№ 207/5421/14-к
№ 1-кп/207/91/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участі прокурора : ОСОБА_3

захисника : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження № 0001732 за обвинуваченням:

Ж У М А Г У Л И Є В ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючого, раніше судимого :

21 січня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 186, статтями 69,70 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, звільнений 22 жовтня 2012 року по відбуттю строку покарання;

11 листопада 2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за частиною 2 статті 190 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, на підставі статті 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , за частиною 2 статті 186 КК України 2001 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив і знову, в період випробувального строку, вчинив тяжкий злочин при наступних обставинах.

23 жовтня 2014 року, в період часу з 07 годин 30 хвилин до 08.00 годин, будучи в стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 знаходився в під`їзді № 2, будинку АДРЕСА_2 , де знаходився і його знайомий ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 нібито обнімаючи потерпілого ОСОБА_8 руками розстебнув на шиї потерпілого і зняв у нього з шиї золотий ланцюжок, на якому був золотий хрестик. Потерпілий ОСОБА_7 пощупав свою шию, з`ясував, що відсутній золотий ланцюжок з хрестиком і почав вимагати у ОСОБА_9 , щоб той повернув ланцюжок з хрестиком. ОСОБА_6 відповів, що не брав ланцюжок з хрестиком. Потерпілий продовжував наполягати, щоб ОСОБА_6 повернув йому ланцюжок та хрестик. ОСОБА_6 , подавляючи волю ОСОБА_8 до опору, наніс потерпілому ОСОБА_10 руками 3 удари кулаком в область носа та в інші частини голови, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. У потерпілого з носу пішла кров, але свідомості він не втрачав. Після цього ОСОБА_6 витяг у ОСОБА_8 з кишені спортивних брюк мобільний телефон «JIAYU». Загалом, відкрито, із корисливих мотивів, ОСОБА_6 викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: золотий ланцюжок, вагою 12 г, вартістю 4500 гривен, на якому знаходився золотий хрестик, вагою 1,13 г, вартістю 750 гривень, загальною вартістю 5250 гривень, мобільний телефон «JIAYU G2F 1/4 GB», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1900 грн., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_2 , вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 грн., карта пам`яті, об`ємом 2 Гб, вартістю 50 грн., загальною вартістю 1980 грн., а всього на загальну суму 7230 грн. Заволодівши майном потерпілого обвинувачений ОСОБА_6 цим майном розпорядився у подальшому на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У судових засіданнях ОСОБА_6 свою вину не визнавав повністю і пояснив, що 22 жовтня 2014 року, приблизно о 21.00 годині, він зустрівся зі свої знайомим ОСОБА_11 та знайомим ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_12 , з якими розпивали пиво. Пізніше ОСОБА_12 пішов додому, а вони біля будинку АДРЕСА_3 , зустріли двох хлопців, які запропонували ОСОБА_10 піти до них додому випити вина. Біля будинку, який може показати візуально, по АДРЕСА_4 ОСОБА_7 з хлопцями пішов в під`їзд, а він пішов додому. Уночі ОСОБА_7 багато разів дзвонив йому на мобільний телефон, але він не відповідав. 23 жовтня 2014 року, приблизно о 06.00 годині, йому знов зателефонував ОСОБА_7 , який запропонував продовжити розпивати алкогольні напої, на що він погодився. Після цього йому зателефонувала ОСОБА_13 , яка запропонувала зустрітися біля перехрестя вул. Ватутіна та вул. 8 Березня в м. Дніпродзержинську. Вони зустрілися з ОСОБА_14 та пішли по вул. 8 Березня, де зустріли ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Разом вони розпивали алкогольні напої та вирішили піти в кафе «Елегант», розташоване по проспекту Ювілейному, в м. Дніпродзержинську. Після цього хтось запропонував зайти у під`їзд будинку, розташованого біля вищевказаного кафе, щоб зігрітися. В під`їзді він зі ОСОБА_11 продовжили розпивати горілку. В під`їзді вони знаходились приблизно з 07.30 год. по 08.00 год. 23 жовтня 2014 року. Під час вживання горілки між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, під час якого він ударив ОСОБА_8 по обличчю. ОСОБА_14 їх розборонила. Вони стали виходити з під`їзду. Коли вони виходили, то на полу біля вхідних дверей під`їзду він побачив хрестик з жовтого металу, який підняв та поклав в карман, даний факт ніхто не бачив. За ним вийшов ОСОБА_7 і всі разом вони сіли в автомобіль таксі та поїхали в ломбард, розташований в сквері по вул. Сировця, в місті Дніпродзержинську. Він і ОСОБА_14 зайшли у ломбард, а ОСОБА_7 та водій таксі залишилися в автомобілі. В ломбарді ОСОБА_14 виясняла питання по залогу, коли вона закінчила він попросив ОСОБА_14 , щоб вона заклала вищевказаний хрестик на свій паспорт, оскільки у нього при собі ніяких документів не було. При цьому він ОСОБА_14 не поясняв звідки цей хрестик. За яку суму був закладений вищевказаний хрестик, - йому невідомо. ОСОБА_14 дала йому 50 грн. за хрестик. Після цього на таксі вони всі разом поїхали до кафе «Елегант». Він зі ОСОБА_11 вийшли з таксі та розійшлись по домам, а ОСОБА_14 також поїхала до себе додому.

Вина ОСОБА_9 в скоєнні злочину, незважаючи на не визнання ним своєї вини, підтверджується поясненнями потерпілого, свідків, речовими та іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в ході досудового розслідування 04 листопада 2014 року (а.с. 28 матеріалів кримінального провадження № 0001732) та в суді пояснив, що 22 жовтня 2014 року, приблизно о 20.00 годині, він зустрівся зі свої знайомим ОСОБА_12 , в цей час поряд проходив раніше йому знайомий ОСОБА_6 , разом вони стали розпивати пиво. Пізніше, ОСОБА_12 пішов додому, а вони, по вул. Матросова, в м. Дніпродзержинську зустріли знайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які запропонували йому піти до них додому випити вина. Він погодився і вони направилися до будинку, де мешкає ОСОБА_15 . ОСОБА_6 пішов в невідомому напрямку, а він з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли додому до ОСОБА_15 , де розпивали вино.

23 жовтня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, він зателефонував ОСОБА_17 та запропонував зустрітися, на що той погодився. Через деякий час на АДРЕСА_4 він зустрівся з ОСОБА_18 , який був з дівчиною ОСОБА_13 . Разом вони розпивали алкогольні напої та вирішили піти в бік кафе «Винтаж», розташованому по проспекту Ювілейному в м. Дніпродзержинську. Після цього хтось запропонував зайти у під`їзд будинку АДРЕСА_2 , щоб зігрітися. В під`їзді він з ОСОБА_18 продовжили розпивати горілку. Під час вживання горілки, приблизно о 07.30 годині, ОСОБА_6 нібито обнімаючи його зняв у нього з шиї золотий ланцюжок. Він почав вимагати, щоб той повернув ланцюжок з хрестиком. ОСОБА_6 відповів, що не брав ланцюжок з хрестиком. Він продовжив наполягати, щоб ОСОБА_6 повернув йому ланцюжок та хрестик, на що ОСОБА_6 почав наносити йому удари кулаком в обличчя, у нього з носу пішла кров. Після цього ОСОБА_6 витяг у нього з карману спортивних брюк мобільний телефон «JIAYU». Після цього, приблизно о 08.00 годині, до вищевказаного кафе «Винтаж» під`їхало таксі, водієм якого був їх знайомий ОСОБА_19 . Вони сіли в таксі та поїхали в ломбард, розташований в сквері по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську. Він з ОСОБА_20 залишились в автомобілі, а ОСОБА_14 та ОСОБА_6 пішли в ломбард. Під час їх відсутності він показав ОСОБА_21 , що у нього на шиї відсутні ланцюжок з хрестиком та повідомив, що вказані золоті вироби викрав ОСОБА_6 приблизно через 15 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_14 повернулися в таксі і вони знов поїхали в кафе «Винтаж», біля якого він з ОСОБА_18 вийшли, а ОСОБА_14 поїхала на таксі далі в невідомому напрямку. Одразу в міліцію він не звертався, оскільки сподівався, що йому повернуть викрадене майно:

· золотий ланцюжок, 585 проба, вагою 12 г, вартістю 4500 грн.;

· золотий хрестик, 585 проба, вагою 1,5 г, вартістю 750 грн.;

· мобільний телефон «JIAYU», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1900 грн., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_2 , вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 грн., карта пам`яті, об`ємом 2 Гб, вартістю 50 грн., загальною вартістю 1980 грн.

Загальна вартість викраденого у нього обвинуваченим майна складає 7230 гривень.

Свідок ОСОБА_22 в ході досудового розслідування 04 листопада 2014 року (а.с. 32-33 матеріалів кримінального провадження) та в суді пояснила, що 23 жовтня 2014 року, приблизно о 06.00 годині, вона зустріла ОСОБА_9 біля магазину «Забава», розташованого по проспекту Ювілейному в м. Дніпродзержинську і вони направились на автомийку «Буль-буль», розташовану по вул. Локтюхова в м. Дніпродзержинську, оскільки їй потрібно було віддати 50 грн. за мийку машини. На вул. 8 Березня, біля будинку № 41 в м. Дніпродзержинську вони зустріли знайомого ОСОБА_9 ОСОБА_23 , який був в стані алкогольного сп`яніння. На автомийці вони почали розпивати горілку. Приблизно о 08.00 годині вони покинули авто мийку та направились в бік кафе «Винтаж», розташованого по проспекту Ювілейному в м. Дніпродзержинську. Вони зайшли у під`їзд будинку, розташованого поряд з кафе «Винтаж», щоб допити горілку. В під`їзді вони знаходились приблизно годину. 23 жовтня 2014 року, приблизно о 09.00 годині, вона розмовляла по телефону біля під`їзду та почула крики, коли піднялась на другий поверх, побачила, що ОСОБА_24 плаче і що у нього зник золотий ланцюжок та хрестик. Ілля почав звинувачувати ОСОБА_9 у викраденні майна, на що ОСОБА_6 наніс йому удар рукою в обличчя. Після цього, приблизно о 09.30 годині, вона викликала таксі, щоб поїхати до ломбарду, який розташований в сквері по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську, щоб продовжити договір залогу своєї каблучки, ОСОБА_24 та ОСОБА_6 поїхали з нею. Коли приїхали до ломбарду, ОСОБА_6 пішов з нею, а ОСОБА_24 та водій ОСОБА_25 залишились в машині. В ломбарді ОСОБА_6 попросив закласти на її документи золотий хрестик, та пообіцяв, що ввечері або викупить хрестик, або перекладе на свої документи. Вона погодилась, при цьому вона не знала, звідки у нього даний хрестик. Вказаний хрестик вона заложила за 300 гривень, після цього повернулись в машину та направились в бік її будинку. ОСОБА_24 та ОСОБА_6 вийшли з таксі біля кафе «Винтаж», а вона поїхала додому. 23 жовтня 2014 року, приблизно о 20.00 годині, вона зателефонувала ОСОБА_17 , щоб той або викупив, або переклав на свої документи вищевказаний хрестик, але його телефон був відключений. Тому вона зателефонувала старшому брату ОСОБА_9 ОСОБА_26 та розповіла про ситуацію, яка склалась, той погодився їй допомогти. 25 жовтня 2014 року , приблизно о 06.00 годині, вона зустрілась з ОСОБА_27 біля ломбарду, де вона викупила хрестик за 335 гривень та передала його ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_25 в ході досудового розслідування 04 листопада 2014 року (а.с. 19-20 матеріалів кримінального провадження) та в суді пояснив, що в кінці жовтня 2014 року, приблизно о 08.00 годині, йому поступило замовлення на кафе «Винтаж», розташоване по проспекту Ювілейному в м. Дніпродзержинську. Біля вказаного кафе він побачив раніше йому знайомих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_23 . ОСОБА_22 сказала, що їм треба їхати на зупинку громадського транспорту «площа Леніна» в м. Дніпродзержинську. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були в стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час поїздки між ОСОБА_18 та ОСОБА_11 відбувався якийсь конфлікт, який, як він зрозумів, виник, ще до посадки в таксі, але з-за чого саме конфлікт він не зрозумів. Коли вони приїхали до вказаної зупинки, ОСОБА_22 пішла в ломбард, який розташований в сквері по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську, щоб продовжити строк договору застави її каблучки, ОСОБА_6 пішов з нею. ОСОБА_7 залишився з ним в автомобілі.

Під час їх відсутності ОСОБА_7 зняв з себе куртку, кофту та показав, що у нього відсутній ланцюжок з хрестиком та повідомив, що вони зняли у нього золоті вироби, але не конкретизував хто саме ОСОБА_6 чи ОСОБА_22 . Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_22 повернулись та повідомили, що треба їхати знову до кафе «Винтаж» та, приблизно, о 08.30 годині, він привіз їх до вищевказаного кафе, де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_22 він відвіз за місцем її мешкання, вона розрахувалась за проїзд, після чого він поїхав.

Свідок ОСОБА_31 в ході досудового розслідування 04 листопада 2014 року (а.с. 34-35 матеріалів кримінального провадження) та в суді пояснив, що 25 жовтня 2014 року йому зателефонувала знайома ОСОБА_22 . Вона повідомила, що 23 жовтня 2014 року на її паспорт було закладено в ломбард золотий хрестик, який її попросив закласти його двоюрідний брат ОСОБА_6 . ОСОБА_22 запитала, чи не збирається він викупити вказаний хрестик, оскільки вона не може знайти ОСОБА_9 . Він погодився та зустрівся з ОСОБА_22 біля ломбарду, розташованого на зупинці трамваю № 1 «площа Леніна» в м. Дніпродзержинську. Після цього вони викупили за його 340 грн. вказаний хрестик. В подальшому хрестик знаходився у нього. Коли він узнав, що даний хрестик був викрадений ОСОБА_18 , він це зрозумів зі слів ОСОБА_22 , він вирішив залишити хрестик у себе та на вимогу працівників міліції надав вказаний хрестик в Баглійський РВ для подальшого з`ясування обставин справи.

Вина ОСОБА_9 в повному обсязі підтверджується також його особистими поясненнями в ході досудового розслідування 05 листопада 2014 року (а.с. 56-57 матеріалів кримінального провадження), які в основному аналогічні за змістом його поясненням в суді, письмовою заявою потерпілого ОСОБА_8 від 04 листопада 2014 року (а.с. 9), протоколами огляду місця події від 23.10.2014 року (а.с. 11-15), протоколом огляду та вилучення від 04.11.2014 року (а.с. 37-38), речовим доказом хрестиком із жовтого металу, вилученого 04.11.2014 року в ході догляду ОСОБА_31 (а.с. 41), поясненнями свідків, а також іншими доказами по справі в їх сукупності.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_9 на досудовому слідстві і в суді суд враховує, що його пояснення були не завжди послідовні і змінювалися в бік покращення положення самого обвинуваченого. Наприклад, спочатку говорив, що наніс потерпілому декілька ударів долонею в область обличчя, а в суді вже говорив, що то були і не удари зовсім, а так, ляпаси, точніше, як говорив обвинувачений, "пощечины". Пояснення ОСОБА_8 на досудовому слідстві і в суді також були не завжди послідовні і також змінювалися в бік покращення положення обвинуваченого. Наприклад, спочатку говорив, що обвинувачений наніс йому не більше п`яти ударів долонею в область обличчя, а в суді вже говорив, що три удари. Свідок ОСОБА_22 також давала пояснення не завжди послідовні і змінювалися вони також на користь обвинуваченого. Наприклад, говорила, що з їх розмови зрозуміла, що у ОСОБА_8 пропав золотий ланцюжок і потерпілий почав звинувачувати ОСОБА_9 в крадіжці його майна, за що ОСОБА_6 наніс йому удар рукою в обличчя. В суді вона вже говорила, що ніяких ударів потерпілому ОСОБА_6 не наносив, адже це був ляпас, тобто "пощечина". В суді вона говорила багато разів про неадекватну поведінку потерпілого 23 жовтня 2014 року, хоч на досудовому слідстві вона нічого про це не говорила і т.п. Свідок ОСОБА_25 також давав пояснення не завжди послідовні і змінювалися вони також на користь обвинуваченого. Наприклад, в суді він хоч і не впевнено, але говорив, що потерпілий нібито телефонував комусь з якогось телефону, коли залишався в його автомобілі, а обвинувачений та ОСОБА_22 пішли в ломбард (тобто вже після викрадення у потерпілого телефону). Разом з тим ніколи раніше свідок ОСОБА_25 про це не говорив, навіть натяки не робив. До того ж ОСОБА_25 багато що забув порівняно з тим, що він говорив на досудовому слідстві, а такий важливий для ОСОБА_9 момент хоч і не впевнено, але пригадав. Оцінюючи пояснення свідків суд враховує, що свідок ОСОБА_31 є двоюрідний брат ОСОБА_9 і неодноразово спілкувався з ОСОБА_22 відносно ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_22 знаходиться як мінімум в дружніх стосунках з ОСОБА_18 (на це вказують не тільки їх пояснення, але й їх дії), свідок ОСОБА_25 хоч і не говорив про дружні стосунки з ОСОБА_18 і ніщо інше на це не вказує, але він все ж пояснив, що ОСОБА_9 знає краще, ніж потерпілого.

Оцінюючи пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, а також інші наявні по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт по цій справі не зовсім відповідає з`ясованим судом обставинам справи. Так, згідно обвинувального акту злочин скоєний ОСОБА_18 відносно ОСОБА_8 23 жовтня 2014 року в під`їзді № 2, будинку АДРЕСА_2 і це вказано правильно, оскільки підтверджується поясненнями потерпілого та частково поясненнями обвинуваченого та свідків. Але час скоєння злочину в обвинувальному акті вказаний "приблизно о 12.00 годині", тобто як про це сказав потерпілий з самого початку, звертаючись з заявою в міліцію (а.с. 9). Пізніше під час допитів потерпілий називав інший час початку протиправних дій обвинуваченого : 07 година 30 хвилин (а.с. 28), а приблизно о 08.00 годині вже під`їхав автомобіль таксі і до цього часу протиправні дії ОСОБА_9 вже закінчилися. Такі ж пояснення відносно часу потерпілий давав і в суді. Обвинувачений хоч і заперечував скоєння злочину, але і при досудовому розслідуванні (а.с. 57), і вже в суді він підтверджував, що в під`їзді вони знаходилися з потерпілим приблизно з 07 години 30 хвилин до 08.00 години. Цим поясненням потерпілого відносно часу скоєння злочину та поясненням обвинуваченого відповідають пояснення свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_32 .

