Справа № 300/271/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянув у відкритому засіданні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Воловецького району на вирок Воловецького районного суду від 29.05.2015 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня-спеціальна, одружена, непрацююча, раніше несудима,
-визнана винною за ч.2 ст.125 КК України з призначенням їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно встановлених судом обставин, 01.01.2015 року, близько 23 години, обвинувачена ОСОБА_7 , в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кафе «Едельвейс», розташованому на другому поверсі готельного комплексу «Едельвейс», за адресою смт.Воловець, вул.Пушкіна, 3а, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно під час сварки, що переросла в бійку, нанесла потерпілій ОСОБА_9 один удар рукою та один удар порожньою пляшкою від шампанського, яку взяла зі столу, за яким знаходилась потерпіла, внаслідок чого заподіяла останній легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців чола справа.
В поданих апеляціях:
-захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким обвинувачену ОСОБА_7 виправдати за ч.2 ст.125 КК України в зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. В обґрунтування доводів апеляції зазначає, що постановлений щодо його підзахисної вирок є незаконним та необґрунтованим, викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи: висновки експертів, наявні в матеріалах провадження є сумнівними, а допитані в ході судового розгляду свідки не підтвердили факту нанесення ОСОБА_11 ударів по голові потерпілої рукою та пляшкою з-під шампанського. Крім того вважає, що судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ч.4 ст.17, ст.2 та ст.91 КПК України;
-прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 200 годин громадських робіт. Доводи апеляції обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, через неправильне його тлумачення, а саме: при призначенні покарання не врахував дані про особу обвинуваченої, не перевірив її майновий стан, наявність (відсутність) грошових заощаджень, інших доходів, позаяк ОСОБА_7 ніде не працює, а тому призначив покарання у виді штрафу, яке неможливо буде виконати.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили таку задовольнити, а в задоволенні апеляції прокурора відмовити, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги захисника та просив задовольнити його апеляційну скаргу, оглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, допитавши обвинувачену та потерпілу, провівши по справі судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій, колегія суддів дійшла наступних висновків.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Разом з тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої щодо необґрунтованості вироку Воловецького районного суду від 29.05.2015 року про визнання ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, сумнівність висновків експертів, наявних в матеріалах кримінального провадження та не підтвердження в ході судового слідства факту нанесення ОСОБА_7 ударів по голові потерпілої рукою та пляшкою з-під шампанського, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_7 своєї вини за ч.2 ст.125 КК України така стверджена доказами, зібраними під час досудового розслідування і перевіреними судом першої інстанції в ході судового слідства в даному кримінальному провадженні з точки зору їх належності та допустимості.
Потерпіла ОСОБА_9 в ході судового слідства та під час апеляційного розгляду показала, що 01 січня 2015 року разом зі своїми знайомими ввечері перебували в кафе «Едельвейс». За сусіднім столиком сидів чоловік обвинуваченої ОСОБА_12 , який був у стані сп`яніння, почав чіплятися до хлопців, намагався спровокувати бійку. Близько 23.00 години, коли між нею та ОСОБА_13 відбувалась сварка, з коридору зайшла ОСОБА_7 і, підійшовши до столика, де сиділа потерпіла, накинулася на неї, схопила зі столу порожню пляшку від шампанського і вдарила нею потерпілу по голові. Після цього вони зчепилися за волосся, відбулася бійка і цю сутичку припинили хлопці, які сиділи за столиком із потерпілою, зокрема ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після інціденту вона звернулася у відділення міліції в смт. Воловець, а 02 січня 2015 року у Воловецьку ЦРЛ за медичною допомогою.
Свідок ОСОБА_14 , який знаходився з потерпілою за одним столиком, в ході судового слідства ствердив, що 01.01.2015 року в кафе «Едельвейс», приблизно о 23 годині дійсно мала місце сутичка між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 , в ході якої обвинувачена, схопивши зі столика, за яким відпочивала потерпіла, пляшку від шампанського, нанесла нею один удар по голові останньої. Потім пляшку з її рук хтось забрав і дівчата зчепилися за волосся, а він разом з ОСОБА_15 припинили штовханину.
Аналогічними показами свідка ОСОБА_15 , який також перебував в одній компанії з потерпілою, і ствердив, що обвинувачена дійсно взяла в руку пляшку від шампанського зі столика, за яким сиділа потерпіла, однак самого удару він не побачив, а в подальшому разом з ОСОБА_14 припинили штовханину між дівчатами, в ході якої останні зчепилися за волосся.
