Справа № 162/1023/15-к Провадження №11-кп/773/366/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.369, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 30 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Деревок Любешівського району та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, непрацюючий, розлучений, відповідно до ст..89 КК України не судимий, засуджений за:

- ч.1 ст.369 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (пятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень 00 коп. із спеціальною конфіскацією;
- ч.2 ст.342 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- ч.2 ст.345 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 (пятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень 00 коп. із спеціальною конфіскацією та обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо протягом 1 (одного) року він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтиметься для реєстрації;
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду від 19 травня 2015 травня постановлено залишити до 19 липня 2015 року.
Вирішено питання про речові докази.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 22.04.2015 року достовірно знаючи, що ОСОБА_8 перебуває на посаді майстра лісу Бихівського лісництва ДП СЛАП „Любешівагроліс та є працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, яка виконує обовязки по охороні та захисту лісу, при здійсненні ним обходу в урочищі „Голівка, 19 обходу Бихівського лісництва на території Деревківської сільської ради та виявленні о 16 год. факту незаконної порубки обвинуваченим 4 сироростучих дерев породи дуб та 2 дерев породи граб, діючи умисно, звернувся до ОСОБА_8 з пропозицією передати неправомірну вигоду в сумі 500 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, ОСОБА_8 відмовився отримувати неправомірну вигоду від ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_7 з метою ухилення від відповідальності, взявши в руки сокиру, побіг до ОСОБА_8 , що перешкодило останньому виконати службові обов`язки зі складання адміністративного протоколу, оскільки він, побоюючись за своє життя та здоров`я, вимушений був покинути місце події та відійти на безпечну відстань. У подальшому майстер лісу ОСОБА_8 знову наблизився до ОСОБА_7 та дав останньому вказівку припинити протиправні дії.

ОСОБА_7 , продовжуючи свою протиправну поведінку, діючи умисно, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності, наніс один удар бензопилою по руці ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в ділянці лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Прокурор в своїй апеляції, не оспорюючи кваліфікації діяння, вказує, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст.70 КК України порушено вимоги ч.3 ст.72 КК України. Просить вирок скасувати та увалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зі спеціальною конфіскацією, за ч.2 ст.342 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.345 КК України із застосування ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зі спеціальною конфіскацією.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, виклав основні доводи скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який апеляційну скаргу не заперечував, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами та ніким не оскаржуються.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Що стосується доводів прокурора, то вони на думку колегії суддів є обґрунтованими.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Всупереч зазначеному, при призначенні покарання суд першої інстанції неправильно застосував положення Кримінального кодексу України в частині визначення покарання на підставі ст.70 КК України, а саме часткове складання призначених покарань, оскільки призначене за ч.1 ст.369 КК України покарання у виді штрафу із спеціальною конфіскацією, у відповідності до ч.3 ст.72 КК України складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок винесений з порушенням закону України про кримінальну відповідальність, а призначене обвинуваченому покарання є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, а тому, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з ст. 65 КК України апеляційний суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, фактичні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, враховує думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи винного суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу.
Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасуванню, з постановленням нового вироку, оскільки обране покарання у виді штрафу підлягає реальному виконанню.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч.1 ст.369 КК України у виді штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень 00 коп. зі спеціальною конфіскацією,

-за ч.2 ст.342 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 коп.;

-за ч.2 ст.345 КК України із застосування ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень 00 коп., зі спеціальною конфіскацією.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Головуючий:

Судді: