ч. вибухонебезпечні), прибули до його місця мешкання за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Після прибуття, зазначені особи, заблокувавши по колу усі виходи з будівлі, почали викрикувати образливі та залякуючи речівки та вигуки, що супроводжувались брудною лайкою та погрозами на його адресу, вели себе зухвало та шумно, з відвертою агресією та неповагою до нього, до його сім`ї, осіб, що знаходились у будинку. А у будинку в цей час знаходились його дружина ОСОБА_6 та дві його неповнолітні доньки: Єва та ОСОБА_7 , які відчули реальну загрозу своєму життю та зазнали тяжких моральних страждань, завдяки наступним діям.
Демонструючи впевненість у безкарності з боку правоохоронних органів, зазначені особи розфарбували огорожу його будинку, після чого почали перекидати через неї у напрямку будинку та двору вибухові пакети, димові шашки та світло-шумові гранати.
Вчинивши акти залякування його родини та пошкодження майна, «активісти», вирішивши, що заявника немає вдома, пішли шукати його у приміщення Харківської міської ради.
Зазначене підтверджується відео записами, які викладені у мережі Інтернет.
На його адресу постійно поступають погрози фізичною розправою та пошкодженням його майна. Крім того, протягом тривалого часу, невстановлені особи здійснюють за ним безперервний нагляд, про що оголошують в соціальних мережах.
Вважає, що отримавши лише 03.11.2015 р. копію оскаржуваної постанови, грубо порушено його законодавство щодо строків розгляду та отримання відповідей.
У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала в повному обсязі.
Слідчий СУ ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя, вислухавши доводи представника заявника, дослідивши надані документи, оцінивши докази, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання.
25.09.2015 року заявником було подано заяву, в порядку статті 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-XII (далі - Закон №3782-XII), про вжиття у відношенні нього та його родини заходів безпеки (а.с. 7-10).
Відмовляючи в задоволенні клопотання про вжиття у відношенні заявника та його родини заходів безпеки, слідчий вказав, що відсутні підстави, передбачені ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-XII.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Права та обов`язки потерпілого визначено ст.ст. 56, 57 КПК України.
Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, заявляти відводи та клопотання.
Ч. 1 ст. 303 КПК України визначає рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право заявника оскаржити рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.
Виходячи зі змісту ст. ст. 110, 220 КПК України, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 23.10.2015 р. не відповідає вимогам чинного КПК України, оскільки по суті в ній відсутня мотивувальна частина, в якій би визначалися причини відмови в задоволенні клопотання. Більш того, слідчим не визначені ані підстави, ані обґрунтування прийняття такої постанови.
Виходячи з викладеного, в порушення вимог ст.ст. 110, 220 КПК України слідчий не надав оцінку доводам, викладеним в клопотанні потерпілого, зазначене клопотання не вирішене по суті, не обґрунтовані підстави для відмови в задоволенні вказаного клопотання.
Клопотання заявника щодо поновлення пропущених строків звернення до суду із скаргою, підлягає задоволенню, оскільки про існування ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 р., йому стало відомо лише 18.12.2015 р.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Поновити пропущений строк звернення до суду із скаргою на постанову слідчого СВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 23.10.2015 р. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів безпеки.
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 23.10.2015 р. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів безпеки - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1