Свідок ОСОБА_16 в ході судового слідства показала, що того вечора сиділа за одним столиком з ОСОБА_9 і бачила, як обвинувачена тримала за волосся потерпілу головою донизу, а в подальшому присутні припинили конфлікт між ними.
Показами свідка ОСОБА_17 , працівниці кафе «Едельвейс», стверджено той факт, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дійсно в зазначені час і день відбулась бійка в приміщенні вище названого кафе.
Свідок ОСОБА_18 , яка того вечора святкувала за одним столиком з обвинуваченою ОСОБА_7 , в ході судового слідства ствердила, що між обвинуваченою та потерпілою того вечора мав місце конфлікт і сутичка.
Висновком експерта № 24 від 06.02.2015 року стверджено, що у ОСОБА_9 були наявні тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Струс головного мозку, синців чола справа та правого плеча. Вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удар-стиснення, які за своїм характером могли виникнути при обставинах та в строки, вказані освідчуваною. Тілесне ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я більше шести діб та не більше 21 дня. Тілесні ушкодження іншої локалізації ( синці) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень у гр.. ОСОБА_9 та дані обставин справи, експертом зроблено висновок, що описані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного росту.
Отже, колегія суддів вважає, що докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції в ході судового слідства, в своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 в заподіянні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я , та правильність юридичної кваліфікації її дій за ч.2 ст.125 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, істотні порушення кримінального процесуального закону колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.
Частина друга статті 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Аналіз досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження та доказів по справі, дає підстави апеляційному суду зробити висновок про доведеність вини та участі ОСОБА_7 в заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій, про що свідчать: поведінка обвинуваченої в ході конфлікту з ОСОБА_9 , покази останньої, свідків, які безпосередньо були досліджені судом першої інстанції в ході судового слідства, іншими матеріалами справи, а також висновком експерта № 24 від 06.02.2015 року, яким спростовано версію обвинуваченої та її захисника про те, що потерпіла ОСОБА_19 того вечора могла впасти зі столика, на якому вона нібито танцювала.
Твердження захисту про те, що відомості про обставини справи, викладені у висновку експерта № 24 від 06.02.2015 року дають підстави для критичної оцінки показів потерпілої та, власне, визнання наведених у ньому відповідей на поставлені запитання сумнівними, є необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції покази потерпілої було оцінено в сукупності з іншими доказами в даному кримінальному провадженні, а зазначений висновок експерта відповідає вимогам ст.ст.101, 102 КПК України. Крім іншого, колегія суддів відзначає, що сторона захисту, як сторона кримінального провадження, як видно з матеріалів судового провадження, не скористалась своїми процесуальними правами визначеними ч.ч.2, 7 ст.101 КПК України.
Відтак твердження захисника, наведені в апеляційній скарзі, щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на законі.
Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а також дослідження нових доказів, які не досліджувались судом першої інстанції від учасників провадження не надходило.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України призначено у відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та рекомендацій, викладених в постанові ПВС від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обираючи обвинуваченій міру покарання за ч.2 ст.125 КК України, суд врахував всі дані про особу ОСОБА_7 , відсутність обставин, які пом`якшували б її відповідальність, наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, позитивну характеристику з місця проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, і підставно призначив їй основне покарання у вигляді штрафу, визначеного в санкції статті, за якою кваліфіковано її дії. Тому твердження прокурора в апеляційній скарзі про неврахування судом даних про особу обвинуваченої є безпідставними, оскільки суперечать змісту вироку, згідно з яким ці обставини фактично враховані у такій якості.
Зазначені у апеляційній скарзі прокурора обґрунтування щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт є непереконливими, оскільки, враховуючи дані про особу обвинуваченої та конкретні обставини кримінального провадження, зокрема і те, що по місцю проживання обвинувачена характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, вчинене нею кримінальне правопорушення, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що призначення їй покарання у вигляді штрафу, з дотриманням вимог ч.2 ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи прокурора про те, що призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу без врахування її майнового стану, в подальшому унеможливить його виконання, не ґрунтуються на законі, позаяк ч.5 ст.53 КК України регламентовано порядок заміни несплаченої суми штрафу іншими видами покарань у разі його несплати.
Порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку, по справі не встановлено.
З урахуванням всього вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, про залишення без задоволення апеляцій захисника ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Воловецького району.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Воловецького району та захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Воловецького районного суду від 29.05.2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: