Справа № 667/7954/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Херсон
Слідчий суддя Комсомольського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , в присутності сторін: скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Херсонської області від 15.09.2015 року про визнання речовим доказом а також з приводу зобов`язання вчинити певні дії в рамках кримінального провадження № 0000212,
ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із розглядуваною скарго, якою просив скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Херсонської області радника юстиції ОСОБА_6 про визнання та приєднання в якості речових доказів від 15 вересня 2015 року автомобільного причепу д.н. НОМЕР_1 .; повернути тимчасово вилучене вищезгадане майно його власнику а саме ОСОБА_3 .

Скаргу мотивував тим, що 15.09.2015 року прокуратурою Херсонської області було винесено оскаржувану постанову про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000212 від 27.07.2015 року за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 349 КК України. Вважає, зо під час винесення оскаржуваної постанови було порушено встановлений до того КПК України порядок. Зазначає про те, що в ході проведення слідства по розглядуваному кримінальному провадженню 25.08.2015 року на узбережжі Тендерівської затоки було оглянуто, вилучено та передано ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобільний причіп д.н. НОМЕР_1 , з приводу чого складено відповідний процесуальний документ. Зазначає про те, що, на його думку, після вилучення вищезгаданого майна слідчий був зобов`язаний звернутися до суду із клопотанням про накладення на таке майно арешту, однак цього не зробив, винісши згодом оскаржувану постанову, яку скаржником отримано 17.09.2015 року. Вказує про те, що вилучений та визнаний речовим доказом автомобільний причеп на переконання скаржника не містить жодних передбачених КПК України ознак речового доказу.

У судовому засіданні скаржник та його представник адвокат ОСОБА_4 розглядувану скаргу повністю підтримали із викладених у ній підстав, та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважав викладені в обґрунтування скарги підстави такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши позицію учасників судового засідання, вивчивши доводи скарги та перевіривши їх поданими сторонами доказами, приходжу до наступних висновків.

Так, оскаржуваною постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 від 15.09.2015 року, винесеною в рамках кримінального провадження № 0000212 від 27.07.2015 року за ознаками ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 349 КК України, було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів досудового розслідування автомобільний причеп д.н. НОМЕР_1 , що перебував на території відділу прикордонної служби с. Залізний Порт Херсонської області, який належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також було вказано про передачу такого причепу останньому на відповідальне зберігання на час провадження по справі.

Окрім того оскаржувана постанова містить посилання на те, що вищезгаданий причеп містить інформацію, яка має значення для кримінального провадження, та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час такого провадження.

З приводу обставин щодо фактичної видачі на відповідальне зберігання ОСОБА_3 причепу д.н. НОМЕР_1 скаржник та його представник у судовому засіданні не заперечували.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому питання про арешт майна під час досудового провадження слідчим суддею вирішується відповідно до ст.172 КПК України, а вичерпний перелік суб`єктів, на майно яких можу бути накладено арешт визначено ч. 1 ст. 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлений КПК України порядок, відповідно до якого було винесено оскаржувану постанову, беручи до уваги те, що речовий доказ про який йдеться у такій постанові повернуто володільцю не зберігання, та враховуючи закріплені КПК України положення щодо прав сторін кримінального на збирання доказів, приходжу до переконання про відсутність законних підстав до задоволення розглядуваної скарги.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Херсонської області від 15.09.2015 року про визнання речовим доказом а також з приводу зобов`язання вчинити певні дії в рамках кримінального провадження № 0000212, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1