Крім того, в обвинувальному акті вказано, що спочатку ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше 5 ударів в область обличчя (тобто 5 ударів, або більше), після чого викрав майно потерпілого. Потерпілий же пояснював на досудовому слідстві і в суді, що ОСОБА_6 нібито обнімаючи його, тобто потерпілого ОСОБА_8 , руками розстебнув на його шиї і зняв у нього з шиї золотий ланцюжок, на якому був золотий хрестик. Він, тобто потерпілий, пощупав свою шию, з`ясував, що відсутній золотий ланцюжок з хрестиком і почав вимагати у ОСОБА_9 , щоб той повернув ланцюжок з хрестиком. ОСОБА_6 відповів, що не брав ланцюжок з хрестиком. Він продовжував наполягати, щоб ОСОБА_6 повернув йому ланцюжок та хрестик. Після цього ОСОБА_6 наніс йому, тобто потерпілому ОСОБА_10 , руками не більше 5 ударів (тобто, 5 ударів, або менше) кулаком в область носа та в інші частини голови (а.с. 29), а в суді потерпілий взагалі пояснив, що ОСОБА_6 наніс йому три удари. Після цього ОСОБА_6 витяг у нього, тобто ОСОБА_8 , з кишені спортивних брюк мобільний телефон «JIAYU». Не довіряти поясненням потерпілого в цій частині немає ніяких підстав. В той же час варіант скоєння злочину ОСОБА_18 (нанесення декількох ударів в обличчя і потім викрадення золотих ланцюжка з хрестиком і мобільного телефону) викладений в обвинувальному акті, взагалі не відповідає нічиїм поясненням.

Крім того, в обвинувальному акті вказано, зокрема, що у потерпілого викрадений мобільний телефон «GIAY», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1900 грн. Чому назва викраденого телефону вказана саме так, а не так, як в гарантійному талоні «JIAYU G2F 1/4 GB», не зрозуміло. Суд вважає, що найменування викраденого мобільного телефону треба вказувати так, як вказано в гарантійному талоні, тим більше, що серійний номер телефону, вказаного в гарантійному талоні, повністю співпадає з серійним номером телефону, вказаного в обвинувальному акті : ІМЕІ НОМЕР_1 .

На думку суду прокурору взагалі потрібно було уточнювати обвинувальний акт, враховуючи всі вказані неточності та помилки в обвинувальному акті. Але прокурор цього не зробив. Тому суд вважає за необхідне все це зробити і викласти обвинувачення ОСОБА_9 саме так, як було з`ясовано в ході судового слідства.

Разом з тим дії ОСОБА_9 в ході досудового слідства кваліфіковані правильно. Суд також вважає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке слід кваліфікувати за частиною 2 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 раніше судимий, судимості не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, офіційно не працює, по справі не наступило тяжких наслідків, свою вину в скоєнні злочину не визнав, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, але при умові відшкодування йому заподіяної матеріальної шкоди.

В якості обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 , суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Інших обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_17 , окрім прямо передбачених в частині 1 та в частині 2 статті 186 КК України, по якій він обвинувачується, в ході судового розгляду справи не встановлено.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , в ході судового розгляду справи не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, а також думки прокурора і потерпілого щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_17 у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Ж У М А Г У Л И Є В ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно частини 1 статті 71 КК України 2001 року покарання Ж У М А Г У Л И Є В ОСОБА_33 за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 листопада 2013 року в вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити йому покарання в вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у відношенні Ж У М А Г У Л И Є В ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 26 червня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його знаходження під вартою в період з 05 листопада 2014 року по 26 червня 2015 року.

Цивільний позов Ш К Р Я Б Е Н К О В ОСОБА_34 (а.с. 30) задовольнити повністю.

Стягнути з Ж У М А Г У Л И Є В ОСОБА_5 на користь Ш К Р Я Б Е Н К О В ОСОБА_34 в рахунок відшкодування майнової шкоди 6 480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Речовий доказ по справі хрестик із жовтого металу, вилучений 04.11.2014 року в ході огляду у ОСОБА_31 , який знаходиться на зберіганні в камері збереження речових доказів ОСОБА_35 (а.с. 41, 42 матеріалів кримінального провадження), -- повернути потерпілому Ш К Р Я Б Е Н К О В ОСОБА_36 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення

С у д д я : ОСОБА_37 .